Провадження № 2/127/2522/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2019 рокум. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Іщук Т. П.,

за участі секретаря судового засідання Коваленко Д. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору купівлі-продажу, зобов`язання вчинити дії та стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору купівлі-продажу, зобов`язання вчинити дії та стягнення коштів. Позов мотивовано тим, що 30 листопада 2018 року позивач звернулась до ФОП ОСОБА_2 у магазин «Мегасантехніка» та уклала усний договір купівлі-продажу товарів, а саме: плитки Steno 20х60 на суму 5 300,00 грн, декору Steno 20х60 на суму 540,00 грн, плитки 42х42 на суму 990,00 грн, душові двері на суму 6 900,00 грн. Купівля-продаж вказаних товарів підтверджується товарним чеком № б/н від 30 листопада 2018 року, виданим магазином «Мегасантехніка», квитанцією (чек) №211 від 30 листопада 2018 року, квитанцією (чек) №215 від 30 листопада 2018 року. Вказаний товар був відвантажений позивачу 30 листопада 2018 року, акт приймання-передачі не складався. Однак керамічна плитка не підійшла позивачу за дизайном та розміром, а тому позивач звернулась в усній формі до відповідача із проханням повернути кошти за керамічну плитку. Відповідач відмовилась повертати кошти з огляду на відсутність іншої плитки в магазині для заміни товару. 10 грудня 2018 року позивач письмово звернулася до відповідача із заявою про прийняття плитки та повернення сплачених за неї коштів, однак відповідач жодним чином не відреагувала. 12 грудня 2018 року позивач повторно звернулась до відповідача із заявою про прийняття плитки та повернення коштів, зазначивши, що товар належної якості, в заводській упаковці та пошкоджень немає. Проте і дана заява була проігнорована. 13 грудня 2018 року позивач звернулась до ГУ Держпродспоживслужби у Вінницькій області із заявою щодо вирішення питання про повернення плитки та отримання коштів, отримавши у відповідь лист від 21 лютого 2019 року № Б-821/02-7 із зазначенням, що за наслідками позапланового виходу до магазину «Мегасантехніка» на предмет дотримання норм Закону України «Про захист прав споживачів» порушень норм чинного законодавства виявлено не було. ОСОБА_1 вважає, що договір купівлі-продажу був укладений 30 листопада 2018 року, в день відвантаження товару, а тому нею не був пропущений строк, передбачений Законом України «Про захист прав споживачів». За таких обставин позивач просить розірвати договір купівлі-продажу керамічної плитки «Steno» 20х60 в кількості 23,04 кв.м. на суму 5 300,00 грн та декору «Steno» 20х60 в кількості 6 шт. на суму 540,00 грн, укладеного 30 листопада 2018 року між нею та ФОП ОСОБА_2 ; зобов`язати ФОП ОСОБА_2 прийняти зазначений товар належної якості, а також стягнути з відповідача на її користь грошові кошти в сумі 5 840,00грн.

Ухвалою суду від 09 липня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі.

06 серпня 2019 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від ФОП ОСОБА_2 , де нею не заперечуються обставини звернення позивача у магазин із метою укладення договору купівлі-продажу за індивідуальним замовленням плитки та декору, сплативши завдаток у сумі 380,00 грн. 30 листопада 2018 року замовлення було виконане та оплачене позивачем у повному обсязі в сумі 13000,00 грн. Тобто загальна вартість замовлення становила 13 380,00 грн. Позивач, отримавши товар належної якості, претензій не мала. Не зважаючи на належне виконання умов договору 10 грудня 2018 року позивач звернулася із вимогою видачі розрахункового документу в якій містяться розбіжності між фактами оплати. В подальшому ще двічі зверталася із заявами про повернення коштів за плитку. Вважає, що вимоги позивача про повернення коштів та прийняття магазином плитки є незаконними, адже договір на індивідуальне замовлення є змішаним цивільно-правовим договором з елементами договору купівлі-продажу та договору підряду. Даний договір стосується виготовлення та поставку товару на замовлення споживача, тобто він не може бути проданий іншим особам або може бути проданий лише з істотними фінансовими втратами для продавця. Крім того, споживач не може відмовитися від замовленого за цим договором товару в односторонньому порядку.

12 вересня 2019 року представником позивача подана відповідь на відзив, де зазначає, що відповідач, вказуючи про сплату завдатку за виготовлення індивідуального замовлення в сумі 380,00 грн, надає копію товарного чеку №23 від 21 листопада 2018 року із написом, в той час як в дійсності був складений інший товарний чек із зазначенням суми без будь-яких написів. Крім того, 30 листопада 2018 року відповідач забрала товарний чек на суму завдатку у 380,00 грн, видавши взамін товарний чек №б/н від 30 листопада 2018 року на суму 13380,00 грн, а також чек №211 на суму 5000,00 грн, чек №215 на суму 8000,00 грн. Звертає увагу на лист ГУ Держпродспоживслужби щодо підтвердження внесення завдатку на видачі відповідачем товарного чеку №17 від 21 листопада 2018 року, тоді як відповідач надає зовсім інший товарний чек. Доводи відповідача щодо неможливості розірвання договору стосуються укладення договору на відстані поза торговельним приміщенням, в той час як у даному випадку має місце зворотне.

Правом на подання заперечення відповідач не скористалася.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 07 серпня 2019 року (без винесення окремого процесуального документа) відмовлено в задоволенні клопотання про залучення третьої особи Головного управління Держпродспоживслужби у Вінницької області; ухвалою суду від 11 листопада 2019 року (без винесення окремого процесуального документа) клопотання відповідача про виклик свідків подане під час розгляду справи по суті залишено без задоволення.

Представник позивача Лавренчук ОСОБА_3 в судовому засіданні позов підтримав за обставин викладених в ньому, просив позов задовольнити.

Представник відповідача Білобородова В ОСОБА_4 . в судовому засіданні позов не визнала, заперечувала щодо його задоволення. У своїх поясненнях, у тому числі викладених у письмовому вигляді, стверджує, що відповідачем повністю виконане індивідуальне замовлення, товар був доставлений своєчасно, перевірений та оплачений позивачем за відсутності у останньої претензій. Вважаючи вимогу про розірвання договору безпідставною, вказує на законодавчо визначену можливість обміну товару належної якості, однак, позивач із такою вимогою не зверталася, відсутність істотного порушення договору та його обставин, адже позивач не позбавлена того, на що вона розраховувала при його укладенні та свідомо заздалегідь передбачала певний розмір плитки, тобто індивідуальність такого замовлення.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, з огляду на наступне.

Судом встановлені наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини врегульовані нормами ЦК України щодо купівлі-продажу та Закону України «Про захист прав споживачів».

Судом установлено, та не заперечувалось сторонами по справі, що ОСОБА_1 21 листопада 2018 року звернулась до ФОП ОСОБА_2 в магазин «Мегасантехніка» з метою придбання плитки Steno, сплативши кошти в розмірі 380,00 грн.

30 листопада 2018 року ОСОБА_1 отримала товар та сплатила кошти в розмірі 13 000,00грн, що підтверджується квитанціями (чеками) №211 та № 215 від 30 листопада 2018 року.

Позивач придбала плитку Steno 20х60 на суму 5300,00 грн, декор Steno 20х60 на суму 540,00 грн, плитку 42х42 на суму 990,00 грн, душові двері на суму 6900,00 грн. загальною вартістю 13 380,00 грн, що підтверджується товарним чеком від 30 листопада 2018 року.

10 грудня 2018 року та 12 грудня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до ФОП ОСОБА_2 із письмовими заявами про повернення коштів за плитку Steno 20х60 та декор Steno 20х60, оскільки вони не підходять за дизайном та розміром, вказуючи, що іншої відповідної плитки в магазині не має.

13 грудня 2018 року ОСОБА_1 звернулась із заявою до ГУ Держпродспоживслужби у Вінницькій області щодо вирішення питання про повернення плитки та отримання коштів від ФОП ОСОБА_2

Листом від 21 лютого 2019 року № Б-821/02-7 ГУ Держпродспоживслужби у Вінницькій області повідомило Бєлякову К. В. про те, що у ФОП ОСОБА_2 порушень норм чинного законодавства не виявлено, оскільки ОСОБА_1 21 листопада 2018 року було зроблене індивідуальне замовлення плитки з проектом розташування сантехніки, виводи каналізації і залишено завдаток в сумі 380,00 грн, про що свідчить чек №17 від 21 листопада 2019 року та фото проекту. Плитка привезена і відвантажена 30 листопада 2018 року. Отже з моменту оформлення замовлення та залишення завдатку пройшло більше 14 днів.

Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно ст. 698 ЦК України за договором роздрібної купівлі-продажу продавець, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товару, зобов`язується передати покупцеві товар, що звичайно призначається для особистого, домашнього або іншого використання, не пов`язаного з підприємницькою діяльністю, а покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його. Договір роздрібної купівлі-продажу є публічним. До відносин за договором роздрібної купівлі-продажу з участю покупця-фізичної особи, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. Умови договору, що обмежують права покупця-фізичної особи порівняно з правами, встановленими цим Кодексом та законодавством про захист прав споживачів, є нікчемними. Покупець має право на відшкодування збитків, завданих йому продавцем внаслідок використання ним переваг свого становища у виробничій або торговельній діяльності.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 702 ЦК України сторони можуть укласти договір купівлі-продажу товару на підставі ознайомлення покупця із зразком товару (за описом, каталогом тощо). Договір купівлі-продажу товару за зразком є виконаним з моменту доставки товару у місце, встановлене договором, а якщо місце передання товару не встановлене договором, - з моменту доставки товару за місцем проживання фізичної особи-покупця або місцезнаходженням юридичної особи-покупця, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як установлено в ході судового розгляду на момент замовлення товару в магазині «Мегасантехніка» представлені лише зразки плитки та вказаний товар позивач по справі отримала 30 листопада 2018 року, сплативши повну його вартість.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: 1) захист своїх прав державою; 2) належну якість продукції та обслуговування; 3) безпеку продукції; 4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); 5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; 6) звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав; 7) об`єднання в громадські організації споживачів (об`єднання споживачів).

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі також мають інші права, встановлені законодавством про захист прав споживачів.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право обміняти непродовольчий товар належної якості на аналогічний у продавця, в якого він був придбаний, якщо товар не задовольнив його за формою, габаритами, фасоном, кольором, розміром або з інших причин не може бути ним використаний за призначенням. Споживач має право на обмін товару належної якості протягом чотирнадцяти днів, не рахуючи дня купівлі, якщо триваліший строк не оголошений продавцем. Обмін товару належної якості провадиться, якщо він не використовувався і якщо збережено його товарний вигляд, споживчі властивості, пломби, ярлики, а також розрахунковий документ, виданий споживачеві разом з проданим товаром. Перелік товарів, що не підлягають обміну (поверненню) з підстав, зазначених у цій статті, затверджується Кабінетом Міністрів України.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про захист прав споживачів» якщо на момент обміну аналогічного товару немає у продажу, споживач має право або придбати будь-які інші товари з наявного асортименту з відповідним перерахуванням вартості, або розірвати договір та одержати назад гроші у розмірі вартості повернутого товару, або здійснити обмін товару на аналогічний при першому ж надходженні відповідного товару в продаж. Продавець зобов`язаний у день надходження товару в продаж повідомити про це споживача, який вимагає обміну товару.

При розірванні договору купівлі-продажу розрахунки із споживачем провадяться виходячи з вартості товару на час його купівлі. Гроші, сплачені за товар, повертаються споживачеві у день розірвання договору, а в разі неможливості повернути гроші у день розірвання договору - в інший строк за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом семи днів (ч.3 ст. 9 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Дана норма кореспондується із ст. 707 ЦК України, де визначено, що покупець має право протягом чотирнадцяти днів не рахуючи дня купівлі непродовольчого товару належної якості, якщо триваліший строк не оголошений продавцем, обміняти його у місці купівлі або інших місцях, оголошених продавцем, на аналогічний товар інших розміру, форми, габариту, фасону, комплектації тощо. У разі виявлення різниці в ціні покупець проводить необхідний перерахунок з продавцем. Якщо у продавця немає необхідного для обміну товару, покупець має право повернути придбаний товар продавцеві та одержати сплачену за нього грошову суму. Вимога покупця про обмін або повернення товару підлягає задоволенню, якщо товар не був у споживанні, збережено його товарний вид, споживчі властивості та за наявності доказів придбання товару у цього продавця. Перелік товарів, які не підлягають обміну або поверненню на підставах, передбачених цією статтею, встановлюється нормативно-правовими актами.

За змістом цих норм покупець має право на обмін чи повернення товару належної якості (в разі відсутності аналогічного для обміну товару) за таких умов: 1) з моменту придбання товару минуло не більше 14 днів, 2) товар не використовувався 3) збережений товарний вид товару, його споживчі властивості, 4) зберігся розрахунковий документ 5) товар не входить до переліку товарів, що не підлягають обміну.

Будь-яких інших умов чи обмежень в застосуванні цієї норми вказані положення не містять.

Як установлено судом позивач придбала товар 30 листопада 2018 року, а з вимогами про повернення продавцю плитки та отримання сплачених нею коштів зверталася 10 грудня 2018 року та 12 грудня 2018 року, тобто в межах визначених 14 днів.

Саме отримавши товар позивач змогла оцінити товар на предмет задоволення своїх потреб та реалізувати своє право на обмін/повернення товару.

Дійсно позивач можливістю обміну товару таким чином не скористалася, однак і відповідачем, не зважаючи на неодноразове звернення ОСОБА_1 , не запропонований варіант обміну товару. При цьому, суд відмічає, що позивач в своїй заяві від 12 грудня 2018 року вказувала на відсутність у продавця відповідної плитки. До того ж суд звертає увагу, що реалізація плитки відповідачем здійснюється за зразками та остання не надала доказів щодо можливості проведення обміну.

Суд також критично оцінює доводи відповідача щодо неможливості повернення та обміну товару плитки, внаслідок його доставлення за індивідуальним замовленням, оскільки індивідуальність замовлення обумовлюється не лише придбанням товару для визначеної особи, але і, зокрема, його виготовленням за специфічними особистими параметрами. Однак у даному випадку вбачається, що позивачем здійснювалося замовлення плитки із запропонованих продавцем зразків-варіантів, що уже передбачають визначені виробником дизайн, форму та розмір ( плитка «Steno» розміром 20х60 та декор «Steno» 20х60). Відтворення за допомогою комп`ютерної програми дизайну приміщення обраними матеріалами та додаткова у зв`язку із цим можливість обрахунку необхідної кількості товару, якщо й така і проводилася, додатково не надають товару індивідуальних ознак.

Щодо твердження відповідача про змішаний характер укладеного договору (сукупність договорів купівлі-продажу та підряду, де відповідач виконав роботу: за індивідуальними розмірами, замовленими позивачем, плитка передана позивачу), то таке розуміння відповідачем правовідносин, що склалися між сторонами, також не надає придбаному товару ( плитці) індивідуальних ознак.

Не надає таких ознак і відмітка в квитанції, на яку посилається відповідач в справі. При цьому судом не встановлено, яка ж квитанція, з огляду на їх відмінність як за порядковим номером, так і за датою ( від 21 листопада чи від 23 листопада, №23 чи №17) була оформлена при замовленні.

Суд також відмічає, що постановою Кабінету Міністрів України від 19 березня 1994 року №172 «Про реалізацію окремих положень Закону України «Про захист прав споживачів» затверджений вичерпний перелік товарів належної якості, що не підлягають обміну (поверненню), однак серед них такий товар як плитка не визначений.

Отже, внаслідок відсутності можливості проведення обміну товару, суд дійшов висновку про необхідність, на задоволення позовних вимог, розірвання договору купівлі продажу керамічної плитки «Steno» 20х60 в кількості 23,04 кв. м на суму 5300,00 грн та декору «Steno» 20х60 в кількості 6 шт. на суму 540,00 грн, укладеного між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 , з отриманням позивачем сплаченої за нього суми в розмірі 5840,00 грн.

Право розірвати договір та одержати назад гроші у розмірі вартості повернутого товару, визначене ч.2 ст.9 Закону України «Про захист прав споживачів».

При цьому, оцінюючи у сукупності відмову продавця в поверненні товару споживачем, його пояснення та доводи після звернення споживача із позовом до суду, суд дійшов висновку, що в позивача є об`єктивні труднощі із поверненням товару належної якості у зв`язку із відмовою продавця його прийняти, а отже її права споживача підлягають судовому захисту. Суд також звертає увагу, що відповідачем не доведено, що товар був у споживанні у зв`язку із чим втратив товарний вигляд, будь-яких активних дії для огляду товару відповідачем не прийнято, а отже вимога про повернення товару підлягає задоволенню.

Іншим чином, ніж зобов`язати продавця виконати вимоги закону, а саме прийняти товар та повернути покупцю сплачені за нього кошти, захистити права споживача в даному випадку не можливо.

Отже позовні вимоги підлягають задоволенню та необхідно зобов`язати ФОП ОСОБА_2 прийняти від ОСОБА_1 придбаний нею товар, а саме керамічну плитку «Steno» 20х60 в кількості 23,04 кв.м. на суму 5300,00 грн та декор «Steno» 20х60 в кількості 6 шт. на суму 540,00грн., повернувши ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 5 840,00 грн.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України. Враховуючи розмір задоволених вимог ( дві вимоги немайнового характеру та вимогу майнового характеру), звільнення ОСОБА_1 як споживача від сплати судового збору при поданні позовної заяви на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 2305,20 грн.

На підставі викладеного, згідно ст. ст. 638, 640, 655, 698, 704, 707 ЦК України, ЗУ «Про захист прав споживачів», керуючись ст. ст. 141, 263-265, 279, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Розірвати договір купівлі продажу керамічної плитки « Steno» 20х60 в кількості 23,04 кв.м. на суму 5300,00 грн та декору «Steno» 20х60 в кількості 6 шт. на суму 540,00 грн, укладений між фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Зобов`язати фізичну особу підприємця ОСОБА_2 прийняти від ОСОБА_1 керамічну плитку «Steno» 20х60 в кількості 23,04 кв.м. на суму 5300,00 грн та декор «Steno» 20х60 в кількості 6 шт. на суму 540,00грн.

Стягнути з фізичної особи підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 5840,00 грн (п`ять тисяч вісімсот сорок гривень).

Стягнути з фізичної особи підприємця ОСОБА_2 на користь держави 2305,20 грн судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Фізична особа підприємець ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складений 18.11.2019.

Суддя: