н/п 4-с/490/122/2019 Справа № 2-2615/11
Центральний районний суд м. Миколаєва
____________________________________________________________________________
УХВАЛА

25 листопада 2019 р. Центральний районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді Гуденко О.А,

при секретарі Дудник Г.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за скаргою ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Заводського ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області, -

ВСТАНОВИВ:

25 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою, в якій просить скасувати старшого державного виконавця Заводського ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області Запольського В.М. від 10.09.2019 р. про арешт коштів боржника в частині накладення арешту на грошові кошти, що надходять від Пенсійного фонду України,як пенсійні виплати ОСОБА_1 на рахунок відкритий у АТ «Кредобанк». В обґрунтування вимог посилається на те, що в жовтні 2019 року дізнався про виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа по справі №2-2615/11, виданого 09.04.2014 р. Центральним районним судом м. Миколаєва, і державним виконавцем винесено постанову про арешт на кошти на рахунку у відкритому у АТ «Кредобанк», який було відкрито для отримання пенсії. У зв`язку із арештом вказаного банківського рахунку заявник позбавлений можливості цільового використання вказаних державних коштів.

Скаржник надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність та просив суд задовольнити його скаргу.

Державний виконавець у судове засідання не з`явився, повідомлявся судом належним чином.

За приписами частини першої, другої статті 450 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що дана скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно до ч.1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Судом встановлено, що в провадженні Заводського ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області знаходиться виконавче провадження №46808720 з примусового виконання виконавчого листа №2-2615/11, виданого 09.04.2014 року Центральним районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором №26.1/АА-00019.08.02 від 23.07.2008 р. у розмірі 25 853,59 дол. США, що еквівалентно 205 184 грн. 43 коп., а також судові витрати в розмірі 1700,00 грн.

10.09.2019 року державним виконавцем було винесено постанову про арешт коштів боржника ОСОБА_1 в сумі 228 072,87 грн., що знаходяться на усіх рахунках, у тому числі тих, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту у АТ «Кредобанк».

Відповідно до довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від15.10.2019 р. №1398, ОСОБА_1 перебуває на обліку в головному управлінні Пенсійного фонду України в Миколаївській області та отримує пенсію за віком відповідно до ЗУ Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення» з 24.04.2019 р., особовий рахунок № НОМЕР_1 , розмір якої складає 13 231,15 грн.

Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема: з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком.

В ч. 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» вказано, що державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Частиною 3 статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Статтею 57 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом, зокрема, винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах.

Згідно ч. 2 ст. 59 Закону виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому п. 10 ч. 1 ст. 34 цього Закону.

Відповідно до ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження» з пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру на утримання членів сімї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств, установ і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку із смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках, а за іншими видами стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії.

Відповідно до ст. 8 Конституції в Україні визнається та діє принцип верховенства права. Конституційні права та свободи людини і громадянина є безпосередньо діючими. Оскільки Конституція України, як зазначено в її ст.8 має найвищу юридичну силу, її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції і в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії. Судові рішення мають ґрунтуватися на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй. Такі розяснення містяться у пунктах 1 та 2 Постанови ПВС України №9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя».

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що приватний виконавець порушив порядок звернення стягнення на пенсію боржника, визначений ст. 68 та 70 Закону України «Про виконавче провадження», фактично наклавши оскаржуваною постановою арешт на пенсію скаржника у повному обсязі, що призвело до порушення прав боржника ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 8, 19 Конституції України, ст.ст. 6, 18, 52, 57, 59, 74 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 447-453 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Заводського ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області - задовольнити.

Скасувати постанову державного виконавця Заводського ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області Запольського В.М. від 10.09.2019 р. про арешт коштів боржника в частині накладення арешту на грошові кошти, що надходять від Пенсійного фонду України,як пенсійні виплати ОСОБА_1 на рахунок відкритий у АТ «Кредобанк»

Ухвала набираєзаконної силинегайно післяїї проголошення,якщо іншене передбаченоцим Кодексом. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду протягом 15 днів з дня отримання ухвали.

СУДДЯ ГУДЕНКО О.А.