У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2019

Справа №607/19411/13-ц

14 травня 2019 року м.Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

- головуючої судді Черніцької І.М.

- секретаря судового засідання Облещук О.В.

- державний виконавець в судове засідання не зFявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання старшого державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2, -

В С Т А Н О В И В :

Старший державний виконавець Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області ОСОБА_1 звернулась до суду з поданням, в якому просить тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 без вилучення паспортного документа (для громадян України - паспорт громадянина України для виїзду за кордон, дипломатичний паспорт, службовий паспорт, посвідчення особи моряка); для іноземних громадян та осіб без громадянства - паспортний документ, що підтверджує громадянство іноземця або посвідчує особу без громадянства), шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання своїх зобов'язань, покладених па нього рішенням Тернопільського міськрайонного суду про стягнення боргу в користь фізичної особи.

В обґрунтування подання державний виконавець вказує, що на виконанні у Тернопільському міського відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області знаходиться виконавче провадження ВП F45386726 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованості за кредитним договором в сумі 37256,12 грн. та 1027,90 грн. судового збору, на підставі виконавчого листа виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за F607/19411/13 від 16.10.2014 року.

Боржник рішення суду не виконує. Згідно матеріалів виконавчого провадження, боржник не працює, доходів не утримує, відкритих рахунків у банках не має, право власності на нерухоме майно, на транспортні засоби, сільськогосподарську техніку, технологічні транспортні засоби за боржником не зареєстровано.

Посилаючись на наведене та те, що боржник не виконує рішення суду, чим ухиляється від виконання зобовFязань, просить подання задовольнити.

В судове засідання державний виконавець не зFявився, хоча про час та дату судового зсідання був належним чином повідомлений. Попередньо подала заяву про слухання справи за її відсутності.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 441 ЦПК України суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Судом встановлено, що на виконанні у Тернопільському міського відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області перебуває виконавчий лист, виданий Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за F 607/19411/13 від 16.10.2014 року про стягнення з ОСОБА_2 на корись ПАТ «Родовід Банк» заборгованості за кредитним договором в сумі 37256,12 грн. та 1027,90 грн. судового збору.

10 листопада 2014 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Державним виконавцем направлено запити в реєструючі органи, щодо виявлення майна боржника.

Згідно відповіді ТзОВ «МБТІ» від 04.02.2019 року за F97/07-2 боржник немає зареєстрованого нерухомого майна в м.Тернополі.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження обFєктів нерухомого майна щодо субFєкта за F156819659 від 19.02.2019 року встановлено, що нерухомого майна за боржником не зареєстровано.

Як вбачається з відповідей Державної фіскальної служби України за F НОМЕР_1, НОМЕР_2 від 05.04.2019 року, 08.04.2019 року, джерела отримання доходів боржником відсутні, номери рахунків відкриті боржником у банках та інших фінансових установах відсутні.

Згідно відповіді УПФ України від 04.04.2019 року за F НОМЕР_3, ОСОБА_2 пенсії не отримує та на обліку як особа, яка працює за трудовим чи цивільно-правовими договорами не перебуває

Відповідно до відповіді Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області від 03 січня 2019 року встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, за наявними обліками УДМС України в Тернопільській області документований паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії FEF219818, виданим 29.02.2016 року.

На даний час заборгованість боржником не погашена та рішення суду не виконано.

Суд, розглянувши подання, вивчивши матеріали справи, вважає, що подання не підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав.

Відповідно до положень статті 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 441 ЦПК України суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судового рішення, на строк до повного виконання такого судового рішення.

В силу вимог п.5 ч.1, ч.2 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України громадян України», право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли: він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Положеннями п. 19 ч. 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

З аналізу зазначених норм матеріального та процесуального права вбачається, що подання про обмеження у праві виїзду за межі України вноситься виконавцем у разі ухилення боржника від виконання судового рішення, розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, а тому саме на останнього покладається тягар доказування.

Державний виконавець повинен довести факт свідомого ухилення боржника від виконання судового рішення, яке полягає: в утриманні від виконавчих дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; не наданні у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про доходи та майно, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; в несвоєчасній явці за викликом державного виконавця; в ненаданні письмового повідомлення про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Згідно з вимогами ст.2 Протоколу F4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Положеннями ст.12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

У справі "Гочев проти Болгарії" ("Gochev v. Bulgaria" від 26.11.2009 року) Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі; по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. З ст. 2 Протоколу F4 до Конвенції; і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування).

При цьому, при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам'ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості.

Застосування обмеження у праві виїзду громадянина за межі України, може мати місце лише у виключних випадках і повинно використовуватись лише як крайній захід після реалізації усіх можливих та передбачених законом заходів примусового виконання рішення.

Державний виконавець обґрунтовує подання тим, що боржник рішень суду не виконує, при цьому документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон.

Сам по собі факт невиконання рішень суду не є підставою для обмеження особи у праві виїзду за межи території України, а наявність паспорта громадянина України для виїзду за кордон, не підтверджує факт свідомого та злісного ухилення від виконання рішень суду.

Державним виконавцем не подано доказів того, що ОСОБА_2 маючи паспорт громадянина України для виїзду за кордон, має намір ухилитись від виконання судових рішень та виконання взятих на себе зобовFязань.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що державним виконавцем було направлено виклики боржнику з метою зFявитись до державного виконавця, надати пояснення щодо невиконання рішення суду.

Державним виконавцем не обґрунтовано, як саме таке обмеження боржника у праві виїзду за межі України буде дійсно сприяти виконанню рішень суду та погашенню заборгованості.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували факт надсилання боржникові копій постанов про відкриття виконавчих проваджень, вимог, повідомлень про необхідність зFявитись до ДВС, а також той факт що боржнику відомо про наявність відкритого щодо нього виконавчого провадження.

Відтак, факт ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань відсутній та представником ДВС не доведений належними, достовірними та достатніми доказами за європейським стандартом доказування «поза розумним сумнівом».

Доводи державного виконавця, зазначені у поданні, що боржник належним чином не виконує рішення суду та жодних заходів щодо його виконання не вживає, не є достатньою підставою вважати, що боржник ухиляється від виконання покладених на нього рішеннями суду зобов'язань.

Таким чином, суд вважає, що державним виконавцем не вжито всіх належних та ефективних заходів щодо зFясування причин невиконання рішення суду, перетину боржником кордону України, не відібрано пояснень щодо невиконання рішення суду, не встановлено факту наявності коштів та майна у боржника для його здійснення.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що у задоволенні подання старшого державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 259, 260, 261, 268, 441 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання старшого державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст.261 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом 15 днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на подання апеляційної скарги з клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повна ухвала суду складена 14 травня 2019 року.

Головуюча

ОСОБА_3