Справа № 2/1406/410/12
Провадження №4-с/472/1/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2019 року смт. Веселинове

Миколаївської області

Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді - Орленко Л.О.,

за участю секретаря

судового засідання - ОСОБА_1,

представника стягувача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду F 3 смт. Веселинове Миколаївської області скаргу представника стягувача ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_2, заінтересована особа: Веселинівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області, про визнання дій державного виконавця неправомірними та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження,

ВСТАНОВИВ:

13 лютого 2019 року представник стягувача ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою про визнання дій державного виконавця Веселинівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області ОСОБА_4 неправомірними та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження ВП F35691093 від 22.01.2019 року.

В судовому засіданні 12.04.2019 року представник стягувача ОСОБА_2 скаргу підтримав та просив її задовольнити.

В судовому засіданні 12.04.2019 року представник Веселинівського ВДВС ОСОБА_5 заперечувала проти задоволення даної скарги, зокрема зазначивши, що оскаржувану постанову про закінчення виконавчого провадження винесено відповідно до вимог чинного законодавства та на підставі рішення суду, яким відізвано виконавчий документ.

В судове засідання стягувач ОСОБА_3 та боржник ОСОБА_6 не з'явилися, про дату та час розгляду скарги були повідомленні належним чином.

В судове засідання 24.04.2019 року представник Веселинівського ВДВС не з'явилася, до суду надала заяву, в якій просить суд перенести засідання на іншу дату.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд, заслухавши думки представника стягувача ОСОБА_2 та представника Веселинівського ВДВС ОСОБА_5, вивчивши матеріали скарги та матеріали виконавчого провадження, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Веселинівського районного суду Миколаївської області від 29.11.2012 року з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання дочки. На підставі вказаного рішення 13.12.2012 року видано виконавчий лист і постановою державного виконавця ВДВС Веселинівського районного управління юстиції ОСОБА_4 від 14.12.2012 року відкрито виконавче провадження ВП F35691093. Згідно з розрахунком заборгованості сума боргу зі сплати аліментів складає 116001, 27 гривень.

Рішенням Веселинівського районного суду від 23.10.2018 року виконавчий лист виданий за рішенням Веселинівського районного суду 29.11.2012 року відізвано, а нове рішення направлено для виконання.

22 січня 2019 року державним виконавцем Веселинівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області ОСОБА_4 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП F35691093 на підставі ч. 1 п. 10 ст. 39 ЗУ "Про виконавче провадження".

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особою державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (частини 2, 3 ст. 451 ЦПК України).

Відповідно до ст.1 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 2 ст. 13 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обовFязковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх обFєднаннями на всій території України.

Згідно з розрахунком заборгованості, що міститься в матеріалах заборгованості, сума боргу зі сплати аліментів по рішенню Веселинівського районного суду Миколаївської області від 29.11.2012 року складає 116 001, 27 гривень.

Згідно з ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч.1 п. 10 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ.

Згідно з ч. 1 ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у звFязку із закінченням виконавчого провадження.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Зі змісту рішення Веселинівського районного суду від 23.10.2018 року вбачається, що зобов'язання ОСОБА_6 щодо сплати аліментів на дочку не припинено, а на майбутнє лише змінено розмір стягнутих аліментів.

При цьому суд не зазначив, що виконавче провадження підлягає закінченню на підставі пункту 10 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» і не відкликав виконавчий лист без виконання. Вказане рішення є підставою для стягнення аліментів у меншому розмірі, у зв'язку з чим виконавчий лист, виданий на виконання рішення суду від 29 листопада 2012 року відкликано, тобто припинено нарахування аліментів у визначеному цим рішенням розмірі.

Оскільки рішення суду від 29 листопада 2012 року в повному обсязі не виконано, суд дійшов висновку про відсутність у державного виконавця підстав для закінчення виконавчого провадження відповідно до пункту 10 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Доводи представника Веселинівського ВДВС про те, що під час винесення постанови про закінчення виконавчого провадження державний виконавець діяв у спосіб та у межах повноважень наданих чинним законодавством не заслуговують на увагу, оскільки зазначену постанову державний виконавець виніс без врахування обставин справи та спірних правовідносин.

Не можна погодитись і з доводами представника Веселинівського ВДВС про відсутність порушення прав заявника внаслідок винесення державним виконавцем спірної постанови, оскільки, платник аліментів свої зобов'язання по сплаті аліментів не виконав, а закінчення виконавчого провадження призводить до порушення права стягувача внаслідок неповного виконання рішення суду, що призводить до обмеження права дитини на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Отже, при наявності заборгованості по аліментах в межах даного виконавчого провадження існує невиконане зобов'язання за рішенням суду, на примусове виконання якого відкрито дане виконавче провадження, що виключає правомірність його закінчення.

Державний виконавець, вирішуючи питання про можливість подальших виконавчих дій та закінчуючи виконавче провадження, не звернув уваги на зазначені положення закону та обставини справи, зокрема наявність у платника аліментів непогашеної заборгованості, і безпідставно закінчив виконавче провадження щодо стягнення заборгованості по аліментам.

З урахуванням вищевикладеного постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 22 січня 2019 р. є передчасною, не відповідає вимогам Закону, а тому скарга підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 258-261, 447-451 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу представника стягувача ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_2, заінтересована особа: Веселинівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області, про визнання дій державного виконавця неправомірними та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження, - задовольнити.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Веселинівського раойнного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області ОСОБА_4 у виконавчому провадженні F35691093 щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 22 січня 2019 року на підставі пункту 10 частини першої статті 39, статті 40 Закону України "Про виконавче провадження".

Визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Веселинівського раойнного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області ОСОБА_4 про закінчення виконавчого провадження F35691093 від 22 січня 2019 року на підставі пункту 10 частини першої статті 39, статті 40 Закону України "Про виконавче провадження".

Ухвала суду може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Веселинівський районний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Веселинівського районного суду

Миколаївської області ОСОБА_7