Єдиний унікальний номер 741/1589/18
Провадження № 2/741/233/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Носівка 18 лютого 2019 року

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Киреєва О.В.,

з участю секретаря Герасимчук Н.Ю.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Носівської об'єднаної територіальної громади в особі Носівської міської ради Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно,

встановив:

Позивачі звернулися до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що житловий будинок АДРЕСА_1 відносився до типу колгоспних дворів. Станом на 15 квітня 1991 року членами даного колгоспного двору були вони (позивачі) та ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року, ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 року. Спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняли вони (позивачі) та ОСОБА_5. Спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняв ОСОБА_1 Нотаріус відмовив їм (позивачам) у видачі свідоцтв про право на спадщину на належні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 частини зазначеного житлового будинку. Державний реєстратор відмовив їм (позивачам) у реєстрації права власності на належні їм, як членам колишнього колгоспного двору, частини зазначеного житлового будинку.

У судове засідання позивачі та їх представник - адвокат Яцун В.М. не з'явилися, представник подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує, просив їх задовольнити, справу розглянути без його участі та участі позивачів.

У судове засідання представник Носівської міської ради Чернігівської області не з'явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що міська рада визнає позовні вимоги, не заперечує проти їх задоволення та просить розгляд справи проводити без участі їх представника.

Суд проводить підготовче засідання у відсутності учасників справи та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідач визнав позов.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.

У судовому засіданні встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 відносився до типу колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року в ньому були зареєстровані ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1 та ОСОБА_2, що підтверджується копією довідки Носівської міської ради № 14-27/35 від 3 квітня 2018 року (а.с. 11).

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

За таких обставин ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 належало по 1/4 частині житлового будинку АДРЕСА_1, як членам колишнього колгоспного двору.

ІНФОРМАЦІЯ_5 року помер ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 7).

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 за життя заповіту не складав, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 18 лютого 2019 року (а.с. 50), а тому спадкоємство після його смерті здійснюється за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

У судовому засіданні встановлено, що з 23 листопада 1967 року ОСОБА_4 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7 у них народився син ОСОБА_1, а ІНФОРМАЦІЯ_8 - син ОСОБА_2, що підтверджується копіями свідоцтв про одруження (а.с. 8) та про народження (а.с. 10).

Такими чином, ОСОБА_5, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в силу ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР мають право на спадкоємство після смерті ОСОБА_4

У судовому засіданні вставновлено, що спадкова справа після смерті ОСОБА_4 не заводилася, що підтверджується повідомленнями Державного нотаріального архіву Чернігівської області № 7296/01-17 від 10 грудня 2018 року (а.с. 39) та Носівської районної державної нотаріальної контори № 178/01-16 від 18 лютого 2019 року (а.с. 48).

Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Пунктом 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 року № 18/5, встановлено, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути, крім іншого, довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5, ОСОБА_1 та ОСОБА_2, як спадкоємці першої черги за законом, після смерті ОСОБА_4 фактично вступили в управління та володіння спадковим майном, безпосередньо перед його смертю проживали та були зареєстровані разом із ним в АДРЕСА_1, що підтверджується копією довідки Носівської міської ради № 14-27/37 від 3 квітня 2018 року (а.с. 11).

Таким чином, ОСОБА_5, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнаються такими, що прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4, успадкували після його смерті по 1/12 частині житлового будинку АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

ІНФОРМАЦІЯ_6 року ОСОБА_5 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 9).

У судовому засіданні встановлено, що спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняв її син - ОСОБА_1, ОСОБА_2 відмовився від прийняття спадщини, що підтверджується копією спадкової справи № 7/2015 до майна померлої ОСОБА_5 (а.с. 42-44).

Таким чином, ОСОБА_1 успадкував після смерті ОСОБА_5 належну їй 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

У судовому засіданні встановлено, що позивачам відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину на частини вищезазначеного житлового будинку, які належали ОСОБА_4 та ОСОБА_5, в зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документа на будинок, що підтверджується копіями постанов державного нотаріуса Носівської районної державної нотаріальної контори Перевязко Л.М. про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1270/02-31, № 1273/02-31 від 1 жовтня 2018 року (а.с. 27).

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У судовому засіданні встановлено, що позивачі зверталися до державного реєстратора Носівської міської ради Чернігівської області з метою реєстрації за собою права власності на належні їм, як членам колишнього колгоспного двору, по 1/4 частині вищезазначеного житлового будинку, але їм було відмовлено у зв'язку з тим, що державний реєстратор не наділений правом визначення часток у праві спільної сумісної власності на нерухоме майно колгоспного двору, що підтверджується повідомленням № 14-26/746 від 27 серпня 2018 року (а.с. 28).

З матеріалів справи вбачається, що на житловий будинок АДРЕСА_1 виготовлена технічна документація (а.с. 13-15).

За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Ураховуючи те, що відповідач не вчинив жодних дій, які б порушували права позивачів, судові витрати по сплаті судового збору необхідно покласти за рахунок позивачів.

На підставі вищевикладеного та ст.ст. 120, 123, 529, 548, 549 ЦК УРСР, ст.ст. 392, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст. 200, 259, 263, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, постановою Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_2, право власності на:

- 1/4 частину житлового будинку АДРЕСА_1, загальною площею 55,3 кв. м, житловою площею 28 кв. м, з господарськими будівлями та спорудами, як членом колишнього колгоспного двору;

- 1/12 частину житлового будинку АДРЕСА_1, загальною площею 55,3 кв. м, житловою площею 28 кв. м, з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року;

- 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_1, загальною площею 55,3 кв. м, житловою площею 28 кв. м, з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 року.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_2, місце проживання: АДРЕСА_3 право власності на:

- 1/4 частину житлового будинку АДРЕСА_1, загальною площею 55,3 кв. м, житловою площею 28 кв. м, з господарськими будівлями та спорудами, як членом колишнього колгоспного двору;

- 1/12 частину житлового будинку АДРЕСА_1, загальною площею 55,3 кв. м, житловою площею 28 кв. м, з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти за рахунок позивачів.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В.Киреєв