Справа № 758/9452/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2019 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі судді Гребенюка В.В., за участю секретаря судового засідання Добривечір А.О., представника позивача Гімарі Р .А., відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за позовом акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості, -

УСТАНОВИВ:

ПАТ «Державний ощадний банк України» (надалі за текстом - позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 (надалі за текстом - відповідач), про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 25.12.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про відкриття та обслуговування рахунку, відповідно до якого, відповідач отримала кредит на картковий рахунок у сумі 16 000 гривень зі сплатою 11 відсотків річних.

Позивач свої зобов`язання виконав, проте, відповідач, всупереч умовам договору, свої зобов`язання належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 16.03.2018 року мала заборгованість у розмірі 23 126,53 грн, у тому числі: 13 501,88 грн заборгованості за кредитом, 28,48 грн заборгованості за відсотками, 3 216.12 грн заборгованості за простроченими відсотками, 3 740,51 грн нарахованої пені, 57 грн комісії за розрахунково-касове обслуговування, 2 102,71 грн інфляційних втрат та 479,83 грн 3 % річних від суми простроченого зобов`язання. Оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків, позивач був змушений звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 07.08.2018 року відкрито спрощене провадження у справі, призначено судове засідання.

Представник позивача подав до суду заяву про зменшення позовних вимог до 2 582,54 грн, у зв`язку з добровільним погашенням відповідачем 11.10.2018 року частини заборгованості в сумі 20,543,99 грн. Таким чином, непогашеною залишилася заборгованість у розмірі 2 102,71 грн інфляційних втрат та 479,83 грн 3 % річних від суми простроченого зобов`язання.

Відповідач у судовому засіданні визнала наявність кредитних відносин з банком, водночас не погодилася з розміром уточнених позовних вимог, зазначивши, що вона погасила більшу частину заборгованості добровільно, відтак, відсутні підстави для стягнення з неї сум інфляційних втрат та 3 % річних.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників судового розгляду, оцінивши в сукупності усі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 25.12.2014 року було укладено договір № 30507 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки, а також додатковий договір № 1, відповідно до якого відповідачу надано кредит у сумі 16 000 гривень під 11 відсотків річних (а.с. 7).

Згідно з розрахунком заборгованості, наданим позивачем, станом на 16.03.2018 року заборгованість позивача перед відповідачем становила 23 126,53 грн, у тому числі: 13 501,88 грн заборгованості за кредитом, 28,48 грн заборгованості за відсотками, 3 216.12 грн заборгованості за простроченими відсотками, 3 740,51 грн нарахованої пені, 57 грн комісії за розрахунково-касове обслуговування, 2 102,71 грн інфляційних втрат та 479,83 грн 3 % річних від суми простроченого зобов`язання (а.с. 12-13).

Відповідачем було добровільно сплачено заборгованість в розмірі 20 543,99 гривень, що підтверджується випискою з рахунку від 11.09.2019 року.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Відповідно до п. 1.3 договору клієнт зобов`язується здійснювати оплату послуг банку за проведення операцій за рахунком у розмірі, встановленому тарифами. Згідно з п. 1.1.4 додаткового договору банк встановив клієнту кредит у сумі 16 000 гривень на відповідний період дії платіжної картки. Відповідно до п. 4.4 додаткового договору в разі порушення строку сплати платежів за договором клієнт зобов`язаний сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення зобов`язання.

Оцінюючи надані докази, а також беручи до уваги терміни добровільного погашення відповідачем частини заборгованості, суд дійшов висновку про порушення відповідачем зобов`язань перед позивачем в частині сплати 3 % річних та інфляційних втрат, у зв`язку з порушенням строків виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених ст. 82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні ст. 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно з принципом диспозитивності, встановленим ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Враховуючи, розмір нарахованої суми за прострочення виконання зобов`язання в розмірі 2 582,54 грн, а також той факт, що відповідачем було добровільно погашено суму основної заборгованості в розмірі 20 543,99 грн, з урахуванням розумності та справедливості, суд вважає за доцільне на підставі ст. 551 ЦК України зменшити розмір нарахованих позивачем сум за порушення строків виконання зобов`язання до 2 000 гривень.

Таким чином, суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного наданого доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір в розмірі 1 762 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 13, 19, 77, 81-82, 141, 223, 259, 263-265, 268, 273, 280, 352, 354-356 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов акціонерного товариства «Державний ощадний Банк України» до ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості - задовольнити частково;

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (Код , адреса: м. Київ, вул. Володимирська, б. 27) заборгованість за кредитом у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень;

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» судовий збір у розмірі 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) гривні;

В іншій частині в задоволенні позовних вимог - відмовити;

Повне найменування:

позивач - публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (Код , адреса: м. Київ, вул. Володимирська, б. 27);

відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 );

Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи, а також особами, що не брали участі у справі (якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки) - повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду у письмовій формі з дотриманням вимог ст. 356 ЦПК України, - протягом тридцяти днів з дня його проголошення; учасником справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - з дня отримання копії повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі його пропуску й з інших поважних причин;

Законної сили рішення суду набирає після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано;

В разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду;

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Розділу ХIII Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя В.В. Гребенюк