Постанова

Іменем України

08 травня 2019 року

м. Київ

справа № 757/27402/18

провадження № 61-47094св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І., Синельникова Є. В., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - ОСОБА_2 ,

відповідач - ОСОБА_3 ,

представник відповідача - ОСОБА_4 ,

третя особа - Дніпровська районна в м. Києві державна адміністрація,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 , подану представником - ОСОБА_4 , на ухвалу Київського апеляційного суду від 19 жовтня 2018 року у складі судді Журби С. О.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа - Дніпровська районна в м. Києві державна адміністрація, про визначення місця проживання дітей.

Крім того, разом з позовною заявою ОСОБА_1 було подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом тимчасового відібрання від ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , малолітньої дитини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до матері - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до набрання рішенням законної сили.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 13 липня 2018 року у складі судді Бортницької В. В. заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову у вказаній справі задоволено. Тимчасово відібрано від ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , малолітню дитину - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до матері - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до набрання рішенням законної сили.

Судове рішення районного суду мотивовано тим, щонезважаючи на рівність прав матері і батька у вихованні дитини, які гарантовані діючим законодавством, подання указаного позову про визначення місця проживання дітей свідчить про наявність спору між батьком та матір'ю, тому з метою зменшення психологічного тиску на дитину, який може виникати внаслідок напружених відносин між батьками дитини, є підстави для вжиття судом обраного позивачем заходу забезпечення позову, а саме відібрання дитини від батька до матері до часу ухвалення судового рішення у справі.

Не погоджуючись з ухвалою районного суду, ОСОБА_3 в особі представника - ОСОБА_4. поштовим зв'язком подав до суду апеляційної інстанції апеляційну скаргу.

Короткий зміст ухвали апеляційного суду

Ухвалою Київського апеляційного суду від 19 жовтня 2018 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 13 липня 2018 року про забезпечення позову повернуто без розгляду.

Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що апеляційна скарга подана з порушенням вимог підпункту 15.5 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України, оскільки Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система ще не створена і не розпочала своє функціонування, а, отже, апеляційні скарги подаються за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, тобто через суд першої інстанції, тому апеляційний суд вважав необхідним повернути апеляційну скаргу без розгляду.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи

У касаційній скарзі, поданій у листопаді 2018 року до Верховного Суду, ОСОБА_3 в особі представника - ОСОБА_4 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив скасувати ухвалу апеляційного суду та передати справу до Київського апеляційного суду для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження у справі.

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала апеляційного суду є такою, що постановлено з порушенням норм процесуального права (підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України), що позбавило його права на судовий захист.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23 листопада 2018 року було відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано з Печерського районного суду м. Києва вищезазначену цивільну справу.

У січні 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.

УхвалоюКасаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 квітня 2019 року справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - Дніпровська районна в м. Києві державна адміністрація, про визначення місця проживання дітей призначено до розгляду.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У квітні 2019 року до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , у якому вона посилалась на те, що ухвала апеляційного суду є законною та обґрунтованою, постановленою з дотриманням норм процесуального права. Доводи касаційної скарги ОСОБА_3 є безпідставними, тому скарга не підлягає задоволенню.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Апеляційний суд установив, що ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 13 липня 2018 року заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову у вказаній справі задоволено. Тимчасово відібрано від ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , малолітню дитину - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до матері - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до набрання рішенням законної сили.

17 жовтня 2018 року на зазначену ухвалу суду першої інстанції безпосередньо до Київського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_3 , подана представником - ОСОБА_4 .

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Касаційна скарга ОСОБА_3 , подана представником - ОСОБА_4 , підлягає задоволенню.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення апеляційного суду не відповідає.

Відповідно до статті 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Основними засадами судочинства є: 1) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 2) забезпечення доведеності вини; 3) змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; 4) підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором; 5) забезпечення обвинуваченому права на захист; 6) гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 7) розумні строки розгляду справи судом; 8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення; 9) обов'язковість судового рішення.

Згідно зі статтею 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов'язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права, пропорційність, забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Відповідно до статті 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Згідно з підпунктом 15.5 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. В разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми мають на меті забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а сторони мають право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Особа, яка подає скаргу, вправі очікувати застосування норм процесуального законодавства (статті 355 ЦПК України, підпункту 15.5 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України), які надають їй право як безпосереднього подання апеляційної скарги до апеляційного суду, так і подачі апеляційної скарги через місцевий суд.

Застосування принципу пропорційності при здійсненні судочинства вимагає такого тлумачення підпункту 15.5 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України, яке б гарантувало особі право на безпосереднє звернення з апеляційною скаргою до апеляційного суду в передбаченому статтею 355 ЦПК України порядку, оскільки держава не може обмежувати права особи без певної мети.

Відсутність на даний час Єдиної судової інформаційної - телекомунікаційної системи жодним чином не створює перешкод учасникам провадження та апеляційному суду в подані та прийнятті апеляційних скарг у паперовій формі безпосередньо до апеляційного суду.

Тому висновок апеляційного суду заснований на помилковому тлумаченні підпункту 15.5 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України. Таким чином, при поверненні апеляційної скарги без розгляду, суд апеляційної інстанції виявив надмірний формалізм та непропорційність між застосованими засобами та поставленою метою.

Указана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду в складі Об'єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2018 року у справі № 514/134/17 (провадження № 61-12112сво18).

Ураховуючи викладене, необґрунтованим є висновок апеляційного суду про наявність правових підстав для повернення апеляційної скарги як такої, що подана з порушенням вимог підпункту 15.5 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржена ухвала постановлена без додержання норм процесуального права. Судові процедури повинні бути справедливими, ніхто безпідставно не може бути позбавлений права на апеляційне оскарження рішення суду, оскільки це буде порушенням права на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до частини третьої та четвертої статті 406 ЦПК України касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

У випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає обґрунтованими та достатніми доводи касаційної скарги для скасування ухвали апеляційного суду, з передачею справи до апеляційного суду для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Керуючись статтями 400, 402, 406, 409, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 , подану представником - ОСОБА_4 , задовольнити.

Ухвалу Київського апеляційного суду від 19 жовтня 2018 року скасувати, справу передати до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження у справі.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Б. І. Гулько

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта