Ухвала

20 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 465/1109/16-ц

провадження № 61-49008ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Ступак О. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 22 лютого 2018 року та постанову Львівського апеляційного суду від 20 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - П'ята Львівська державна нотаріальна контора, про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом та визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

19 грудня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Франківського районного суду м. Львова від 22 лютого 2018 року та постанову Львівського апеляційного суду від 20 листопада 2018 року у вищевказаній справі.

До касаційної скарги додано клопотання заявника про звільнення від сплати судового збору, яке обґрунтоване тим, що заявник є особою пенсійного віку, розмір його пенсії є мізерним, а тому він перебуває у скрутному матеріальному становищі.

Ухвалою Верховного Суду від 21 січня 2019 року зазначену касаційну скаргу залишено без руху для усунення виявлених недоліків до 21 лютого 2019 року, але не більше десяти днів з дня отримання ухвали, зокрема надання доказів на підтвердження розміру доходу заявника у 2017 році.

У лютому 2019 року до Верховного Суду надійшли матеріали на усунення недоліків касаційної скарги, а саме: оригінал довідки Франківського відділу обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 30 січня 2019 року № 896/02.12-26 про доходи ОСОБА_1 за 2017 рік.

Розглядаючи клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги, суд виходить з наступного.

Вирішуючи питання про звільнення від сплати судового збору, Верховний Суд виходить із того, що у своїй практиці Європейський суд зазначав, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 § 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати статті 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою.

За змістом статті 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Ураховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентну практику Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі», сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету, суд дійшов висновку про наявність підстав для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання касаційної скарги, оскільки розмір такого судового збору є надмірним тягарем для заявника.

З огляду на вищевикладене, клопотання заявника про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги підлягає задоволенню.

Відповідно до частини сьомої статті 394 ЦПК України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суддя-доповідач постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі, в якій вирішує питання про витребування матеріалів справи.

Оскільки недоліки касаційної скарги усунуто, судом не встановлено підстав для відмови у відкритті касаційного провадження чи повернення касаційної скарги, зважаючи на те, що доводи касаційної скарги підлягають перевірці за матеріалами справи, отже наявні підстави для відкриття касаційного провадження та витребування матеріалів указаної вище справи.

Керуючись частиною сьомою статті 394 ЦПК України, статтею 8 Закону України «Про судовий збір»,Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору задовольнити.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання касаційної скарги на рішення Франківського районного суду м. Львова від 22 лютого 2018 року та постанову Львівського апеляційного суду від 20 листопада 2018 року.

Відкрити касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - П'ята Львівська державна нотаріальна контора, про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом та визнання права власності.

Витребувати Франківського районного суду м. Львова матеріали вищезазначеної цивільної справи № 465/1109/16-ц.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз'яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, в 10-денний строк з дня отримання ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Ступак