Справа № 2-539/11
Провадження № 22-ц/4808/1228/19
Головуючий у 1 інстанції Могила Р. Г.
Суддя-доповідач Горейко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючої Горейко М.Д.,

суддів: Матківського Р.Й., Максюти І.О.

секретаря Бойчука Л.М.

з участю позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до виконавчого комітету Княгиницької сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування, зустрічним позовом ОСОБА_3 до Княгиницької сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про визнання права власності на частину домоволодіння та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , Княгиницької сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області про визнання права власності на частину домоволодіння в порядку спадкування, визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом та визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування, за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Рогатинського районного суду, ухвалене у складі судді Могили Р.Г. 23 травня 2017 року в м. Рогатині,

в с т а н о в и в:

05.12.2011 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до виконавчого комітету Княгиницької сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області, в обґрунтування якого зазначив, що після смерті матері ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та брата ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , відкрилася спадщина на домоволодіння, що знаходиться по АДРЕСА_1 , яку він фактично прийняв, однак позбавлений можливості оформити у встановленому законом порядку через відсутність правовстановлюючих документів. З наведених підстав просив визнати за ним право власності на вищевказане домоволодіння, як спадкоємцем за законом після смерті матері ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та брата ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Рогатинського районного суду від 03.06.2016 року до справи залучено як співвідповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4

16.06.2016 року ОСОБА_3 подав зустрічний позов до Княгиницької сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , який мотивував тим, що він, його баба ОСОБА_6 та дядько ОСОБА_7 станом на 01.07.1990 року проживали в домоволодінні по АДРЕСА_1 та були членами колгоспного двору. Виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних, він має право на 1/3 частину даного домоволодіння. Оскільки правовстановлюючий документ на право власності на частину даного домоволодіння у нього відсутній, просив визнати за ним право власності на 1/3 частину майна колгоспного двору домоволодіння по АДРЕСА_1 .

26.09.2016 року ОСОБА_1 подала зустрічний позов до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та Княгиницької сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області, в обґрунтування якого зазначила, що її бабі ОСОБА_6 , дядькові ОСОБА_7 , а також ОСОБА_3 належало по 1/3 частині домоволодіння по АДРЕСА_1 , оскільки вказане домоволодіння відносилось до суспільної групи «двір колгоспника» і лише вони станом на ІНФОРМАЦІЯ_3 проживали в даному домоволодінні. Після смерті ОСОБА_6 її син ОСОБА_7 , як спадкоємець першої черги за законом, успадкував її 1/3 частину домоволодіння і таким чином став власником 2/3 частин цього домоволодіння.

Дядько постійно хворів та потребував стороннього догляду, а тому у вересні 2005 року переїхав проживати до її матері, а своєї рідної сестри - ОСОБА_8 в с. Червоний Розселенець Біляївського району Одеської області, де проживав до дня своєї смерті. Після смерті ОСОБА_7 відкрилась спадщина на належні йому 2/3 частини домоволодіння по АДРЕСА_1 та дві земельні ділянки на території Княгиницької сільської ради, яку прийняла її мати. Після смерті її матері, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , відкрилась спадщина на вищевказане нерухоме майно. Оскільки мати не склала заповітного розпорядження, то вказану спадщину прийняла вона, як спадкоємець першої черги за законом. На даний час вона бажає оформити свої спадкові права, однак через відсутність правовстановлюючих документів на домоволодіння не має такої можливості. Крім того їй стало відомо, що право власності на земельні ділянки, які належали її покійному дядькові ОСОБА_7 і які успадкувала її мати ОСОБА_8 , а після її смерті вона, оформив ОСОБА_2 , а тому вважає, що свідоцтва про право на спадщину за законом на вказані земельні ділянки є незаконними, оскільки її мати ОСОБА_8 не відмовлялась від прийняття спадщини після смерті спадкодавця ОСОБА_7 .

З наведених підстав просила визнати за нею право власності на 2/3 частини домоволодіння по АДРЕСА_1 , як спадкоємцем за законом після смерті матері ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 ; визнати недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом, видані ОСОБА_2 державним нотаріусом Рогатинської районної державної нотаріальної контори Андрейків Т.В. 16.06.2012 року, та визнати за нею право власності в порядку спадкування на земельні ділянки кадастровий номер :04:004:0128 та кадастровий номер :04:004:0129.

Ухвалами Рогатинського районного суду від 05.07.2016 року та 26.09.2016 року вказані позови об`єднані в одне провадження.

Рішенням Рогатинського районного суду від 23.05.2017 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до виконавчого комітету Княгиницької сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування відмовлено.

Позов ОСОБА_3 задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/3 частину майна колгоспного двору - домоволодіння загальною вартістю 49 110 грн., що розташоване по АДРЕСА_1 , а саме на 1/3 частину житлового будинку загальною площею 96,1 кв.м, літню кухню площею 41,2 кв.м, стайню площею 34,0 кв.м, стодолу площею 21,6 кв.м, шопу площею 21,3 кв.м, криницю 5,0 п.м.

Позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 , як спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на 2/3 частини житлового будинку загальною площею 96,1 кв.м, літню кухню площею 41,2 кв.м, стайню площею 34,0 кв.м, стодолу площею 21,6 кв.м, шопу площею 21,3 кв.м, криницю 5,0 п.м, які знаходяться по АДРЕСА_1 .

Визнано недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки кадастровий номер :04:004:0128 та кадастровий номер :04:004:0129, які розташовані на території с. Загір`я Княгиницької сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області, видані 16.06.2012 року державним нотаріусом Рогатинської районної державної нотаріальної контори Кузику Євгену Степановичу.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :04:004:0128 та номер :04:004:0129, які розташовані на території с. Загір`я Княгиницької сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області, як спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Не погодившись з рішенням суду в частині задоволення позову ОСОБА_1 , ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення.

Зокрема зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_4 померла її мати ОСОБА_8 , яка до дня смерті проживала в АДРЕСА_2 . З метою прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті матері, вона у визначений законом строк звернулася з відповідною заявою до Біляївської районної державної нотаріальної контори і за її заявою було заведено спадкову справу №452/2012. Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину вона не має можливості, оскільки 14.03.2019 року до матеріалів спадкової справи надійшло рішення Рогатинського районного суду від 23.05.2017 року, згідно якого право на спадщину визнано за її сестрою ОСОБА_1 .

Розглядаючи справу та ухвалюючи оскаржуване рішення, суд не залучив її до участі у справі, а саме рішення напряму зачіпає її майнові права та інтереси, як спадкоємця, який у встановлений законом строк прийняв спадщину.

З наведених підстав просить рішення Рогатинського районного суду від 23.05.2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_5 , однак в порушення ч. 4 ст. 360 ЦПК України до даного відзиву не додала докази надсилання (надання) копій відзиву іншим учасникам справи.

Цивільним процесуальним кодексом України не передбачено надання судом строку на усунення недоліків відзиву, а тому, оскільки відзив не відповідає вимогам ч. 4 ст. 360 ЦПК України, він не береться судом до уваги.

Учасники справи правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.

В засіданні апеляційного суду позивач ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги заперечила, просила залишити скаргу без задоволення.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та день розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку. Причину неявки суду не повідомили.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідно до ч. 1 ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_2 та задоволення позову ОСОБА_3 не оскаржується, а тому в силу ч. 1 ст. 367 ЦПК України в цій частині апеляційним судом не переглядається.

Заслухавши доповідача, пояснення позивача ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність висновків суду фактичним обставинам справи та правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права у вирішенні даного спору, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що вона є спадкоємцем за законом після смерті матері ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , та прийняла спадщину згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, а тому позовні вимоги про визнання за нею права власності на 2/3 частини домоволодіння по АДРЕСА_1 є підставними та підлягають задоволенню.

Також суд виходив з того, що свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.06.2012 року на земельні ділянки кадастровий номер :04:004:0128 та кадастровий номер :04:004:0129, видані ОСОБА_2 є недійсними, оскільки останній не прийняв спадщину у визначеному цивільним законодавством порядку, а тому право власності на вказані земельні ділянки слід визнати за ОСОБА_1 , як спадкоємцем за законом після смерті матері ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Однак погодитися з таким висновком суду не можна.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що предметом позову у даній справі є спадкове майно - домоволодіння, що знаходиться по АДРЕСА_1 , та земельні ділянки кадастровий номер :04:004:0128 та кадастровий номер :04:004:0129, які розташовані на території с. Загір`я Княгиницької сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області.

Згідно довідок виконавчого комітету Княгиницької сільської ради №7 від 11.01.2012 року, №324 від 14.08.2015 року та №364 від 24.09.2015 року (т. 1 а.с. 36, 44, 70, 172, 232, 234), вищевказане домоволодіння відносилось до суспільної групи «двір колгоспника» і станом на 01.07.1990 року в ньому проживали: ОСОБА_6 , її син ОСОБА_7 та онук ОСОБА_3 , які в силу ч. 1 ст. 120 ЦК Української РСР 1963 року, як члени колгоспного двору, мали право кожен на 1/3 частку в майні цього двору.

Також матеріалам справи підтверджується, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на підставі Державних актів на право приватної власності на землю серії IV-ІФ №001081 та серії IV НОМЕР_1 №001082, виданих Рогатинською районною радою 30.06.1999 року, належали земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,29 га кожна, кадастровий номер :04:004:0129 та кадастровий номер :04:004:0128, розташовані на території с. Загір`я Княгиницької сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 15.04.2005 року (т. 1 а.с. 5, 171).

З довідки виконавчого комітету Княгиницької сільської ради №395 від 01.10.2015 року вбачається, що на день смерті ОСОБА_6 разом з нею у домогосподарстві по АДРЕСА_1 був зареєстрований та проживав її син ОСОБА_7 (т. 1 а.с. 235), який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 26.05.2009 року (т. 1 а.с. 6, 162).

У зв`язку зі смертю ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відкрилася спадщина на належні їм частки у вищевказаному домоволодінні та земельні ділянки, розташовані на території с. Загір`я Княгиницької сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області.

За даними довідки виконавчого комітету Княгиницької сільської ради №324 від 14.08.2015 року заповіти від імені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у виконкомі Княгиницької сільської ради не посвідчувались (т. 1 а.с. 36, 44, 232).

Встановлено, що спадкоємцями за законом майна спадкодавця ОСОБА_6 були її діти ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , а спадкоємцями майна ОСОБА_7 були його брати ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та сестра ОСОБА_8

ОСОБА_2 виявив бажання прийняти спадщину після смерті матері ОСОБА_6 та брата ОСОБА_7 , однак пропустив встановлений законом строк прийняття спадщини, у зв`язку з чим в грудні 2011 року звертався в суд з позовом до виконавчого комітету Княгиницької сільської ради про визначення додаткового строку для подачі заяви в нотаріальну контору про прийняття спадщини за законом.

Рішенням Рогатинського районного суду від 21.12.2011 року позов ОСОБА_2 задоволено та визначено додатковий строк - три місяці з часу набрання рішенням суду законної сили для подання ним заяви в нотаріальну контору про прийняття спадщини за законом, що відкрилась після смерті ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Однак, рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 13.10.2015 року вказане рішення суду скасовано та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено (т. 1 а.с. 112-115, 243-244).

ОСОБА_7 , як син спадкодавця ОСОБА_6 , був спадкоємцем за законом першої черги та постійно проживав із нею на час відкриття спадщини, а тому, оскільки він не відмовився від прийняття спадщини, то в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв її.

Отже, ОСОБА_7 був власником 2/3 частин домоволодіння АДРЕСА_1 ( АДРЕСА_3 належала йому як члену «колгоспного двору» та 1/3 частина - як спадкоємцю за законом після смерті матері ОСОБА_6 ).

Також ОСОБА_7 успадкував належну ОСОБА_6 земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,29 га, кадастровий номер :04:004:0129, розташовану на території с. Загір`я Княгиницької сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області, належну їй на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ІФ №00108 від 30.06.1999 року.

Згідно довідок виконавчого комітету Великодальницької сільської ради Біляївського району Одеської області №2492 від 14.08.2015 року, №2494 від 14.08.2015 року та №2089 від 17.06.2016 року, ОСОБА_7 з вересня 2005 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 проживав у домоволодінні ОСОБА_8 в АДРЕСА_2 . ОСОБА_8 здійснила поховання брата ОСОБА_7 (т. 1 а.с. 236-238).

ОСОБА_8 , як спадкоємець за законом майна спадкодавця ОСОБА_7 , прийняла спадщину, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживала разом із спадкодавцем та не відмовилася від неї.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_8 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 30.03.2012 року (т. 1 а.с. 31, 228).

У зв`язку зі смертю ОСОБА_8 відкрилася спадщина на належне їй майно.

Встановлено, що заповіт від імені ОСОБА_8 не посвідчувався.

Відповідно до положень ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

В силу ст.ст. 1258, 1261 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України (в редакції на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_8 ) спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно з абзацами 2, 3 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

З урахуванням наведених положень закону право на спадщину мають особи, які її прийняли. Разом з тим, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину у порядку, встановленому законодавством. Отже, за наявності умов у спадкоємця для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, позовні вимоги про визнання прав на спадщину задоволенню не підлягають. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи інтересів, зокрема у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Виходячи зі змісту ст.ст. 1296-1299 ЦК України питання про право на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, ОСОБА_5 вказала, що вона також є спадкоємцем після смерті матері ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 . З метою прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті матері, вона у визначений законом строк звернулася з відповідною заявою до Біляївської районної державної нотаріальної контори і за її заявою було заведено спадкову справу №452/2012.

З листа Біляївської районної державної нотаріальної контори від 05.04.2019 року №1580/02-14 вбачається, що 14.03.2019 року до матеріалів вищевказаної спадкової справи подано рішення Рогатинського районного суду від 23.05.2017 року, яке зачіпає права та інтереси ОСОБА_5 , як єдиного спадкоємця, який прийняв спадщину у встановлений законом строк.

В листі також зазначено, що в матеріалах справи відсутній запит Рогатинського районного суду щодо витребування копії спадкової справи або будь-якої іншої інформації, що стосується з`ясування та встановлення кола спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 (т. 2 а.с. 140).

Відповідно до п. п. 3, 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Подібні за змістом положення містила ч. 4 ст. 10 ЦПК України в редакції, яка діяла на час розгляду справи судом першої інстанції та ухвалення оскаржуваного рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 ЦПК України в зазначеній редакції суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

За змістом наведених норм ЦПК України, з`ясувавши, що позов пред`явлено до неналежного відповідача, суд має роз`яснити позивачеві право на подачу заяви про заміну відповідача або залучення до участі у справі співвідповідача.

Суд першої інстанції, всупереч вимог ч. 4 ст. 10, ст. 33 ЦПК України в редакції 2004 року зазначене вище не врахував, не сприяв всебічному і повному з`ясуванню обставин справи та не встановив належний склад учасників справи, внаслідок чого не дотримався правових норм, що гарантують права осіб, які беруть участь в справі, та права осіб, інтереси яких зачіпляються цим спором.

Встановивши, що після смерті спадкодавця ОСОБА_8 , крім її дочки ОСОБА_1 , є інші спадкоємці, в тому числі її дочка ОСОБА_5 , яка звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини і нотаріусом була заведена спадкова справа, однак позов про визнання права на спадкове майно до неї, як до особи, яка має майновий інтерес до вирішення цього спору, не було пред`явлено, та зважаючи на те, що апеляційний суд законодавчо позбавлений права в такому разі скасувати рішення з направленням справи на новий розгляд, відповідно як і залучити ОСОБА_5 до участі у справі та вирішити спір як суд першої інстанції, рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову ОСОБА_1 підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення в цій частині про відмову в позові ОСОБА_1

В решті рішення Рогатинського районного суду від 23 травня 2017 року слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 13 зазначеної статті встановлено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість апеляційної скарги ОСОБА_5 та скасування рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову ОСОБА_1 з ухваленням нового рішення в цій частині про відмову в позові, то з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 підлягає стягненню 2460,88 грн. витрат по оплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381- 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Рогатинського районного суду від 23 травня 2017 року в частині задоволення позову ОСОБА_1 скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , Княгиницької сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області про визнання права власності на частину домоволодіння в порядку спадкування, визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом та визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрованої на проживання в АДРЕСА_4 , жительки с. АДРЕСА_5 Яворівського АДРЕСА_6 Львівської області на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрованої на проживання та жительки АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , - 2460,88 грн. витрат по оплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

В решті рішення Рогатинського районного суду від 23 травня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуюча М.Д. Горейко

Судді: Р.Й. Матківський

І.О. Максюта

Повний текст постанови складено 08 листопада 2019 року