КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2019 року м. Київ

Справа №6-5229/11

Апеляційне провадження № 22-ц/824/12959/2019

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В. суддів: Андрієнко А.М., Поліщук Н.В. секретар Луговий Р.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва постановлену під головуванням судді Чех Н.А. 19 березня 2019 року у м. Києві, у справі за поданням головного державного виконавця Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Кузика Івана Івановича, боржник: ОСОБА_1 , стягувач: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» про тимчасове обмеження права виїзду за межі України,

В С Т А Н О В И В

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 19 березня 2019 року подання головного державного виконавця Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Кузика Івана Івановича, боржник - ОСОБА_1 , стягувач - Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», про тимчасове обмеження права виїзду за межі України - задоволено.

Тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , (без вилучення паспорту) до виконання ним зобов`язання покладеного судовим рішенням - Дніпровського районного суду м. Києва від 14 грудня 2011 року про солідарне стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» боргу за кредитним договором в розмірі 1097959,52 грн та судових витрат в розмірі 11379,59 грн.

Вказане судове рішення мотивовано тим, що з документів наданих виконавцем вбачається що боржник тривалий час не виконує судове рішення. Жодних документів, що боржником вчинялись дії по його виконання, матеріали справи не містять.

Не погодився із вказаним судовим рішенням ОСОБА_1 , його представником до суду подано апеляційну скаргу, в якій зазначається про незаконність та необґрунтованість судового рішення, що постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказує на те, що саме невиконання боржником самостійно зобов`язань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків. Зазначає, що виконавець у всіх документах виконавчого провадження зазначав невірну адресу боржника, у зв`язку з чим він був позбавлений можливості бути проінформованим про вимоги виконавця. Окрім того, з матеріалів виконавчого провадження не вбачається, що виконавець надсилав боржнику будь-які вимоги щодо виконання рішення чи надання йому інформації передбаченої Законом України «Про виконавче провадження» чи будь-які повідомлення (виклики), хоча у поданні зазначено про такі факти, однак суду не надано жодних доказів. Вказує на те, що вирішення питання про тимчасову заборону боржника у праві виїзду за межі території України не підсудне Дніпровському районному суду м. Києва, а тому суд виніс ухвалу з порушенням правил територіальної підсудності. Зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 446 ЦПК України: Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом. Разом з цим, положення ст. 441 ЦПК України є спеціальними до загального правового регулювання встановленого у ч.1 ст. 446 ЦПК України. Також, Дніпровський районний суду м. Києва не є судом, який розглядав справу, як суд першої інстанції, оскільки така справа була розглянута Третейським судом, а районний суд лише видав виконавчий лист відповідно до положень ЦПК України, що діяли станом на 14 грудня 2011 року.

Враховуючи викладене, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції.

08 листопада 2019 року через засоби поштового зв`язку до Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від АТ «Альфа-Банк», в якому наводяться обставини щодо правонаступництва прав АТ «Укрсоцбанк», міститься вимога про здійснення заміни стягувача, а також висловлена позиція щодо заперечення на апеляційну скаргу та погодження з висновком суду першої інстанції.

Разом з тим, питання про заміну сторони виконавчого провадження є окремим питанням, яке підлягає розгляду судом першої інстанції. А тому вказане питання не підлягає вирішенню на стадії апеляційного перегляду судового рішення про застосування заходів тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржника.

В судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференції, представник боржника ОСОБА_1 - адвокат Щадей Н.В. підтримала апеляційну скаргу з підстав викладених у ній та просила її задовольнити.

Інші особи в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Тому колегія суддів апеляційного суду, керуючись положеннями ст.ст. 371, 372 ЦПК України, вважала за можливе розглянути справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника боржника, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Постійно діючого третейського суду при асоціації українських банків від 16 травня 2011 року у справі №1155/10 стягнуто як із солідарних боржників з ПП фірма «Спілка», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» 1097959, 59 грн заборгованості та 11379, 59 грн витрат, пов`язаних з вирішенням спору Третейським судом (а.с. 2-4).

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 14 грудня 2011 року заяву ПАТ «Укрсоцбанк» про видачу виконавчого листа на підставі рішення третейського суду - задоволено та видано виконавчий лист (а.с. 38).

21 грудня 2011 року Дніпровським районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 6-5229/11відносно боржника ОСОБА_1 (а.с. 49).

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції від 27 березня 2019 року відкрито виконавче провадження №38631602 з виконання виконавчого листа № 6-5229/11 виданого 21 грудня 2011 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» 1097959, 52 грн заборгованості та 11379, 59 грн судових витрат (а.с. 49).

У лютому 2019 року головний державний виконавець Івано-Франківського міського відділу ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області Кузик І.І. звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа (а.с.45-56).

Подання мотивовано тим, що у державного виконавця на виконанні перебуває виконавче провадження №38631602 з виконання виконавчого листа № 6-5229/11 виданого 21 грудня 2011 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» 1097959, 52 грн заборгованості та 11379, 59 грн судових витрат. Рішення на дату звернення до суду із поданням не виконано, декларацію боржником не подано, будь-яких дій спрямованих на виконання рішення боржником не здійснено. Під час примусового виконання майна боржника не виявлено. На виклики до виконавця не боржник з`являється. На запит виконавця державною прикордонною службою України від 24 жовтня 2018 року повідомлено, що ОСОБА_3 неодноразово перетинав кордон України. Враховуючи ухилення боржника від виконання рішення суду, державний виконавець звернувся до Дніпровського районного суду із даним поданням, в якому просив тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон ОСОБА_1 до виконання зобов`язання, покладеного на нього судовим рішенням.

На підставі викладених обставин, суд першої інстанції прийшов до висновку, що подання підлягає задоволенню.

Проте, колегія суддів апеляційної інстанції не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 19 ч.3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до ст. 446 ЦПК України процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом.

Процесуальні питання, пов`язані з виконанням рішень інших органів (посадових осіб), вирішуються судом за місцем виконання відповідного рішення.

Згідно із ч.4 ст. 441 ЦПК України ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Правовий аналіз вказаних норм свідчить про те, що розгляд подання державного або приватного виконавця про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України передбачено саме за місцем виконання відповідного рішення, що відповідає положенням ст.446 ЦПК України, яка визначає загальні правила підсудності, з урахуванням виключень, які містить ч.4 ст.441 ЦПК України.

Відповідно до ст.1 Розділу ХІІІ «Обмеження у праві виїзду за межі України та заборона в`їзду в Україну» Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 № 512/5, у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, що відповідно до Закону підлягає примусовому виконанню, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи у праві виїзду за межі України вирішує суд, за місцем виконання відповідного рішення, за поданням державного або приватного виконавця (абзац перший пункту 1 розділу XIII із змінами, внесеними згідно з Наказом Міністерства юстиції № 2522/5 від 02 серпня 2018 року).

Місце виконання рішення визначено положеннями ч. 1 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої, виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

З матеріалів справи вбачається, що виконавчий лист № 6-5229/11, виданий Дніпровським районним судом м. Києва 21 грудня 2011 року відносно боржника ОСОБА_1 перебуває на примусовому виконанні у Відділі державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції, за місцем проживання боржника, яке знаходиться у м. Івано-Франківськ, і територіально відноситься до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що подання головного державного виконавця Івано-Франківського міського відділу ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області Кузика І.І. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа підлягає розгляду відповідно до ч.4 ст.441 ЦПК України за місцем виконання рішення, тобто, Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області, а не Дніпровським районним судом м. Києва.

Суд першої інстанції на вказані вище положення закону, належної уваги не звернув, у зв`язку з чим помилково розглянув подання державного виконавцяпро тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа по суті.

Таким чином, доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.378 ЦПК України, судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).

Таким чином, ухвала Дніпровського районного суду м. Києва від 19 березня 2019 року, постановлена з порушенням правил підсудності та підлягає скасуванню, а матеріали даної цивільної справи підлягають направленню до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області, для розгляду за встановленою підсудністю. У зв`язку з цим розгляд питання по суті апеляційним судом не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 378, 381- 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва постановлену від 19 березня 2019 року - скасувати.

Справу за поданням головного державного виконавця Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Кузика Івана Івановича, боржник: ОСОБА_1 , стягувач: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» про тимчасове обмеження права виїзду за межі України направити за встановленою підсудністю до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: В.В.Соколов

Судді: А.М.Андрієнко Н.В.Поліщук

Повний текст постанови складений 19 листопада 2019 року.