Провадження F 22-ц/801/1009/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2019 року

Справа № 127/15091/18

м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд складі колегії суддів судової палати

у цивільних справах:

судді-доповідача ОСОБА_2,

суддів Голоти Л.О., Денишенко Т.О.,

за участі секретаря судового засідання Топольської В.О., представників позивача ОСОБА_3 F адвокатів ОСОБА_4, ОСОБА_5, представників відповідача ОСОБА_6 F адвоката ОСОБА_7, ОСОБА_8, розглянувши апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 F адвоката ОСОБА_4 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 20 березня 2019 року про призначення експертизи у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6 про встановлення факту окремого проживання та припинення шлюбних відносин та визнання особистою власністю майна, набутого за час окремого проживання та фактичного припинення шлюбних відносин,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6 про встановлення факту окремого проживання та припинення шлюбних відносин та визнання особистою власністю майна, набутого за час окремого проживання та фактичного припинення шлюбних відносин.

В ході розгляду справи представник відповідача ОСОБА_6 F адвокат ОСОБА_8 звернулась до суду з клопотанням про призначення судової технічної експертизи документів, проведення якої просила доручити Вінницькому відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Клопотання мотивоване тим, що для зFясування фактичної дати укладення договору поруки від 20 грудня 2017 року, укладеного між громадянином України ОСОБА_4 та Приватним підприємством «Продкомпанія», який може свідчити про статус набутого майна ОСОБА_3, необхідно призначити судову технічну експертизу.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 20 березня 2019 року клопотання представника відповідача ОСОБА_6 F адвоката ОСОБА_8 задоволено.

Призначено в справі судову технічну експертизу документів, проведення якої доручити Вінницькому відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

На вирішення експертизи поставлено питання :

1.Чи виконано договір поруки, що був укладений між громадянином України ОСОБА_4 та Приватним підприємством «Продкомпанія», F 20 грудня 2017 року ?

2.Чи виконано договір поруки, що був укладений між громадянином України ОСОБА_4 та Приватним підприємством «Продкомпанія» від 20 грудня 2017 року та лист ТОВ «ВКП «Вербівське» про невиплату дивідендів ОСОБА_6 від 14 вересня 2018 року вих. F26 (а.с. 99 том. 1) в один і той же день?

Витрати за проведення експертизи покладено на відповідача ОСОБА_6.

Попереджено експерта про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385 КК України.

Визначено строк проведення експертизи згідно з положеннями Інструкції про призначення та проведення експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 р. F53/5 (із внесеними змінами згідно з наказами Міністерства юстиції України).

Надано експертній установі цивільну справу F127/15091/18.

ЗобовFязано позивача ОСОБА_3 в строк до 01.04.2019 р. надати до суду оригінал договору поруки, що був укладений між громадянином України ОСОБА_4 та Приватним підприємством «Продкомпанія» від 20 грудня 2017 року.

Провадження в справі зупинено на час проведення судової експертизи.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду представник ОСОБА_3 F адвокат ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неповне зFясування обставин справи просив оскаржувану ухвалу скасувати, матеріали справи направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Подана апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов до невірного висновку про необхідність зупинення провадження у справі, оскільки договір поруки, який є обFєктом експертного дослідження, є лише одним із доказів у справі, натомість на час проведення експертизи суд першої інстанції може досліджувати інші докази.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, дійшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Статтею 1 Закону України "Про судову експертизу" передбачено, що судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об'єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Висновок експерта є одним із видів доказів і має відповідати критеріям належності і допустимості доказів. Тому розглядаючи клопотання про призначення експертизи суд має його задовольнити саме у випадку, якщо обставини, про з'ясування яких заявлене клопотання, мають значення для справи та якщо їх з'ясування потребує спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо та лише для встановлення даних, які входять в предмет доказування у справі. Експертиза не може стосуватися тлумачення і застосування правових норм. Суди не повинні ставити судовому експерту питання правового характеру, які повинні вирішуватися самим судом, тобто експерту можна ставити лише питання факту, а не правової оцінки.

Відповідно до ст.103 ЦПК України суд призначає експертизу за сукупності таких умов: 1) для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи (ч. 1 ст. 104 ЦПК України).

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов'язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці звертає увагу, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід'ємну частину судової процедури (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Дульський проти України» від 01.06.2006).

Позовні вимоги у даній справі стосуються, в тому числі, визнання особистою власністю майна, набутого за час окремого проживання та фактичного припинення шлюбних відносин між сторонами справи.

На підтвердження цих позовних вимог позивачем, в ході розгляду справи, було надано до суду договір поруки від 20 грудня 2017 року, укладеного між громадянином України ОСОБА_4 та Приватним підприємством «Продкомпанія», існування якого було піддано сумніву стороною відповідача.

За таких обставин вирішення судом цих позовних вимог видається неможливим без проведення відповідної судової експертизи.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії та відповідає завданню цивільного судочинства.

Європейський суд з прав людини наголошує, що розумність тривалості судового розгляду повинна оцінюватися в світлі обставин справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявників та відповідних органів влади, а також важливість предмета спору для заявників (справа «Аніфер проти України», рішення від 26.07.2018).

Враховуючи необхідність проведення експертизи а також те, що матеріали справи слід надати експертній установі для її проведення, без яких розгляд справи є неможливим, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про необхідність зупинення провадження у справі на час проведення такої експертизи і приходить до переконання, що оскаржувана ухвала постановлена з додержанням вимог матеріального та процесуального права, тому її слід залишити в силі.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та є безпідставними.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 F адвоката ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 20 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 15 травня 2019 року.

Суддя-доповідач: ОСОБА_2

Судді: Л.О. Голота

ОСОБА_9