Постанова

Іменем України

20 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 462/4449/16-ц

провадження № 61-21649св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Кузнєцова В. О.,

суддів: Ігнатенка В. М., Карпенко С. О., Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Державне підприємство «СЕТАМ», Головне територіальне управління юстиції у Львівській області, Залізничний відділ державної виконавчої служби міста Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області, ОСОБА_2 ,

третя особа - Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційні скарги ОСОБА_2 та Державного підприємства «Сетам» на рішення Залізничного районного суду міста Львова від 03 листопада 2017 року у складі судді Кирилюк А. І. та постанову Апеляційного суду Львівської області від 13 лютого 2018 року у складі колегії суддів: Павлишина О. Ф., Мікуш Ю. Р., Приколоти Т. І.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, який уточнила у процесі розгляду справи, до Державного підприємства «СЕТАМ» (далі - ДП «СЕТАМ»), Головного територіального управління юстиції у Львівській області (далі - ГТУЮ у Львівській області), Залізничного відділу державної виконавчої служби міста Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області (далі - Залізничний відділ ДВС), ОСОБА_2, третя особа - Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі - ПАТ «Універсал Банк»), про визнання недійсними прилюдних торгів, протоколу прилюдних торгів та акта державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки, посилаючись на те, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області (далі - Відділ ПВР УДВС) перебувало зведене виконавче провадження № 49175603 про стягнення на користь ПАТ «Універсал Банк» грошових коштів, в якому вона виступала боржником. У процесі здійснення виконавчого провадження було описано та арештовано належне їй майно - квартиру АДРЕСА_1 . 29 жовтня 2015 року на замовлення Відділу ПВР УДВС фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 було складено звіт про оцінку майна, яким визначено ринкову вартість вказаної квартири в розмірі 703 606 грн. 11 березня 2016 року виконавча служба подала до ДП «СЕТАМ» заявку на проведення реалізації арештованого нерухомого майна. Призначені на 11 квітня 2016 року електронні торги не відбулися, після чого державним виконавцем була проведена уцінка майна та призначені повторні електронні торги на 10 травня 2016 року, які також не відбулися. Державний виконавець повторно уцінив майно на 50 процентів від початкової вартості та призначив на 21 липня 2016 року треті електронні торги, переможцем яких став ОСОБА_2 . На підставі протоколу проведення електронних торгів від 23 липня 2016 року № 185486 державним виконавцем видано акт про реалізацію предмета іпотеки від 13 вересня 2016 року, який затвердив заступник начальника Відділу ПВР УДВС Бойко О. В. Вважає, що проведення електронних торгів з реалізації майна за ціною, визначеною звітом про оцінку майна, який втратив чинність, є порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження» та встановлених законодавством правил про порядок реалізації майна на прилюдних торгах. Крім того, для проведення повторних торгів встановлюється місячний строк, який починається з дня здійснення повторної уцінки майна. Однак державний виконавець здійснив повторну уцінку майна 27 травня 2016 року, а торги були проведені 23 липня 2016 року. Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просила: визнати недійсними вказані електронні торги; визнати недійсним протокол проведення електронних торгів № 185486 з продажу арештованого майна; визнати недійсним акт державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки від 13 вересня 2016 року, виданий на підставі протоколу проведення електронних торгів від 23 липня 2016 року № 185486.

Рішенням Залізничного районного суду міста Львова від 03 листопада 2017 року позов задоволено. Визнано недійсними прилюдні торги з реалізації нерухомого майна - квартири загальною площею 44,3 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , результати яких оформлено протоколом проведення електронних торгів № 185486. Визнано недійсним протокол проведення електронних торгів № 185486 з продажу арештованого майна - квартири загальною площею 44,3 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Визнано недійсним акт державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки від 13 вересня 2016 року, виданий на підставі протоколу проведення електронних торгів від 23 липня 2016 року № 185486 та затверджений заступником начальника Відділу ПВР УДВС ГТУЮ у Львівській області Бойко О. В. Стягнуто з ДП «Сетам» та ГТУЮ у Львівській області на користь ОСОБА_1 судовий збір по 551,21 грн з кожного.

Рішення місцевого суду мотивоване тим, що проведення прилюдних торгів з реалізації майна за ціною, визначеною звітом про оцінку майна, який втратив чинність, є підставою для визнання цих торгів недійсними за умови порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює. Категорична вимога статті 58 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження», чинного на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 606-XIV), про необхідність проведення повторної оцінки майна, забезпечувала законні очікування як для боржника, так і для стягувача щодо погашення боргу в більшій сумі. Це також підтверджується загальновідомим фактом необхідності врахування рівня інфляції та наданим позивачем звітом про оцінку спірного об`єкта нерухомості від 20 лютого 2017 року, яким визначена ринкова вартість квартири в розмірі 790 000 грн. Крім того, відповідачі не надали доказів щодо особистого повідомлення позивача про проведення електронних торгів. В матеріалах виконавчого провадження міститься довідка про те, що ОСОБА_1 зареєстрована та проживає по АДРЕСА_2 , однак всі повідомлення направлялися їй державним виконавцем за адресою: АДРЕСА_3 . Відсутність у боржника інформації про день, час та місце проведення торгів позбавило її права виконати вимоги за основним зобов`язанням чи ту її частину, виконання якої прострочене, до дня продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах, що є підставою для припинення реалізації предмета іпотеки.

Постановою Апеляційного суду Львівської області від 13 лютого 2018 року апеляційні скарги ДП «Сетам» та представника ОСОБА_2 - ОСОБА_5 залишено без задоволення. Рішення Залізничного районного суду міста Львова від 03 листопада 2017 року залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що висновки місцевого суду по суті вирішеного спору є правильними, підтверджуються наявними у справі доказами, яким суд дав належну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги не спростовують цих висновків і не свідчать про порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційних скарг.

У квітні 2018 року ОСОБА_2 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення Залізничного районного суду міста Львова від 03 листопада 2017 року та постанову Апеляційного суду Львівської області від 13 лютого 2018 року і ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Касаційна скарга ОСОБА_2 мотивована тим, що на час проведення оспорюваних торгів процедура реалізації майна регулювалася Порядком реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 грудня 2015 року № 2710/5 (далі - Порядок). Згідно з пунктом 1 розділу ІІ «Передача майна на реалізацію» Порядку, якщо строк чинності звіту про оцінку майна закінчився після передачі майна на реалізацію, повторна оцінка такого майна не проводиться; вартість майна, визначена у звіті про оцінку майна, є дійсною на період реалізації арештованого майна; датою передачі майна на реалізацію вважається дата внесення в Систему інформаційного повідомлення про електронні торги. Наявний в матеріалах справи звіт про оцінку нерухомого майна був складений суб`єктом оціночної діяльності 29 жовтня 2015 року, а перша публікація в Системі інформаційного повідомлення про електронні торги відбулася 21 березня 2016 року, у зв`язку з чим вартість майна, визначена у вказаному звіті, є дійсною на весь період реалізації арештованого майна. Таким чином, суди дійшли помилкового висновку про втрату чинності вказаним звітом. Крім того, вирішуючи питання про недійсність договору купівлі-продажу, оформленого протоколом про результати прилюдних торгів, суди мали застосувати реституцію, тобто повернути йому сплачені грошові кошти за придбане майно. Наданий позивачем звіт про оцінку майна від 20 лютого 2017 року не стосується предмета доказування в цій справі.

У травні 2018 року ДП «Сетам» також подало касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просило скасувати рішення Залізничного районного суду міста Львова від 03 листопада 2017 року та постанову Апеляційного суду Львівської області від 13 лютого 2018 року і ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Касаційна скарга ДП «Сетам» мотивована тим, що якщо строк чинності звіту про оцінку об`єкта нерухомості закінчився після передачі майна на реалізацію, то повторна оцінка такого майна не проводиться. При вирішенні спору про визнання електронних торгів недійсними судам необхідно встановити, чи мало місце порушення вимог Порядку та інших норм законодавства при проведенні електронних торгів; чи вплинули ці порушення на результати електронних торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивачів, які оспорюють результати електронних торгів. 30 червня 2016 року ДП «Сетам» повідомило позивача про проведення електронних торгів, а 04 липня 2016 року розмістило у двох засобах масової інформації публікацію щодо продажу предмета іпотеки. Таким чином, процедура реалізації майна на електронних торгах відповідала вимогам Порядку.

Рух справи в суді касаційної інстанції.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 30 травня 2018 року відкрито касаційне провадження в цій справі та витребувано її матеріали із Залізничного районного суду міста Львова.

13 червня 2018 року справа № 462/4449/16-ц надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 31 жовтня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Позиція Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права (частина друга статті 389 ЦПК України).

Згідно з частиною першою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційні скарги підлягають задоволенню з таких підстав.

За змістом статті 213 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року в редакції, чинній на час ухвалення рішення судом першої інстанції (далі - ЦПК України 2004 року), та статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 214 ЦПК України 2004 року та частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно з частиною першою статті 367, частиною першою статті 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою 1 розділу V ЦПК України.

Зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення не відповідають.

Відповідно до частини першої статті 215 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За положеннями статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Судами встановлено, що на виконанні у Відділі ПВР УДВС перебувало зведене виконавче провадження № 49175603 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості за кредитними договорами на загальну суму 2 029 516,40 грн.

У процесі здійснення виконавчого провадження державний виконавець описав та арештував належне ОСОБА_1 майно, яке було передане ПАТ «Універсал Банк» в іпотеку, а саме: квартиру АДРЕСА_1 .

29 жовтня 2015 року на замовлення Відділу ПВР УДВС фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 було складено звіт про оцінку майна, яким визначено ринкову вартість квартири в розмірі 703 606 грн.

28 січня 2016 року суб`єкт оціночної діяльності ОСОБА_6 надав рецензію на вказаний звіт, якою підтвердив його відповідність вимогам провадження професійної оціночної діяльності.

11 березня 2016 року державна виконавча служба подала до ДП «СЕТАМ» заявку на проведення реалізації арештованого нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 з визначенням загальної початкової ціни предмета реалізації в сумі 703 606 грн.

Перші електронні торги були призначені з 11 по 13 квітня 2016 року, однак вони не відбулися у зв`язку з відсутністю допущених учасників торгів. 14 квітня 2016 року головним державним виконавцем було складено акт про уцінку арештованого майна та знижено його вартість на 15 процентів від початкової, у зв`язку з цим вартість квартири після уцінки склала 598 065,10 грн.

Другі електронні торги, призначені на 10-12 травня 2016 року, також не відбулися. З огляду на це 27 травня 2016 року головним державним виконавцем було складено акт про уцінку арештованого майна, згідно з яким було знижено вартість квартири на 50 процентів та встановлено початкову ціну її реалізації в сумі 351 803 грн.

Треті електронні торги відбулися 21-23 липня 2016 року, за наслідками яких був сформований протокол № 185486, згідно з яким спірна квартира реалізована за ціною 351 803 грн. Переможцем вказаних торгів став ОСОБА_2 , який в подальшому сплатив грошові кошти за придбану квартиру.

У постанові Верховного Суду України від 06 квітня 2016 року у справі № 3-242гс16 викладено правовий висновок про те, що при вирішенні спору про визнання електронних торгів недійсними судам необхідно встановити, чи мало місце порушення вимог Порядку та інших норм законодавства при проведенні електронних торгів; чи вплинули ці порушення на результати електронних торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивачів, які оспорюють результати електронних торгів.

У постанові Верховного Суду України від 29 листопада 2017 року у справі № 668/5633/14-ц також викладено правовий висновок, що головною умовою, яку повинні встановити суди, є наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а тому, окрім наявності порушення норм закону при проведенні прилюдних торгів, повинні бути встановлені й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 18 листопада 2015 року у справі № 6-1884цс15, від 25 листопада 2015 року у справі № 6-1749цс15, від 13 квітня 2016 року у справі № 6-2988цс15, від 29 червня 2016 року у справах № 6-370цс16 та № 6-547цс16.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку регламентуються Законом № 606-XIV.

Згідно зі статтею 1 Закону № 606-XIV виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 52 Закону № 606-XIV передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає у продажу майна, тобто у забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та враховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів, є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, а відтак є правочином.

Зазначений висновок узгоджується з положеннями статей 650, 655, частиною четвертою статті 656 ЦК України, які відносять публічні торги до договорів купівлі-продажу.

Таким чином, відчуження майна з прилюдних торгів належить до угод купівлі-продажу, тому така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, встановлених частинами першою-третьою, шостою статті 203 ЦК України (частина перша статті 215 ЦК України).

Разом з тим, оскільки за змістом частини першої статті 215 ЦК України підставами недійсності укладеного за результатами прилюдних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його вчинення, тобто безпосередньо за результатами прилюдних торгів, то підставами для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил їх проведення.

Відповідно до частини першої статті 62 Закону № 606-XIV реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах.

Аналіз положень Закону № 606-XIV свідчить про те, що вони не встановлюють порядку та правил торгів, а лише закріплюють, як і стаття 650 ЦК України, такий спосіб реалізації майна як його продаж на торгах і відсилають до інших нормативно-правових актів, якими повинен визначатися порядок проведення електронних торгів з реалізації арештованого майна.

За змістом вищенаведених правових норм державний виконавець здійснює лише підготовчі дії з метою проведення торгів (у тому числі й оцінку майна), а самі торги з реалізації нерухомого майна організовують і проводять спеціалізовані організації, з якими державною виконавчою службою укладається відповідний договір.

Згідно з частиною п`ятою статті 58 Закону № 606-XIV звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні вважається чинним протягом шести місяців з дня його підписання суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно.

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ «Передача майна на реалізацію» Порядку реалізація майна здійснюється після визначення його вартості (оцінки) відповідно до статті 58 Закону України «Про виконавче провадження». Якщо строк чинності звіту про оцінку майна закінчився після передачі майна на реалізацію, повторна оцінка такого майна не проводиться. Вартість майна, визначена у звіті про оцінку майна, є дійсною на період реалізації арештованого майна. Датою передачі майна на реалізацію вважається дата внесення в Систему інформаційного повідомлення про електронні торги.

У статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

Відповідно до статей 10, 60 ЦПК України 2004 року кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги.

З огляду на викладене суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про те, що позивачем було доведено факт порушення вимог законодавства при проведенні електронних торгів з реалізації спірної квартири, оскільки шестимісячний строк чинності звіту про оцінку майна слід відраховувати з моменту складання такого звіту до моменту передачі майна на реалізацію організатору електронних торгів.

У справі, яка переглядається, строк чинності звіту про оцінку майна закінчився після передачі об`єкта нерухомості на реалізацію, у зв`язку з чим повторна оцінка такого майна не проводиться і його вартість, яка визначена у звіті, є дійсною на період реалізації арештованого майна.

Посилання судів на те, що вищевказаний Порядок є підзаконним актом та суперечить положенням статті 58 Закону № 606-XIV, є безпідставними, так як відповідно до статті 1 вказаного Закону виконавче провадження здійснюється в межах повноважень та у спосіб, визначений цим Законом та іншими законами, нормативно-правовими актами, які прийняті відповідно до Закону. Порядок є нормативно-правовим актом, який прийнято відповідно до Закону № 606-XIV і визначає порядок реалізації арештованого майна саме шляхом проведення електронних торгів.

Тобто положення пункту 1 розділу ІІ «Передача майна на реалізацію» Порядку не заперечує змісту частини п`ятої статті 58 Закону № 606-XIV щодо чинності строку оцінки майна, а передбачає механізм (умови, порядок) його реалізації.

Такий висновок Верховного Суду не є відходом від правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 678/301/12 (провадження № 14-624цс18), в якій зазначено, що за правилами проведення прилюдних торгів, передбачених Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 68/5 (далі - Тимчасове положення), спеціалізована організація проводить прилюдні торги за заявкою державного виконавця, в якій зазначається початкова вартість майна, що виставляється на торги за експертною оцінкою, та інші відомості. Визначення стартової ціни лота здійснюється на підставі початкової вартості майна за результатами проведеної оцінки майна незалежним суб`єктом оціночної діяльності. На момент проведення прилюдних торгів, у тому числі повторних торгів, для визначення вартості об`єкта оцінки звіт про оцінку майна повинен бути дійсним. Проведення прилюдних торгів з реалізації майна за ціною, визначеною звітом про оцінку майна, який утратив чинність, є порушенням установлених законодавством правил про порядок реалізації майна на прилюдних торгах, у тому числі правил про визначення стартової ціни реалізації майна, - а саме частини п`ятої статті 58 Закону № 606-XIV, пунктів 3.2, 3.4 Тимчасового положення.

На відміну від фактичних обставин справи, яку переглядала Велика Палата Верховного Суду, на час передачі майна на реалізацію в цій справі Тимчасове положення втратило чинність на підставі наказу Міністерства юстиції України від 22 грудня 2015 року № 2710/5, яким був затверджений Порядок, пункт 1 розділу ІІ «Передача майна на реалізацію» якого передбачав, що якщо строк чинності звіту про оцінку майна закінчився після передачі майна на реалізацію, повторна оцінка такого майна не проводиться; вартість майна, визначена у звіті про оцінку майна, є дійсною на період реалізації арештованого майна.

За змістом частини п`ятої статті 43 Закону України «Про іпотеку» не пізніше дня публікації повідомлення про проведення прилюдних торгів у засобах масової інформації організатор прилюдних торгів письмово сповіщає державного виконавця, приватного виконавця, іпотекодавця, іпотекодержателя та всіх осіб, що мають зареєстровані у встановленому законом порядку права та вимоги на предмет іпотеки, про день, час і місце проведення прилюдних торгів та про початкову ціну реалізації майна.

Отже, вирішуючи питання про дотримання при проведенні торгів положень частини п`ятої статті 43 Закону України «Про іпотеку», суди мають встановити, чи було письмово повідомлено, зокрема боржника про дату, час, місце проведення електронних торгів та про стартову ціну, за якою майно пропонується до продажу.

Проте сам по собі факт неналежного повідомлення боржника про проведення електронних торгів не може бути підставою для визнання таких недійсними. Головна умова, яка повинна бути встановлена, - це наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів. Тому, окрім порушення норм закону при проведенні електронних торгів, повинно бути встановлено порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання електронних торгів недійсними.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 18 листопада 2015 року у справі № 6-1884цс15.

Однак, зазначивши однією з підстав для визнання електронних торгів недійсними неналежне повідомлення боржника про проведення цих торгів, суди попередніх інстанцій залишили поза увагою те, що ОСОБА_1 була обізнана про існування виконавчого провадження, накладення арешту на майно та початкову ціну реалізації спірної квартири, про що свідчить проведене за її заявою рецензування звіту про оцінку майна від 29 жовтня 2015 року. Крім того, ДП «Сетам» надсилало боржнику повідомлення про проведення електронних торгів за адресою, вказаною у виконавчому документі: АДРЕСА_3 . Ця ж сама адреса зазначена ОСОБА_1 і в позовній заяві та в повідомленнях, які їй надсилалися державним виконавцем. При цьому позивачем не надано доказів щодо її спроб сплатити суму боргу за кредитними зобов`язаннями.

Таким чином, вказане порушення не вплинуло на результати електронних торгів і не свідчить про порушення прав і законних інтересів позивача.

Сам лише факт проведення третіх електронних торгів після закінчення місячного строку з дня здійснення повторної уцінки майна також не може бути безумовною підставою для визнання цих торгів недійсними, оскільки підставою для пред`явлення позову про визнання торгів недійсними є наявність порушення норм закону при проведенні торгів водночас із порушенням прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює. Сукупність цих обставин позивачем під час розгляду справи не доведено.

Посилання судів попередніх інстанцій на наданий позивачем звіт про оцінку майна, яким встановлена ринкова вартість квартири в розмірі 790 000 грн, є необґрунтованим, оскільки така оцінка проводилася станом на 20 лютого 2017 року, у зв`язку з чим вказаний звіт не може слугувати підтвердженням того, що у липні 2016 року спірний об`єкт нерухомості міг бути реалізований на електронних торгах за вищою ціною.

Таким чином, матеріали справи не містятьдоказів, які б спростовували звіт про оцінку майна від 29 жовтня 2015 року, складений суб`єктом оціночної діяльності на замовлення Відділу ПВР УДВС, яким визначено ринкову вартість квартири в розмірі 703 606 грн.

Враховуючи викладене, правові підстави для визнання оспорюваних ОСОБА_1 електронних торгів недійсними відсутні, у зв`язку з чим заявлені нею позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судами повно, але допущено неправильне застосування вищенаведених норм матеріального права, оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Щодо розподілу судових витрат.

Згідно з частиною першою статі 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до підпунктів «б», «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України постанова суду касаційної інстанції складається, зокрема з резолютивної частини із зазначенням у ній нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції та апеляційної інстанції, - у разі скасування рішення та ухвалення нового рішення або зміни рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Подана ОСОБА_1 позовна заява містила дві вимоги немайнового характеру, тому на час звернення до суду з цим позовом їй необхідно було сплатити судовий збір у розмірі 1 102,40 грн (551,20 х 2).

Відповідно до підпунктів 6, 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання апеляційної скарги була визначена у розмірі 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, що становило 1 212,64 грн (1 102,40 х 110 %), а за подання касаційної скарги - 200 %, тобто 2 204,80 грн (1 102,40 х 200 %).

Отже, за подання апеляційної та касаційної скарг заявникам слід було сплатити судовий збір у розмірі 3 417,44 грн (1 212,64 + 2 204,80).

Поряд з цим за подання вказаних скарг ДП «СЕТАМ» сплатило судовий збір у розмірі 6 340,81 грн (2 112 + 4 228,81), а ОСОБА_2 3 417,49 (1 212,64 + 2 204,85).

Враховуючи, що згідно з вимогами Закону України «Про судовий збір» за подання апеляційної та касаційної скарг заявники повинні були сплатити по 3 417,44 грн, то саме ця сума підлягає стягненню з позивача на користь кожного з них.

Керуючись статтями 141, 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги ОСОБА_2 та Державного підприємства «Сетам» задовольнити.

Рішення Залізничного районного суду міста Львова від 03 листопада 2017 року та постанову Апеляційного суду Львівської області від 13 лютого 2018 року скасувати і ухвалити нове рішення.

В задоволенні позовуОСОБА_1 до Державного підприємства «Сетам», Головного територіального управління юстиції у Львівській області, Залізничного відділу державної виконавчої служби міста Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області, ОСОБА_2 , третя особа - Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк», про визнання недійсними прилюдних торгів, протоколу прилюдних торгів та акта державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 3 417 (три тисячі чотириста сімнадцять) грн 44 коп. судових витрат, понесених на сплату судового збору за подання апеляційної та касаційної скарг.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Державного підприємства «Сетам» 3 417 (три тисячі чотириста сімнадцять) грн 44 коп. судових витрат, понесених на сплату судового збору за подання апеляційної та касаційної скарг.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. О. Кузнєцов
Судді:В. М. Ігнатенко
С. О. Карпенко
В. А. Стрільчук
М. Ю. Тітов