Справа № 342/226/18
Провадження № 2/342/13/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2019 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Ничик Г.І.,

з участю: секретаря судового засідання Петруняк Н.А.,

позивачки/відповідачки ОСОБА_1 , представника позивачки/відповідачки ОСОБА_2 , відповідача/позивача ОСОБА_3 , його представника ОСОБА_4 , відповідача ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом та за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про визнання права власності на 4/9 частини житлового будинку з господарськими будівлями в порядку спадкування за законом з врахуванням обов`язкової частки у спадщині,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 05.03.2018 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 . В позові зазначила, що житловий будинок, господарські будівлі та споруди, розташовані по АДРЕСА_2 с АДРЕСА_1 , належали її матері ОСОБА_6 шлюбу ОСОБА_7 , як голові колгоспному двору. Для обслуговування вказаного господарства виділена земельна ділянка площею 0,18 га. ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . При житті, 26 квітня 2017 року ОСОБА_8 вчинила заповіт, за яким все своє майно заповіла позивачці. З 1989 року позивачка проживала разом з матір`ю однією сім`єю, вели спільне господарство, мали спільний побут, здійснювала за нею догляд, проводила поховання матері за власні кошти. Після смерті спадкодавця позивачка фактично вступила в управління спадковим майном та вчасно звернулася в нотаріальну контору із відповідною заявою, на підставі якої заведено спадкову справу № 60770329. Позивачка продовжує проживати в спадковому будинку з своєю сім`єю, самостійно несе витрати по утриманню житла в належному стані, оплачує комунальні послуги тощо. Нотаріусом позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на будинковолодіння АДРЕСА_1 у зв`язку з реєстрацією спадкового господарства, як колгоспного двору, оскільки неможливо визначити конкретні частки спадкодавців. Колгоспний двір був припинений 15 квітня ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Згідно довідки Незвиської сільської ради, на час припинення колгоспного двору в спадковому господарстві проживали та були зареєстрованими: голова двору ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , її сини ОСОБА_5 , 1960 р.н., ОСОБА_3 , 1956 р.н, та позивачка. Відповідачі на частки у спадковому майні не претендують, з приводу оформлення спадщини чи виділення частки члена колгоспного двору не зверталися.

Ухвалою суду (головуючий суддя Федів Л.М.) від 15.03.2018 відкрито провадження в справі, призначене підготовче засідання. Згідно протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 24.05.2018, після закінчення терміну повноважень судді Федів Л.М., вищезазначена справа передана до провадження судді Городенківського районного суду Ничик Г.І.

08.08.2018 судом постановлена Ухвала про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

16.10.2018 відповідач за первісним позовом ОСОБА_3 подав до суду позовну заяву до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , в якій просить визнати за ним право власності на 4/9 частки, з врахуванням обов`язкової частки у спадщині, на житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 після смерті матері ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позовні вимоги мотивував тим, що 05 березня ОСОБА_1 звернулась в суд позовом до нього та до ОСОБА_5 про визнання за нею права власності на житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 за заповітом після смерті матері ОСОБА_8 , в якому зазначила, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_5 відмовились від своїх часток на її користь. Однак, викладені нею обставини не відповідають дійсності, оскільки він не заявляв про відмову від своєї частки в спадщині на її користь. Він прописаний в спадковому господарстві по АДРЕСА_1 , проживав там на час смерті матері ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , і не втратив права на свою частку. ОСОБА_1 проживала у своєму житловому будинку в АДРЕСА_3 . У зв`язку з тим, що він працював трактористом в Городенківській міській раді, в листопаді 1994 року він прописався по АДРЕСА_1 . Однак, на вихідні постійно приїздив в с. Незвисько до матері, допомагав їй по господарству. З 07 травня 2015 року він прописаний по АДРЕСА_3 , і мати заявляла, що після її смерті хата залишиться йому. До виходу на пенсію (червень 2016 року) він проживав в м. АДРЕСА_1 у найманій квартирі, додому приїздив на вихідні. Він часто хворів і в серпні 2015 року потрапив до Городенківську ЦРЛ на стаціонарне лікування з діагнозом: гостре порушення мозкового кровообігу. На той час ОСОБА_1 продала свою хату і перейшла проживати до матері. Про заповіт матері в користь ОСОБА_1 йому не було відомо. На його погляд, заповіт був складений на вимогу ОСОБА_1 , хоча по закону кожному з дітей спадкодавця належить по 1/3 частці спадкового майна. Після смерті матері ОСОБА_1 перестала впускати його в житловий будинок померлої матері та чинила йому перешкоди в користуванні житлом. Внаслідок інсульту в нього була порушена мова, він не міг сваритись з сестрою ОСОБА_1 , тому продовжував тимчасово проживати без реєстрації у знайомої в м. Городенка, до оформлення спадщини за законом. Крім того, згідно свідоцтва про право особистої власності на будинковолодіння від 02.09.1988 господарство по АДРЕСА_4 . Незвисько відносилось до колгоспного двору, головою якого була ОСОБА_8 . На час введення в дію Закону України «Про власність» зазначене господарство відносилось до суспільної групи колгоспний двір і станом на 15 квітня 1991 року в ньому були зареєстровані: голова двору мати ОСОБА_8 , члени двору: позивач ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_5 . В той же час в довідці Незвиської сільської ради № 928 вказано, що це двір робітника. На день смерті ОСОБА_8 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) позивач був зареєстрований в спадковому господарстві, відповідачка ОСОБА_1 не була зареєстрована і не зареєстрована на даний час. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15.04.1991 не втратили права на частку в його майні. На час припинення колгоспного двору в даному господарстві були зареєстровані три члени двору, в тому числі й він, тому йому належить 1/3 частка в спадковому майні матері ОСОБА_8 Крім цієї 1/3 частки він має право на обов`язкову частку у спадщині, як непрацездатний (пенсіонер) син померлої ОСОБА_8 - 1/9 від 1/3 частки заповідача. ОСОБА_3 вважає, у нього виникло право на 4/9 частки у майні колгоспного двору, виходячи з того, що 1/3 частка належить йому, а 1/9 частка це його обов`язкова частка в спадщині за законом, що в загальному становитиме 4/9 частки. В грошовому виразі така частка складає 55960 гривень, виходячи з того, що вартість одної частки в майні колгоспного двору становить 13990 гривень, а ринкова вартість житлового будинку з надвірними будівлями згідно висновку ЕТВО «Придністров`я» від 23.02.2018 становить 125 910 гривень.

Провадження в справі за позовом ОСОБА_3 відкрито 22.11.2018. Ухвалою суду від 11 грудня 2018 р. цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про визнання права власності на 4/9 частини житлового будинку з господарськими будівлями в порядку спадкування за законом з врахуванням обов`язкової частки у спадщині на підставі ст. 188 ЦПК України об`єднано в одне провадження із цивільною справою за позовом ОСОБА_1 , до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом.

В судовому засіданні позивачка/відповідачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 підтримали позовні вимоги з наведених в позові підстав, просять позов задовольнити; в задоволенні позову ОСОБА_3 просять відмовити. Позивачка суду показала, що вона проживала разом з матір`ю, доглядала її, оскільки мати була онкохворою. Одночасно пояснила, що її мати ОСОБА_8 працювала в Городенківському цукрокомбінаті, в колгоспі вона ніколи не працювала, про що свідчить її трудова книжка. Брат ОСОБА_9 на день смерті матері не проживав разом з нею і не був зареєстрований, а брат ОСОБА_10 також фактично не проживав, хоча й був зареєстрований в будинку матері. Також на день смерті матері разом з нею були зареєстровані її онука ОСОБА_11 та правнук ОСОБА_12 . До нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини після смерті матері її брати (відповідачі) не звертались. Вона є спадкоємцем матері за законом. До спливу шестимісячного строку з дня смерті матері вона звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Також пояснила, що перший чоловік матері був ОСОБА_13 , після розірвання шлюбу мати відновила своє дошлюбне прізвище ОСОБА_14 .

Представник позивачки/відповідачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звертає увагу на те, що спадкодавець ОСОБА_8 не була членом колгоспу, ніколи не працювала в колгоспі, згідно записів в погосподарських книгах Незвиської сільської ради господарство по АДРЕСА_4 . Незвисько записане як робітничий двір. Відповідач/позивач ОСОБА_3 не може претендувати на 1 / 3 частку колгоспного двору, так як двір не був колгоспним, будинок спадкодавця ОСОБА_8 відносився до суспільної групи робітників, про що свідчать досліджені в судовому засіданні письмові докази. В робітничому дворі частки житлового будинку, господарських будівель і споруд не належать всім особам, які проживають в цьому дворі. Крім того, зазначає представник, відсутнє підтвердження, що відповідач/позивач ОСОБА_3 на день смерті його матері був непрацездатним, що було б підставою для визнання за ним обов`язкової частки в спадщині.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_5 визнав позов ОСОБА_1 , вважає, що саме так вирішила їх покійна мама, яка вчинила в користь ОСОБА_1 заповіт. Після одруження він проживає в цьому ж АДРЕСА_5 Незвисько по вул АДРЕСА_1 . Ствердив, що після смерті матері в шестимісячний строк не звертався до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Заперечуючи стосовно позову брата ОСОБА_15 , зазначив, що хата, яка є предметом даного спору, була побудована їх дідом і бабою. Шлюб між батьками розірваний в час, коли йому було 7 місяців. Його мати ніколи не працювала в колгоспі, вона працювала в цукровому заводі.

В судовому засіданні відповідач/позивач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 підтримали позовні вимоги ОСОБА_3 з наведених в позові підстав. ОСОБА_3 пояснив, що його дід був фірманом у колгоспі, а мама працювала в цукровому заводі. Коли померли баба й дід, - він не пам`ятає. Представник відповідача/позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 в судовому засіданні звертає увагу на те, що згідно свідоцтва про право особистої власності на будинковолодіння від 02.09.1988 господарство по АДРЕСА_4 . Незвисько відносилось до колгоспного двору, головою якого була ОСОБА_8 . Наявна помилка щодо суспільної групи цього господарства, так як по погосподарських книгах сільської ради зазначене господарство відноситься до суспільної групи робітничий двір. Виходячи з того, що за свідоцтвом про право власності двір колгоспний, то ОСОБА_3 мав у ньому 1 /3 частку, а після смерті матері має обов`язкову частку в спадщині, і в цій частині ОСОБА_3 просить задовольнити його позов, і, відповідно, позов первісного позивача ОСОБА_1 , - слід задовольнити частково.

Суд, заслухавши вступне слово учасників справи, показання свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_16 , дослідивши письмові докази, дійшов наступного.

Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією (ст. 129 Конституції України). На суд покладається обов`язок розгляду цивільної справи в межах заявлених особою вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд (ст.13 ЦПК України).

Частиною 3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.), який набрав чинності з 01.01.2004 р., визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Згідно п.4 Прикінцевих та перехідних положень згаданого ЦК - Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Судом встановлено, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , померла ІНФОРМАЦІЯ_4 у віці 81 рік в с. Незвисько Городенківського району, актовий запис № 9 від 27 жовтня 2017 р., про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 27 квітня 2017 року Незвиською сільською радою Городенківського району.

Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

За заповітом, посвідченим 26 квітня 2017 р. секретарем Незвиської сільської ради, зареєстрованим в реєстрі за № 24, ОСОБА_8 , жителька АДРЕСА_4 , все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і інше майно, все те, що буде їй належати і на що вона за законом матиме право, - заповіла ОСОБА_1 . Заповіт чинний, зареєстрований у спадковому реєстрі за № 60617812 (номер в реєстрі нотаріальних дій 24), що доводиться копією Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 48020918, виданої 09.06.2017 Першою Снятинською державною нотаріальною конторою у зв`язку з відкриттям спадкової справи.

Разом з ОСОБА_8 на день її смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) в житловому будинку по АДРЕСА_4 були зареєстровані та проживали: онука ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , правнук ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 ; дочка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , проживала, але була зареєстрована з 14.09.2017, що стверджується довідкою № 184, виданою 23.02.2018 виконкомом Незвиської сільської ради.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 ствердив, що на час смерті прабабусі ОСОБА_8 разом з нею проживав він з своєю мамою ОСОБА_17 , його дядько ОСОБА_3 був зареєстрований в будинку ОСОБА_8 , але фактично він жив в м. Городенка, до них приїжджав на Різдво, Пасху. В один період дядько жив протягом місяця.

Із довідки № 183, виданої 23.02.2018 виконкомом Незвиської сільської ради вбачається, що позивачка/відповідачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , здійснювала похорон своєї матері ОСОБА_8 .

Із копії спадкової справи № 225/2017, наданої суду Городенківською районною державною нотаріальною конторою, встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_10 , тобто до спливу шестимісячного строку з дня смерті ОСОБА_8 звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, в якій зазначила про відсутність спадкоємців, які згідно ст. 1241 ЦК України мають право на обов`язкову частку в спадщині.

Копією Витягу № 48020962 про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданого 09.06.2017 Першою Снятинською державною нотаріальною конторою підтверджується, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи № 60770329 (номер у нотаріуса 225/2017), спадкодавець ОСОБА_8 , дата смерті: ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Наведене свідчить, що ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_8 .

Про те, що позивачка/відповідачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , є дочкою спадкодавця ОСОБА_8 свідчать копії: свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 ОСОБА_3 , за яким її батьками є ОСОБА_13 та ОСОБА_18 , свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 згідно з яким 14 жовтня 1974 р. зареєстрований шлюб між ОСОБА_19 і ОСОБА_20 , після одруження останній присвоєне прізвище « ОСОБА_21 », запис за № 11 від 14 жовтня 1974 р.

Витягом № 7 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про розірвання шлюбу, сформованим 08.08.2018 Городенківським районним відділом ДРАЦС стверджено, що 14 листопада 1968 р. складений актовий запис № 77 про розірвання шлюбу між ОСОБА_18 та ОСОБА_13 , після розірвання шлюбу прізвище дружини - « ОСОБА_14 ».

Про те, що відповідач/позивач ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , є сином ОСОБА_13 та ОСОБА_18 , свідчить копія повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого 08 серпня 2018 р. Городенківським районним відділом ДРАЦС, актовий запис № 12 від 11 червня 1956 р.

З відмітки про місце проживання в паспорті ОСОБА_3 встановлено, що він з 07.05.2015 зареєстрований по АДРЕСА_4 Незвисько. Видана 15.08.2018 Незвиською сільською радою Виписка з погосподарської книги № 3 особовий рахунок № 02-0190-1 стверджує, що в господарстві по АДРЕСА_4 , головою якого була ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , на день її смерті були зареєстровані: внука ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , правнук ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення.

П. 4 розд. 1 част. ІІІ Методичних рекомендацій щодо вчинення нотаріальних дій, пов`язаних із вжиттям заходів щодо охорони спадкового майна, видачею свідоцтв про право на спадщину та свідоцтв про право власності на частку в спільному майні подружжя, схвалених рішенням Науково-експертної ради з питань нотаріату при Міністерстві юстиції України від 29.01.2009 містить вказівки, за якими непрацездатними вважаються чоловіки після досягнення 60 років.

В ІНФОРМАЦІЯ_13 2016 р. ОСОБА_3 досяг шістдесятирічного віку. Отже, на день смерті його матері ОСОБА_8 - на 27.04.2017, він вважається непрацездатною дитиною спадкодавця. Проживаючи разом з матір`ю на день її смерті, ОСОБА_3 прийняв спадщину - обов`язкову частку в розмірі половини частки, яка належала б кожному у разі спадкування за законом. При цьому спадкоємцями першої черги за законом ОСОБА_8 є троє її дітей: позивачка/відповідачка ОСОБА_1 , відповідач/позивач ОСОБА_3 , відповідач ОСОБА_5 .

Видана 23.02.2019 виконкомом Незвиської сільської ради довідка № 186, в якій зазначено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , зареєстрований в АДРЕСА_4 , але не проживає, не спростовує факту прийняття ним обов`язкової частки в спадщині матері.

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

До складу спадщини ОСОБА_8 входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 . З копії технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_4 , виготовленого 11.11.2017, встановлено, що житловий будинок збудований в 1969 р., господарські будівлі та споруди в 1965, 1970, 1975, 1989 роках. Їх ринкова вартість станом на 23.02.2018 становить 125 910 грн., що стверджується копією висновку про вартість майна, складеного ЕТВО «Придністров`я». Для обслуговування вищезгаданого будинку виділено земельну ділянку розміром 0,18 га, що підтверджується довідкою № 182, виданою 23.02.2018 виконкомом Незвиської сільської ради.

Постановою в.о. державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори № 361/02-31 від 27 лютого 2018 р. ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері ОСОБА_8 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , на житловий будинок АДРЕСА_1 з посиланням на те, що вищезгадане господарство, головою якого була ОСОБА_8 , відносилось до колгоспного двору, кожному з членів колгоспного двору, які проживали станом на 15 квітня 1991 року, належить відповідна частка житлового будинку, проте частки в спадковому господарстві між членами бувшого колгоспного двору не визначені.

Згідно копій: Свідоцтва про право особистої власності на будинковолодіння від 02 вересня 1988 р., виданого виконкомом Городенківської районної Ради народних депутатів на підставі рішення цього ж виконкому № 148 від 10 серпня 1988 р., виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське МБТІ» № 8265 від 12.10.2017, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по АДРЕСА_4 . Незвисько належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_8 ; запис в реєстровій книзі за реєстровим № 138.

Довідкою Незвиської сільської ради № 182 від 23.02.2017 стверджено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по АДРЕСА_4 , який належав ОСОБА_8 , знаходиться по АДРЕСА_4 .

Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.), який набрав чинності з 01.01.2004 р., визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Згідно п.4-5 Прикінцевих та перехідних положень згаданого ЦК - цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Виходячи із Правової позиції, викладеної в Постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 листопада 2015 року № 6-350цс15 - згідно з частиною першою статті 120, статтею 123 ЦК УРСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13 квітня 1979 року № 112/5, а згодом аналогічними Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року за № 5-24/26, та Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69. Згідно зі змістом Вказівок № 112/5 і № 69 суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Особи, які працювали в колгоспі, але не були членами колгоспу, належали до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади. Відповідно до абзацу 2 пункту 20 Вказівок № 112/5 виключенням із загального порядку були лише господарства, в яких проживали працюючі члени колгоспу. Такі господарства, незалежно від роду занять голови занять голови господарства, відносилися до господарств колгоспників. Отже, застосування судами норм статей 120, 123 ЦК УРСР без належного з`ясування питання про правильність віднесення будинку до суспільної групи господарств колгоспний двір є помилковим.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 - на витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності.

Довідкою № 928, виданою 12.10.2017 виконкомом Незвиської сільської ради гр. ОСОБА_1 , стверджується що станом на 15.04.1991 (час припинення колгоспного двору) в АДРЕСА_6 Незвисько по АДРЕСА_4 , були зареєстровані: її мама, голова двору ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та її брати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 ; двір робітника.

Із записів в оглянутих в судовому засіданні погосподарських книгах Незвиської сільської ради, наданих секретарем сільської ради ОСОБА_16 , яка допитана судом в якості свідка, встановлено, що господарстві по АДРЕСА_7 ) в с. Незвисько проживали:

- в 1980-1982 роках погосподарська книга № 3: особовий рахунок 181 ( АДРЕСА_4 ) - голова сім`ї ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , робітник; син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , невістка ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , внук ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_16 ; суспільна група господарства - колгоспники;

- в 1983-1985 роках погосподарська книга № 2: особовий рахунок 180 ( АДРЕСА_8 ) - голова сім`ї ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , робітник; син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , офіціант; суспільна група господарства - робітники;

- в 1986-1990 роках погосподарська книга № 3: особовий рахунок 180, ( АДРЕСА_4 ) - голова сім`ї ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , робітниця; син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , офіціант; син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , робітник; суспільна група господарства в 1987р. колгосп., в 1986,1988,1989,1990 р.р.- робітники;

- в 1991-1995 роках погосподарська книга № 3: особовий рахунок 179 ( АДРЕСА_4 ) - голова сім`ї ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , робітниця ; син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , офіціант; син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , робітник; суспільна група господарства - робітники.

Про те, що ОСОБА_1 проживала с. Незвисько в іншому господарстві свідчать записи у вищезгаданих погосподарських книгах за 1980-1982 роки погосподарська книга № 3, особовий рахунок АДРЕСА_9 АДРЕСА_10 ; за 1983-1985 роки погосподарська книга № 2, особовий рахунок 182 АДРЕСА_11 АДРЕСА_4 ; за 1986-1990 роки погосподарська книга № 3, особовий рахунок 182 АДРЕСА_11 АДРЕСА_8 ; за 1991-1995 роки погосподарська книга № 3, особовий рахунок 180 АДРЕСА_8 .

Із оглянутої в судовому засіданні трудової книжки ОСОБА_8 слідує, що вона з 07.10.1968 працювала робочою Городенківського цукрокомбінату сезонно, про що вчинені записи з № 1 по № 20. Останній запис про звільнення вчинений 14.09.1987.

Із копії паспорта громадянина України ОСОБА_3 серії НОМЕР_5 , виданого 25.02.1997 Городенківським РВ УМВС встановлено, що з 24.11.1994 по 07.05.2015 його місце проживання зареєстроване по АДРЕСА_1 , а з 07.05.2015 його місце проживання зареєстроване по АДРЕСА_4 .

Із копії паспорта громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , серії НОМЕР_6 , виданого 14.08.1998 Городенківським РВ УМВС встановлено, що з 07.04.1988 його місце проживання зареєстроване в с. Незвисько.

Видана 16.08.2018 виконкомом Незвиської сільської ради довідка № 507 свідчить, що згідно погосподарських книг Незвиської сільської ради за 1986-1990 господарство в АДРЕСА_12 . Незвисько по АДРЕСА_4 , головою якого була ОСОБА_8 , належало до суспільної групи робітника. При видачі свідоцтва на право власності в 1988 році виконкомом Городенківської районної ради народних депутатів була допущена помилка.

Таким чином, судом з`ясовано, що фактично господарство по АДРЕСА_2 ) АДРЕСА_13 . Незвисько відносилося до суспільної групи робітничий двір, так як ні голова сім`ї, ні члени сім`ї не були членами колгоспу і не працювали в колгоспі. Хоча відповідач/позивач ОСОБА_3 покликається на те, що він має частку в майні колишнього колгоспного двору, однак, він не надає доказів звернення у визначений законом строк за витребуванням частки з майна колишнього колгоспного двору. Досліджені в судовому засіданні документи свідчать, що ОСОБА_3 з 24.11.1994 по 07.05.2015 не проживав у будинку матері в АДРЕСА_6 Незвисько АДРЕСА_4 . Підстав для задоволення позовних вимог про визнання за ОСОБА_3 1/ 3 частки житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_4 , як частини майна колгоспного двору, - судом не встановлено.

Із записів оглянутої в судовому засіданні погосподарської книги Незвиської сільської ради за 2016-2019 роки, наданої секретарем сільської ради ОСОБА_16 встановлено, що в господарстві по АДРЕСА_4 об`єкта 02 АДРЕСА_14 , проживала ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , а/з № 9; дочка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 ;. онука ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ; правнук ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ; син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Судом встановлено, що позивачка/відповідачка ОСОБА_1 , як спадкоємець за заповітом та відповідач/позивач ОСОБА_3 , як спадкоємець, що має обов`язкову частку в спадщині, прийняли спадщину після смерті матері ОСОБА_8 . За змістом ст. 1241 ЦК України - повнолітні непрацездатні діти спадкодавця спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом. На день смерті спадкодавця ОСОБА_8 до спадкоємців першої черги за законом відносяться її троє дітей: позивачка/відповідачка ОСОБА_1 , відповідач/позивач ОСОБА_3 , відповідач ОСОБА_5 . Якби вони успадковували майно спадкодавця ОСОБА_8 за законом, то їм належало б по 1/3 від житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами. Право отримати обов`язкову частку має ОСОБА_3 , непрацездатний (за віком) син спадкодавця. Його обов`язкова частка дорівнює половині від 1/3 від житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, тобто 1/6 частині. А спадкоємець за заповітом ОСОБА_1 успадковує 5/ 6 частин житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по АДРЕСА_4 . Отже, обидва позови підлягають до часткового задоволення.

На підставі ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 325, 328, 1216, 1217, 1218, 1220, 1222, 1223, 1233, 1241, 1268-1270, 1273, 1296-1297 ЦК України, керуючись ст. ст. 75-81, 223, 258, 259, 264-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , право власності на 5 /6 частин житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по АДРЕСА_1 .

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , право власності на 1 /6 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду або через Городенківський районний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Місце проживання позивачки/відповідачки ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_7 .

Місце проживання відповідача/ позивача ОСОБА_3 АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер - 20602133.

Місце проживання відповідача ОСОБА_5 - АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складене 28.10.2019.

Суддя: Ничик Г. І.