Справа № 297/256/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

19 лютого 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Джуги С.Д.

суддів: Кожух О.А., Собослоя Г.Г.

за участю секретаря судового засідання: Балаж Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Берегівського районного суду Закарпатської області від 16 липня 2018 року, ухваленого суддею Гецко Ю.Ю., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

встановив:

23 липня 2015 року позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Рішенням Берегівського районного суду №297/1755/15-ц від 28.02.2017 року позовні вимоги частково задоволені.

Постановою апеляційного суду Закарпатської області від 20.12.2017 року рішення Берегівського районного суду від 28.02.2017 року скасовано в зв'язку з пред'явленням позову до неналежного відповідача.

06 лютого 2018 року позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про відшкодування майнової та моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона є власником підвального приміщення за адресою АДРЕСА_1. Поверхом вище над даним приміщенням, що належить позивачу на праві власності, знаходиться приміщення відповідача, в якому знаходиться належне йому кафе «Гобі Бар». З вини відповідача, а саме: через порушення правил експлуатації систем водопостачання, неодноразово заливалося нежитлове приміщення позивача. Наслідки залиття позивачем усувалися самостійно, так як відповідач ухилявся від добровільного усунення спричинених ним збитків. 19 жовтня 2014 року відповідач в черговий раз допустив залиття нежитлового приміщення, в результаті чого спричинив пряму майнову та моральну шкоду. Відповідач ухиляється добровільно відшкодувати спричинену залиттям шкоду. Реальна сума майнової шкоди за відновлення попереднього стану приміщення становить 64 398 грн., що підтверджується відповідним висновком експертного дослідження. Такими діями відповідача позивачу була спричинена і моральна шкода, яку позивач оцінює у розмірі 100 000,00 гривень. Моральна шкода полягає у перенесенні душевних страждань та переживань в зв'язку з пошкодженням майна, неможливості користуватися майном, втраті робочого часу для пошуку майстрів та матеріалів для усунення наслідків затоплення. За таких обставин позивач просив стягнути з відповідача на свою користь майнову шкоду у розмірі 64 398,00 грн., моральну шкоду у розмірі 100 000,00 грн., судові витрати по справі.

Рішенням Берегівського районного суду від 16 липня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у відшкодування матеріальної шкоди 64398 грн., моральної шкоди 20 000грн., витрати на правову допомогу у сумі 7 000 грн. та 5 082грн. за проведення експертизи. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у сумі 1643, 98грн.

Не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити у справі нове рішення яким у задоволенні заявлених позовних вимог відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд дійшов неправильних висновків про доведеність факту залиття відповідачем підвального приміщення позивача та наявність підстав для відшкодування відповідачем матеріальної та моральної шкоди.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що така підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи частково заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що з вини відповідача сталося залиття водою належного позивачу нежитлового приміщення та доведеності в зв'язку з цим спричинення позивачу матеріальної і моральної шкоди.

З такими висновками погоджується і апеляційний суд, виходячи з наступного.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ст. 2 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення.

Згідно із ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Матеріалами справи встановлено, що позивач ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_2, а також підвального приміщення за даною адресою. Над підвальним приміщенням позивача знаходиться кафе «Гобі Бар», яке на праві власності належить відповідачу ОСОБА_1

19 жовтня 2014 року сталося залиття приміщення, що належить на праві власності позивачу.

З акту комісії, створеної за розпорядженням міського голови з розгляду заяви ОСОБА_2 від 12 січня 2015 року, вбачається, що при огляді підвального приміщення АДРЕСА_1, було виявлено пошкодження стін, які були завданні в результаті затоплення. Підвальне приміщення будинку АДРЕСА_3, також пошкоджене внаслідок затоплення, яке виникло через прорив труби внутрішньо-будинкової мережі водопостачання у підвальному приміщенні будинку № 1, що і було підтверджено власницею приміщення ОСОБА_1 Прорив труби внутрішньо-будинкової мережі водопостачання, що стало причиною підтоплення було усунуто власницею підвального приміщення будинку № 1 ОСОБА_1

Відповідно до ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово- комунальні послуги», споживач зобов'язаний, зокрема, своєчасно вживати заходів щодо усунення виявлених неполадок, пов'язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з власної вини; за власний рахунок ремонтувати та міняти санітарно-технічні прилади і пристрої, обладнання, що вийшли з ладу з його вини; дотримуватися правил пожежної і газової безпеки, санітарних норм; допускати у приміщення, будинки і споруди представників виконавця/виробника в порядку, визначеному законом і договором, для ліквідації аварій, усунення неполадок санітарно-технічного та інженерного обладнання, його встановлення і заміни, проведення технічних і профілактичних оглядів та перевірки показників засобів обліку; дотримуватися вимог житлового та містобудівного законодавства щодо здійснення ремонту чи реконструкції приміщень або їх частин, не допускати порушення законних прав та інтересів інших учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг; своєчасно проводити підготовку жилого будинку, помешкання (в якому він проживає або яке належить йому на праві власності) та його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив, що залиття підвального приміщення позивача сталося з вини відповідача через невиконання ним своїх обов'язків щодо забезпечення та належного утримання внутрішньої мережі водопостачання.

Доводи апеляційної скарги про недоведеність факту залиття відповідачем приміщення позивача є надуманими і повністю спростовуються вищенаведеними матеріалами справи.

Згідно з ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

В п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (зі змінами) роз'яснено, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, завдана фізичній особі, майну фізичної особи чи майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно з ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч.ч.1,2ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно висновку експертного дослідження за зверненням ОСОБА_2 №171/05-15 від 12 травня 2015 року, осередком залиття підвальних приміщень квартири позивача є підвальне приміщення, що відноситься до кафе «Гобі бар». Загальна вартість збитків спричинених позивачу внаслідок залиття становить 64 398 грн.

Відповідачем ОСОБА_1 відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України не подано жодних доказів на спростування даного розміру збитків.

З врахуванням наведеного суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків про задоволення позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди у вказаному розмірі та наявність підстав для відшкодування позивачу моральної шкоди у зв'язку з пошкодженням майна позивача.

Наведені доводи в апеляційній скарзі в цій частині даних висновків суду не спростовують, а тому не заслуговують на увагу.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитись із розміром моральної шкоди, який визначив суд першої інстанції в сумі 20 000грн.для відшкодування позивачу, оскільки судом не в повній мірі враховано всіх обставин, які мають значення для визначення такого розміру.

Зокрема, суд не врахував, що пошкодження майна стосувалося підвального приміщення позивача, яке не є житловим, в матеріалах справі відсутні дані, які б підтверджували, що внаслідок затоплення мали місце пошкодження речей, які стали непридатними для використання, як зазначено про це судом в рішенні при визначені судом розміру моральної шкоди і позивач в зв'язку з цим змушений був додатково докладати зусилля для їх відновлення.

За таких обставин, виходячи із засад розумності і справедливості, колегія суддів приходить до висновку, що розмір моральної шкоди стягнутий з відповідача підлягає зменшенню до 10 000 грн., а тому в цій частині рішення підлягає зміні.

Щодо доводів апеляційної скарги про неправильність стягнення судом першої інстанції витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000грн., то такі не заслуговують на увагу, оскільки вони повністю доведені матеріалами справи. Зокрема, копією ордера адвоката, який здійснював представництво позивача в суді; розрахунком суми гонорару за надання правової допомоги, який підписаний позивачем та адвокатом; актом прийому - передачі виконаних робіт(наданих послуг) та квитанцією про сплату позивачем адвокату 7000 грн. Даний розмір витрат на професійну правничу допомогу є обґрунтованим, відповідає критеріям розумності та справедливості.

Зважаючи на викладене, рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача моральної шкоди відповідно до приписів ст.376 ЦПК України підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Змінити рішення Берегівського районного суду Закарпатської області від 16 липня 2018 року в частині визначення розміру моральної шкоди, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2, зменшивши суму такої шкоди до 10 000 (десяти тисяч) гривень.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 27 лютого 2019 року.

Головуючий:

Судді: