Справа F 652/234/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2019 року Високопільський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Дамчука О.О.

при секретареві Крат С.Ф.

розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні в смт. Високопілля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Високопільська селищна рада Херсонської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи позов тим, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок № 46 по вул. Молодіжна в с. Новогригорівське Високопільського району Херсонської області. За вказаною адресою також зареєстрований ОСОБА_2, який деякий час був чоловіком доньки позивача. З квітня 2018 року ОСОБА_2 не проживає у вказаному будинку, не сплачує комунальні послуги, в утриманні житла участі не бере та взагалі ним не цікавиться. Зв’язок з відповідачем втрачено. Просить визнати ОСОБА_2, таким, що втратив право користування будинком № 46 по вул. Молодіжна в с. Новогригорівське Високопільського району Херсонської області.

Позивач в судове засідання не з’явився, надав заяву в якій заявлені вимоги підтримав та наполягає на їх задоволенні, проти ухвалення заочного рішення не заперечує, просить розглянути справу у його відсутності.

Відповідач у судове засідання не з’явився, про день та час слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином, відповідно до вимог ч. 1-6 ст. 128 ЦПК України, про що в матеріалах справи є повідомлення про вручення поштового відправлення. Заяв та клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надав. Також не надав відзив на позов.

Представник Високопільської селищної ради Херсонської області, за дорученням ОСОБА_3, в судове засідання не з’явилась, надала заяву про розгляд справи у відсутності представника селищної ради та заперечень на позов не має.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Згідно ч. 1 ст. 131 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Згідно ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Зі згоди позивача у відповідності до ст.ст. 223, 280, 281 ЦПК України суд визнав за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи викладене, оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає необхідним винести заочне рішення у справі.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до витягу про державну реєстрацію прав від 20.11.2012 року ОСОБА_1 є власником будинку № 46 по вул. Молодіжній в с. Новогригорівське Високопільського району Херсонської області.

Згідно довідки Високопільської селищної ради Херсонської області ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований та проживає на території сільської ради в с. Новогригорівське, вул. Молодіжна, 46 та має наступний склад сім’ї: ОСОБА_4 -дружина, ОСОБА_5 – син (зареєстрований, але не проживає), ОСОБА_6 – невістка (зареєстрована, але не проживає), ОСОБА_7 – онука (зареєстрована, але не проживає), ОСОБА_2 – зять (зареєстрований, але не проживає).

Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України)

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Згідно до вимог ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, ще не суперечать закону.

Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 71 ЖК України, суд може визнати особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням, якщо доведено, що вона не користується цим приміщенням більше шести місяців без поважних причин. Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, провадиться в судовому порядку.

Згідно ст. 150 ЖК, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Згідно ч.ч.2,3 ст. 64 Житлового кодексу, членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 Житлового кодексу, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Зі змісту ст. 405 ЦК України вбачається, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, викладених у позовній заяві, та враховуючи що відповідач відсутній за місцем реєстрації: Херсонська область, Високопільський район, с. Новогригорівське, вул. Молодіжна, буд. 46, більш ніж один рік без поважної причини, домовленості з даного приводу між сторонами не було, суд вважає необхідним визнати відповідача таким, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням, оскільки порушуються права позивача, як власника будинку.

Крім того, згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються із сплаченого судового збору в сумі 768,40 грн., що підтверджується платіжним дорученням.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 319, 321, 386, 391 ЦК України; ст.ст. 71, 72, 150 ЖК України, ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263, 265, 268, 280 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Високопільська селищна рада Херсонської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування житловим приміщенням розташованим за адресою: Херсонська область, Високопільський район, с. Новогригорівське, вул. Молодіжна, буд. 46.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у сумі 768,40 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Херсонського апеляційного суду, протягом тридцяти днів, починаючи з дня проголошення, чи отримання копії рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя О.О. Дамчук