РІШЕННЯ

(ЗАОЧНЕ)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/7702/19

пр. № 2/759/4574/19

24 жовтня 2019 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі: головуючого судді Марко Я.Р., за участю секретаря судового засідання Шапаренка О.С., розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житлом та визнання особи такою, що втратила право користування квартирою, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з вищевказаним позовом, за змістом якого просить суд визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 та усунути перешкоди в користуванні зазначеною вище квартирою, а також стягнути понесені витрати у зв`язку з наданням професійної правничої допомоги та судовий збір.

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що квартира АДРЕСА_1 належить на йому на праві власності, що підтверджується договором дарування від 27.10.2005 року. У зазначеній квартирі зареєстрований позивач та його колишня співмешканка ОСОБА_2 , однак понад два роки відповідач не проживає у квартирі, відсутні її особисті речі, та остання не є членом родини позивача, а також ОСОБА_2 не сплачує комунальні платежі, квартирою не цікавиться, в квартирі не з`являється, а тому позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 02.05.2019 року відкрито провадження у справі та вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження.

У підготовчі засідання 23.05.2019 року, 17.06.2019 року сторони не з`являлись. Від представника позивача надходили заяви про проведення підготовчих засідань без його участі. Від відповідача відзиву на позовну заяву, заяв або клопотань на адресу суду не надходило.

У підготовче засідання 09.07.2019 року з`явився представник позивача - адвокат Демчук В.О. та просив суд витребувати додаткові докази. Відповідач в судове засідання не з"явилась, про місце, день та час розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 09.07.2019 року витребувано інформацію з відділу реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції виписку з реєстру актів цивільного стану про підтвердження дошлюбного прізвища ОСОБА_2 , закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

05.08.2019 року на адресу суду надійшла відповідь, з якої вбачається, що Вишневим міським відділом ДРАЦС Києво-Святошинського району Київської області виявлено актовий запис про шлюб ОСОБА_2 № 113 від 19.07.2018 року.

У судове засідання сторони не з`явились. Від представника позивача надійшла заява про проведення судового засідання без його участі, на позовних вимога наполягає, просить їх задовольнити, проти заочного рішення суду не заперечує. Крім того, просить суд долучити до матеріалів справи відповідь на адвокатський запит.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі, відзиву або будь-яких заяв до суду не направив, а тому на підставі статей 280, 282 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи без участі відповідача за згодою позивача.

За таких обставин, судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 належить на праві власності квартира АДРЕСА_1 , відповідно до договору дарування квартири від 27.10.2005 року, посвідченого ДН Другої КДНК Кунгуровою О.С., за реєстровим № 8 (а.с. 8).

Суд звертає увагу, що відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання, прізвище відповідача по справі зазначено « ОСОБА_2 » (а.с. 18).

Актами від 22.05.2018 року, 16.10.2018 року, 06.03.2019 року складеними майстром ОСОБА_4 технічної дільниці № 1 «ЖЕД-6», на підставі заяви ОСОБА_1 та заяв сусідів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , підтверджено факт не проживання відповідача ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 10-12).

На запит суду, Києво-Святошинським районним відділом ДРАЦС ГТУЮ у Київській області від 30.07.2019 року № 3553/16.10-38 повідомлено, що було виявлено актовий запис про шлюб ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , № 113 від 19.07.2018 року складений Вишневим міським відділом ДРАЦС Києво-Святошинського району Київської області (а.с. 45).

Частиною 1 статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Відповідно до частини 1 статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з частиною 1 статті 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 319 Цивільного кодексу України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною 2 статті 386 Цивільного кодексу України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Статтею 391 Цивільного кодексу України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до частини 2 статті 405 Цивільного кодексу України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно з статтею 72 Житлового кодексу Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

На підставі вище викладеного суд вважає вимоги позивача правомірними, оскільки відповідач у зазначеній квартирі не мешкає, домовленостей між сторонами щодо збереження права користування квартирою не було, відтак, суд вважає за доцільне усунути позивачу перешкоди в користуванні житлом та визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме, квартирою АДРЕСА_1 .

Щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, суд вказує наступне.

Згідно статті 137 Цивільного процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з частиною 3 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

На підтвердження несення позивачем витрат на професійну правничу допомогу та їх розмір до суду надано копію ордеру серії КС № 32664, копію договору про надання правової допомоги від 16.04.2019 року, довідку про вартість юридичних послуг, копію додаткової угоди № 1 до договору про надання правової допомоги від 02.05.2019 року, акт приймання - передачі наданих послуг згідно договору на правову допомогу від 16.04.2019 року на суму 1 850, 00 грн., квитанцію до прибуткового касового ордера № 3 від 19.04.2019 року на 1 850, 00 грн., акт приймання - передачі наданих послуг згідно договору на правову допомогу від 16.04.2019 року № 2 на суму 2 700, 00 грн., меморіальний ордер № МАВ1203692 на 1 000, 00 грн., меморіальний ордер № МАВ1203041 на 1700, 00 грн., акт приймання - передачі наданих послуг згідно договору на правову допомогу від 16.04.2019 року № 3 на 1 500 грн., меморіальний ордер № МАВ2082549 на 1 000, 00 грн., квитанцію № 4 від 25.07.2019 року на 500, 00 грн., акт приймання - передачі наданих послуг згідно договору на правову допомогу від 16.04.2019 року № 7 на 1 500, 00 грн., квитанцію до прибуткового касового ордера № 5 від 10.09.2019 року на 1 500, 00 грн..

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

За викладених обставин, суд вважає співмірним розмір витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт та значенням справи для сторони, відтак, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми витрат пов"язаних з наданням професійної правничої допомоги у розмірі 7 550, 00 грн.

Відповідно до положень статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 768, 40 грн.

Керуючись статтями 4, 12, 13, 76-81, 141, 142, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 280-282 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житлом та визнання особи такою, що втратила право користування квартирою,- задовольнити.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні власністю -квартирою АДРЕСА_1 , визнавши ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме, квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) понесені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 768, 40 грн. та витрати пов`язані з наданням професійної правничої допомоги в розмірі 7 550, 00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано. В разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили, якщо його не скасовано, після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Я.Р. Марко