Справа № 369/3530/18
Провадження № 2/369/1238/19
РІШЕННЯ

Іменем України

05.11.2019 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі

головуючої судді Ковальчук Л.М.,

при секретарі Рябець А.В.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Камільовського В.В . ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Зараз» про стягнення безпідставно одержаних грошових коштів, за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Зараз» до ОСОБА_1 про стягнення збитків за прострочення оплати житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції, трьох відсотків річних та пені,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ТОВ «Зараз» про стягнення безпідставно одержаних грошових коштів, посилаючись на те, що 19 червня 2017 року згідно квитанцій № ПН 121986С1 та № ПН 121979С1 вона перерахувала грошові кошти на загальну суму 20 831,48 грн. на користь ТОВ «Зараз», як плату за опалення за травень 2017 року (сплата боргу) в квартирі АДРЕСА_1 .

Вказані кошти були перераховані без достатньої на те правової підстави, оскільки жодного договору про надання будь-яких комунальних послуг з боку ТОВ «Зараз» не укладалось, тому грошові кошти підлягають поверненню.

ОСОБА_1 посилалась на те, що для досудового врегулювання спору вона зверталась до ТОВ «Зараз» з вимогою про повернення їй грошових коштів.

У своїй вимозі, яку ТОВ «Зараз» отримав 14.03.2018 року вона просила протягом 7 днів з дня отримання вказаної вимоги повернути їй грошові кошти в сумі 20 831,48 грн. як безпідставно отримані. Проте ТОВ «Зараз» залишив вимогу без відповіді.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 1212 ЦК України позивач ОСОБА_1 просила стягнути з ТОВ «Зараз» на її користь 20 831,48 грн., як безпідставно одержані кошти.

У червні 2018 року ТОВ «Зараз» звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про стягнення збитків за прострочення оплати житлово-комунальних з урахуванням індексу інфляції, трьох відсотків річних та пені, посилаючись на те, що ТОВ «Зараз» у період з 31.07.2013 року до 30.06.2015 року, тобто за період за який було нараховано заборгованість з ОСОБА_1 , був виконавцем житлово-комунальних послуг в с. Чайки Києво-Святошинського району Київської області.

За період з 31.07.2013 року до 30.06.2015 року ТОВ «Зараз» постійно надавав житлово-комунальні послуги по будинку АДРЕСА_1 .

У ОСОБА_1 виникла заборгованість за фактично спожиті житлово-комунальні послуги за період з 31.07.2013 року до 30.06.2015 року.

Між ТОВ «Зараз» та ОСОБА_1 договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком не був укладений.

ОСОБА_1 фактично користувалася житлово-комунальними послугами ТОВ «Зараз» за вказаний період, не відмовлялася від них письмово, про обставини, які перешкоджали користуватися квартирою споживач не повідомляла.

ТОВ «Зараз» виконав свої обов`язки щодо надання житлово-комунальних послуг у повному обсязі, надавши відповідні послуги своєчасно та у повному обсязі, а ОСОБА_1 не належним чином виконувала свої зобов`язання по їх оплаті.

Згідно даних бухгалтерського обліку та інформації про особовий рахунок ОСОБА_1 за період з 31.07.2013 року до 21.07.2015 року сума основної заборгованості ОСОБА_1 поступово зростала та станом на 21.07.2015 року становила 20 831,48 грн..

Вказану суму ОСОБА_1 оплатила добровільно і повністю 19.06.2017 року

19.06.2017 року ОСОБА_1 уклала договір з ТОВ «Зараз-6» про надання послуг з управління багатоквартирним будинком № 226, і в подальшому, після укладення договору нею було добровільно оплачено надані житлово-комунальні послуги з 31.07.2013 року.

Враховуючи викладене, та керуючись ст. ст. 6, 11, 509, 526, 625 ЦК України ТОВ «Зараз» просив стягнути суму завданих збитків за прострочення оплати житлово-комунальні послуги з урахуванням індексу інфляції, трьох відсотків річних та договірної пені в сумі 20 346,04 грн. та понесені судові витрати.

У судовому засідання позивач (відповідач за зустрічним позовом) ОСОБА_1 первісний позов підтримала та просила його задовольнити, зустрічний позов не визнала та заперечувала проти його задоволення.

У судовому засідання представник відповідача (позивача за зустрічним позовом) ТОВ «Зараз» первісний позов не визнав та заперечував проти його задоволення, зустрічний позов підтримав та просив його задовольнити.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що первісний та зустрічний позови не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності належала трикімнатна квартира загальною площею 115,3 кв.м., житловою площею 67,3 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

В подальшому згідно договору купівлі-продажу квартири від 06.03.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Крапивницькою Н.В., реєстровий номер № 234, ОСОБА_1 передала у власність ОСОБА_3 трикімнатну квартиру загальною площею 115,3 кв.м., житловою площею 67,3 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно квитанції № ПН 121979С1 від 19.06.2017 року на суму 14 330,06 грн. із призначенням платежу - плата за комунальні послуги та квитанції № ПН121986С1 від 19.06.2017 року на суму 6 501,42 грн. із призначенням платежу - плата за опалення за травень 2017 року ОСОБА_1 сплатила ТОВ «Зараз» грошові кошти на загальну суму 20 831,48 грн..

В подальшому позивач ОСОБА_1 звернулась до відповідача ТОВ «Зараз» з письмовою вимогою, в якій просила повернути їй безпідставно сплачені грошові кошти в сумі 20 831,48 грн., оскільки вказані кошти були перераховані нею без достатньої правової на те підстави, так як жодних договорів про надання їй будь-яких комунальних послуг з боку ТОВ «Зараз» між нею та відповідачем не укладалось.

Звертаючись з позовом до суду позивач ОСОБА_1 посилалась на те, що направлена нею вимога ТОВ «Зараз» від 28.02.2018 року була залишено без відповіді.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстави, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України).

Частиною другою статті 1212 ЦК України визначено, що положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Зі змісту статті 1212 ЦК України зазначена норма закону застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто за допомогою інших, спеціальних способів захисту.

Отже, сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

Не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. (ст. 1215 Цивільного кодексу України).

Таким чином, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача.

В позовній заяві позивач ОСОБА_1 посилалась на те, що грошові кошти на рахунок відповідача були перераховані нею безпідставно, оскільки вона не укладала жодного договору з ТОВ «Зараз-1» щодо надання їй комунальних послуг.

Як вбачається з матеріалів справи, призначенням платежу у квитанціях, які надані позивачем про сплату на рахунок ТОВ «Зараз» грошових коштів в загальному розмірі 20 831,48 грн. зазначено плата за комунальні послуги та плата за опалення.

Згідно ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно п.5 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

ОСОБА_1 не було надано суду належних і допустимих доказів, які б підтвердили відсутність в неї, ОСОБА_1 заборгованості за комунальні послуги по квартирі АДРЕСА_1 , а тому не можливо встановити, що вказані грошові кошти були безпідставно перераховані відповідачу на його рахунок.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ «Зараз» про стягнення безпідставно одержаних грошових коштів.

Щодо зустрічного позову ТОВ «Зараз» до ОСОБА_1 про стягнення збитків за прострочення оплати житлово-комунальних з урахуванням індексу інфляції, трьох відсотків річних та пені, то суд відмовляє в його задоволенні з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Зараз» звертаючись з позовом до суду, посилався на те, що ОСОБА_1 має заборгованість перед ТОВ «Зараз» за надані їй житлово-комунальні послуги за період з 31.07.2013 року по 19.06.2017 року.

Однак, згідно довідки № 8 від 07.03.2018 року, яка була видана директором ТОВ «Зараз» на ім`я ОСОБА_1 вказано, що станом на 01 березня 2018 року заборгованості за утримання будинків та прибудинкових територій і опалення по квартирі АДРЕСА_1 , відсутня.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні зустрічного позову ТОВ «Зараз» до ОСОБА_1 про стягнення збитків за прострочення оплати житлово-комунальних з урахуванням індексу інфляції, трьох відсотків річних та пені, у зв`язку з відсутністю у ОСОБА_1 заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги за період за період з 31.07.2013 року до 21.07.2015 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з нормами ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні зустрічного позову ТОВ «Зараз» до ОСОБА_1 про стягнення збитків за прострочення оплати житлово-комунальних з урахуванням індексу інфляції, трьох відсотків річних та пені.

Керуючись ст. ст. 322, 1212, 1213, 1215 ЦК України, ст. ст. 4, 10, 11, 12, 19, 81, 89, 258-260, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Зараз» про стягнення безпідставно одержаних грошових коштів відмовити.

У задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Зараз» до ОСОБА_1 про стягнення збитків за прострочення оплати житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції, трьох відсотків річних та пені, відмовити.

Інформація про позивача: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_4 .

Інформація про відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Зараз», , адреса місцезнаходження: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Чайки, вул. Лобановського Валерія, 23.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного рішення суду.

Суддя Л.М. Ковальчук