Справа № 2-593/11 Головуючий у 1 інстанції: Мулявка О.В.
Провадження № 22-ц/811/3081/19 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

26 листопада 2019 року Львівський апеляційний суд в складі судді Левика Я.А., перевіривши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Радехівського районного суду Львівської області від 11 листопада 2011 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Радехівської міської ради, третя особа КП ЛОР «Червоноградське МБТІ» про визнання права власності на самочинне будівництво,-

в с т а н о в и в:

рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 11 листопада 2011 року позов задоволено.

Дане рішення оскаржив ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 , подавши апеляційну скаргу на нього 11 вересня 2019 року - з пропуском строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 27 вересня 2019 року в задоволенні клопотання ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження - відмовлено. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Радехівського районного суду Львівської області від 11 листопада 2011 року залишено без руху для надання апелянту можливості подати апеляційному суду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням обґрунтованих доводів поважності причин пропуску строку апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції, сплати судового збору за подання скарги у відповідності до вимог закону, або подання суду доказів які б свідчили про звільнення від сплати судового збору.

Ухвалою було надано особі, що подала скаргу строк на для усунення недоліків апеляційної скарги - десять днів з дня отримання копії ухвали.

На виконання вимог ухвали ОСОБА_2 подано квитанцію про сплату судового збору та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження. В клопотанні зазначає, що він разом із своєю дружиною ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (рідний брат ОСОБА_6 ) розпочали реконструкцію спірного будинку у 1983 році. Вказаний будинок на той час являв собою дерев`яну будівлю, що складалася в цілому з 4-х житлових кімнат 56,3 кв.м., кухні, коридору, веранди та прибурівки. Тобто, фактично являвся єдиною житловою будівлею та був призначений для проживання однієї сім`ї.Вказану реконструкцію на підставі Рішення Виконавчого комітету Радехівської міської ради народних депутатів Радехівського району Львівської області від 09.06.1983 року № 59 здійснювала ОСОБА_4 , так як 1/2 частка в будинку була її особистою власністю, а не власністю подружжя.Вказує, що в 1986 році помирає брат ОСОБА_4 - ОСОБА_5 , тому реконструкція спірного житлового будинку з боку ОСОБА_5 припинилася з моменту його смерті у 1986 році. Зазначає, що після смерті ОСОБА_5 , його дружина ОСОБА_7 відчужує на підставі Договору дарування від 21 грудня 1998 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2561/98 ОСОБА_3 1/2 незакінчену частину спірного житлового будинку. З моменту отримання у подарунок 1/2 незакінченої частини житлового будинку (тобто з 21 грудня 1998 року і по даний час) ОСОБА_3 не здійснював і не здійснює жодних робіт по реконструкції даного будинку, а також не приймав участі у фінансуванні таких робіт.Тобто, в якому стані реконструйована 1/2 незакінчена частнна житлового будинку була на момент смерті ОСОБА_5 (1986 року), в такому стані вона залишалася на дату прийняття оскаржуваного рішення від 11.11.2011 року та в такому стані залишається і на даний час.14.01.2008 року ОСОБА_2 звернувся в Радехівську державну нотаріальну контору та оформив спадкову справу після смерті своєї дружина ОСОБА_4 та право на 1/2 незакінчену частину житлового будинку після смерті дружини ОСОБА_4 , ОСОБА_2 набуває 28.07.2007 року.Таким чином, в момент набуття цього права на 1/2 незакінчену частішу житлового будинку (28.07.2007 року) апелянт не міг знати і не міг підозрювати, що Радехівський районний суд Львівської області 11.11.2011 року прийме оскаржуване рішення у даній справі. Вказує, що не був залучений в якості сторони (відповідача), третьої особи або інших осіб під час розгляду в Радехівському районному суді Львівської області справи та про розгляд цієї справи в Радехівському районному суді Львівської області йому нічого не було відомо. Зазначає, що ОСОБА_3 не проживав за адресою місцезнаходження спірного недобудованого житлового будинку, і взагалі не вчиняв будь яких дій щодо позначення себе як власника 1/2 частини спірного житлового будинку та також жодним чином не повідомляв скаржника про те, що позивач є власником 1/2 частини спірного житлового будинку, а також, не надсилав скаржнику жодних підтверджуючих про це документів. Вказує, що 06.08.2019 року представнику ОСОБА_2 - адвокату Палащуку В.М. при ознайомлені з матеріалами справи № 451/1485/17, за позовом ОСОБА_3 до Радехівської міської ради про виділ в натурі частки у спільній частковій власності, стало відомо, що позовні вимоги ОСОБА_3 ґрунтуються на Рішенні Радехівського районного суду Львівської області від 11.11.2011 р. по справі № 2-593/11 за позовом ОСОБА_3 до Радехівської міської ради за участі третьої особи КП ЛОР «Червоноградського МБТІ» про визнання права власності на самочинне будівництво. 15.08.2019 року адвокат Палащук Володимир Михайлович отримав копію Рішення від 11.11.2011 року у справі № 2-593/11. Зазначає, що при поданні 11.09.2019 року апеляційної скарги на рішення від 11.11.2011 року у справі № 2-593/11, адвокат Палащук В.М. керувався ч. 1 ст. 354 ЦПК України відповідно до якої апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Однак, заявлене апелянтом клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження слід вважати безпідставним, необґрунтованими та не підтвердженим жодними доказами.

Так посилання апелянта на те, що при поданні 11.09.2019 року апеляційної скарги на рішення від 11.11.2011 року у справі № 2-593/11, адвокат Палащук В.М. керувався ч. 1 ст. 354 ЦПК України відповідно до якої апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів слід вважати безпідставним.

Оскільки відповідно до ч.1 ст. 294 ЦПК України (в редакції чинній на момент постановлення оскаржуваного рішення), апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Відповідно до пп. 13 п. 1 Перехідних положень ЦПК України (в редакції чинній на даний час), судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Враховуючи вказані вище норми закону та те, що оскаржуване рішення було постановлено в 2011 році, для апелянта діє норма ч.1 ст. 294 ЦПК України, яка була чинна на момент постановлення оскаржуваного рішення.

Так слід вказати про те, що ОСОБА_2 є правонаступником ОСОБА_4 , яка була співвласником спірного будинку, на права та обов`язки якої могло впливати оскаржуване рішення, тому строк на апеляційне оскарження для нього розпочинається з моменту постановлення оскаржуваного рішення.

Так, оскаржуване рішення було проголошено 11 листопада 2011 року, а апеляційна скарга подана 11 вересня 2019 року, тобто майже через вісім років після його проголошення, слід вважати, що така подана з пропуском строку на апеляційне оскарження.

Крім цього, слід вказати і про те, що ОСОБА_2 , як потенційний власник спірного майна міг дізнатися про оскаржуване рішення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, оскільки як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, долученої апелянтом (а.с.38), реєстрація права власності на Ѕ спірного майна за ОСОБА_3 була здійснена та внесена до реєстру 12.12.2011 року на підставі оскаржуваного рішення.

Крім цього, як вбачається з ухвали Радехівського районного суду Львівської області від 20.11.2017 року у справі №451/1485/17 за позовом ОСОБА_3 до Радехівської міської ради Львівської області, ОСОБА_4 про виділ в натурі частки у майні, що є об`єктом спільної часткової власності, 20.11.2017 року ОСОБА_2 подавалось клопотання про долучення до матеріалів справи копії свідоцтва про смерть ОСОБА_4 та витяг про реєстрацію у спадковому реєстрі. Крім цього, ОСОБА_2 у вказаному клопотанні повідомив, що він є спадкоємцем ОСОБА_4 .

Також, ухвалою Радехівського районного суду Львівської області від 21.03.2018 року у справі №451/1485/17, замінено ОСОБА_4 належним відповідачем ОСОБА_2 .

Зважаючи на вказане, ОСОБА_2 міг знати про те, що ОСОБА_3 є власником Ѕ спірного будинку та про оскаржуване рішення, також, із 2017 року, зважаючи на те, що такий був обізнаний про спір між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , правонаступником якої він є та, крім цього, 21.03.2018 року після залучення його до участі у розгляді справи міг ознайомитися із матеріалами справи №451/1485/17 та дізнатись про оскаржуване рішення.

Крім цього, слід вказати і про те, що представник апелянта ОСОБА_1 отримав копію оскаржуваного рішення 15.08.2019 року, тому навіть зважаючи на чинні норми ЦПК України, апеляційна скарга повинна була бути подана до 26 серпня 2019 року,апеляційна ж скарга була подана 11 вересня 2019 року.

Зважаючи на вказане, подання апеляційної скарги 11 вересня 2019 року слід вважати таким, що перевищує встановлений законом загальний десятиденний термін на її подання та наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження не свідчать про підставність пропуску такого строку.

Враховуючи те, що апелянтом не подано необхідних доказів на підтвердження обґрунтованості доводів клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення, таке є необґрунтованим та його слід відхилити.

При цьому слід також вважати, що безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

Крім цього, слід зазначити, уп.п. 46, 47 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Устименко проти України» (заява № 32053/13) від 29 жовтня 2015 року, яке набуло статусу остаточного 29 січня 2016 року, за якими Суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, пп. 51 і 52, ECHR 2003-Х). Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (див. рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року).

У п. 41 рішення Європейського суду з прав людини "Пономарьов проти України» зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" ( 974_256 ) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року). У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо як у цій справі, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків.

Враховуючи наведене, в задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження слід відмовити.

Відповідно до ч.4 ст. 357 ЦПК України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Враховуючи наведене, а саме те, що апелянтом клопотання (заява) про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням поважних підстав пропуску такого ані протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху (17.10.2019р. отримав ОСОБА_2 та 22.10.2019р. отримав представник ОСОБА_1 ), ані на даний час не подано, у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Радехівського районного суду Львівської області від 11 листопада 2011 року слід відмовити.

Керуючись ч.4 ст. 357, п.4 ч.1 ст. 358 ЦПК України, -

у х в а л и в:

в задоволенні клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Радехівського районного суду Львівської області від 11 листопада 2011 року - відмовити.

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Радехівського районного суду Львівської області від 11 листопада 2011 року - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцять днів з дня її складення.

Судове рішення складено 26.11.2019р.

Суддя Я.А. Левик