ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження F 22-ц/803/526/19
Справа F 199/4633/17
Суддя у 1-й інстанції - Руденко В.В.
Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого F судді Демченко Е.Л.

суддів F Куценко Т.Р., Макарова М.О.

при секретарі F Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 26 січня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи F орган опіки та піклування в особі Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради, орган опіки та піклування в особі Адміністрації Південного району КамFянської міської ради, про усунення перешкод в спілкування з дитиною та її вихованні, -

в с т а н о в и л а:

У липні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод в спілкуванні з дитиною та її вихованні, мотивуючи його тим, що з 06 вересня 2014 року по 20 червня 2017 року перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1, від якого вони мають малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зазначав, що сімейні стосунки з відповідачем не склалися та з 2016 року вони припинили сумісне проживання та шлюбні відносини.

Вказував, що рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 19 квітня 2017 року шлюб між ними розірвано та наразі ОСОБА_1 разом з сином проживає у м.КамFянське.

Посилаючись на те, що в добровільному порядку визначитись з питанням спільної участі у вихованні сина вони не можуть, а ОСОБА_1 чинить йому перешкоди у вільному спілкуванні з сином, що порушує його права, а тому просив суд ухвалити рішення, яким визначити спосіб його участі у вихованні сина шляхом побачень з сином кожної п'ятниці з 17.00 години до 08.00 години наступного понеділка без присутності матері, відпочинок у літній час 21 день за домовленістю з відповідачем без її присутності, зобов'язати відповідача повідомляти позивача про зміну місця проживання дитини, дозволити позивачу спільно із матір'ю дитини вирішувати всі суттєві і нагальні питання щодо виховання дитини, в тому числі відвідувати дитячий садок, школу, виїжджати із сином на відпочинок, на море, турбази, разом відвідувати різноманітні культурні заходи.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 26 січня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково. Усунуто ОСОБА_2 перешкоди в спілкуванні з дитиною та її вихованні шляхом визначення днів побачень ОСОБА_2 з сином, малолітнім ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, кожну першу та третю суботу місяця з 10.00 години по 19.00 годину наступної за нею неділі без присутності матері, ОСОБА_1 Надано ОСОБА_2 можливість спільного відпочинку з сином щорічно, раз на рік тривалістю 14 календарних днів влітку без присутності матері, ОСОБА_1

В апеляційні скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що вона не чинить жодних перешкод у спілкуванні сина з батьком, та в даному випадку необхідно поступово налагоджувати відносини батька з сином та вона періодично надає йому можливість спілкуватися з сином, зазначала, що проживає разом з сином у м.КамFянське, а тривалі побачення у незнайомому місці можуть негативно вплинути на дитину.

У травні 2018 року ОСОБА_2 надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, наголошував на тому, що хоче спілкуватися з сином, виконувати свої батьківські обовFязки належним чином.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів не находить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Встановлено судом і підтверджується матеріалам справи, що сторони по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 06 вересня 2014 року перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.6).

Від шлюбу мають малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.12 ).

Заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 19 квітня 2017 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.7).

Фактичні шлюбі стосунки між ними припинені.

Малолітній син ОСОБА_3 проживає разом з матірFю ОСОБА_1 у м.КамFянське АДРЕСА_1.

В матеріалах справи міститься висновок щодо участі у вихованні Адміністрації Південного району КамFянської міської ради від 24 листопада 2017 року за F8/1526-7, з якого вбачається, що у звFязку з тим, що на засіданні комісії було заслухано лише ОСОБА_2, вони вважають за доцільне залишити дане питання на розсуд суду (а.с.50).

Також в матеріалах справи міститься висновок Південного відділення поліції від 13 вересня 2017 року, яким встановлено, що ОСОБА_1 не надає можливості ОСОБА_2 спілкуватися з сином, втім у звFязку з тим, що дані відносини є цивільно-правовими, заявнику було рекомендовано звернутись до суду (а.с.51).

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив саме з їх часткової доведеності та обґрунтованості, та взяв до уваги бажання батька брати участь у вихованні дитини та інтереси самої дитини.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції у звFязку з наступним.

Згідно ст.51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Статтею 151 СК України передбачено, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Згідно зі ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (ст.18 Конвенції про права дитини).

Відповідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обовFязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (ч.2 ст.155 СК України).

Згідно з ч.ч.1-3 ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобовFязаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ч.1 ст.158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення.

Колегія суддів наголошує на тому, що частиною пFятою ст.19 СК України визначено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розвFязання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

06 листопада 2018 року на адресу органа опіки та піклування в особі Адміністрації Південного району КамFянської міської ради Дніпровським апеляційним судом було направлено запит на надання висновку щодо розвFязання даного спору (а.с.167).

У звFязку з ненаданням відповідного висновку, 17 січня 2019 року Дніпровським апеляційним судом було постановлено ухвалу про витребування відповідного висновку (а.с.187-189).

З повторним ненаданням відповідного висновку, ухвалою колегії суддів Дніпровського апеляційного суду від 19 березня 2019 року, повторно витребувано від органу опіки та піклування в особі Адміністрації Південного району КамFянської міської ради висновок щодо розвFязання даного спору (а.с.200-203).

Також 19 березня 2019 року Дніпровським апеляційним судом постановлено окрему ухвалу у звFязку з ненаданням висновку (а.с.204-207).

21 квітня 2019 року надано висновок F8/404-7 щодо участі у вихованні дитини, в якому члени комісії одностайно проголосували та визначили такі дні зустрічей: перша та третя субота місяця з 10.00 години по 19.00 годину наступної за нею неділі без присутності матері, та можливість спільного відпочинку батька з сином, щорічно, раз на рік тривалістю 14 календарних днів влітку без присутності матері (а.с. 216-217).

Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування (ч.ч.1,2 ст.159 СК України).

В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Законодавством України закріплено обовFязок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини. У іншого з батьків виникає зустрічний обовFязок не чинити цьому перешкоди.

Інтереси дитини, крім іншого полягають зокрема в забезпеченні її розвитку у стійкому середовищі.

Дослідивши матеріали справи, взявши до уваги пояснення та доводи сторін по справі, представника третьої особи - орган опіки та піклування F адміністрації Південного району КамFянської міської ради, факт того, що мірним шляхом врегулювати дане питання сторони відмовляються, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1, та бажання батька приймати участь у вихованні сина, та з врахуванням висновку органу опіки та піклування в особі адміністрації Південного району КамFянської міської ради F8/404-7 від 21 квітня 2019 року, який в судовому засіданні підтримав представник органу опіки та піклування F адміністрації Південного району КамFянської міської ради, виходячи з якнайкращих інтересів дитини та її віку, прихильності батька до сина, права та бажання батька підтримувати постійний контакт з сином, колегія суддів вважає за необхідне доводи апеляційної скарги про наявність підстав про скасування рішення суду та відмови у задоволенні позову відхилити.

Доводи апеляційної скарги не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обовFязки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення має бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 26 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

ОСОБА_4