Справа № 161/8225/19
Провадження № 2/161/2371/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

22 липня 2019 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Пушкарчук В. П.

з участю секретаря судового засідання Загоровської І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим будинком,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим будинком .

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що є власником будинку АДРЕСА_1 . Зазначає, що у даному житлі зареєстровані ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які протягом останніх дев`яти років за вищевказаною адресою не проживають у даному будинку, без поважних причин.

Позивач вказує, що змушена нести додаткові витрати зі сплати комунальних послуг, які нараховуються залежно від кількості зареєстрованих за адресою осіб. Наявна реєстрація місця проживання відповідачів створює перешкоди для користування належною їй власністю.

На підставі наведеного просила суд визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 такими, що втратили право на користування будинком АДРЕСА_1 .

Представник позивача подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю з підстав наведених в позовній заяві. Просить позов задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в судове засідання повторно не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ст.ст. 128, 130 ЦПК України.

Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4, 7 та 11 до Конвенції» від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на висланий розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно № НОМЕР_4 , виданого на підставі рішення виконавчого комітету Підгайцівської сільської ради (а.с. 6), копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 7)

Факт реєстрації відповідачів за адресою: АДРЕСА_1 підтверджується копією будинкової книги А№ НОМЕР_2 (а.с. 8-11).

З довідки ДОП СП Луцького РВП ЛВП ГУНП у Волинській області від 11.05.2019 року вбачається, що працівниками поліції проведено перевірку факту не проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якої сусіди гр. ОСОБА_4 та гр. ОСОБА_5 підтвердили, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , за місцем реєстрації не проживають з 2010 року і по даний час (а.с. 5)

Добровільно знятися з реєстрації відповідачі не бажають, чим створюють перешкоди позивачеві належним чином використовувати свою власність.

Реєстрація відповідачів за адресою: АДРЕСА_1 носить формальний характер.

Права власника жилого будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику права вимагати усунення будь-яких порушень його права хоча й ці порушення не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами закону.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Разом з тим, згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Виходячи із наведеного, суд прийшов до висновку, що відсутність відповідачів у спірному житлі не зумовлена поважними причинами, а тому позов про визнання осіб такими, що втратили право користування будинком будинку АДРЕСА_1 підставний і підлягає до задоволення.

При прийнятті рішення, суд виходить з того, що факт реєстрації відповідача за вказаною адресою, впливає на права і обов`язки позивача. Зокрема, позивач змушений здійснювати оплату комунальних послуг виходячи з кількості осіб, які є прописаними за вказаною адресою. Реєстрація відповідача призводить до вимушеної більшої оплати за комунальні послуги.

Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, судового рішення про позбавлення права власності на житлове приміщення, права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або померлою, свідоцтва про смерть, тощо. Таким чином, рішення суду у справі про втрату права на житло одночасно є підставою для зняття з реєстрації відповідача за вказаною адресою.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 17, 77, 78, 81, 141, 247, 259, 263, 264, 265, 267, 354 ЦПК України, ст. 150 ЖК України, ст. ст. 317, 319, 383, 391 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право на користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 768 (сімсот шістдесят вісім) грн 40 копій сплаченого судового збору по 384(триста вісімдесят чотири) грн 20 коп з кожного.

Заочне рішення може бути переглянуте Луцьким міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач:

ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 )

Відповідачі:

ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: не присвоювався );

ОСОБА_3 ( місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: не присвоювався ).

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області В.П. Пушкарчук