ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7945/19 Справа № 205/210/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Шавула В. С. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів Куценко Т.Р., Макарова М.О.

при секретарі Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 29 березня 2019 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет застави та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», третя особа - ОСОБА_3 , про стягнення грошових коштів, -

в с т а н о в и л а:

У січні 2016 року товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» (далі ТОВ «Порше Мобіліті») звернулось до суду з неодноразово уточненим позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет застави, мотивуючи його тим, що 11 квітня 2012 року між ними та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №50003977, згідно умов якого вони надали ОСОБА_2 кредит у розмірі 42.149 доларів США 25 центів за сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 9,902% на рік з кінцевим терміном повернення до 15 квітня 2017 року, на придбання автомобіля.

Вказували, що 23 квітня 2013 року до кредитного договору №50003977 було укладено додаткову угоду №1, за умовами якого позичальнику було надано додатково кредити у сумі еквіваленту 19.773 долари США 45 центів на сплату страхових платежів, терміном до 15 квітня 2017 року.

Зазначали, що зобов`язання за кредитним договором було забезпечено договором застави від 11 квітня 2012 року, згідно з умовами якого ОСОБА_2 передав у заставу автомобіль Volkswagen Touareg, об`ємом двигуна 2967 см3, 2012 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 . В ході розгляду даної справи вони дізнались, що предмет застави було відчужено та власником автомобіля стала ОСОБА_3 .

Посилаючись на те, що ОСОБА_2 перестав виконувати умови договору та станом на грудень 2015 року допустив за кредитним договором прострочену заборгованості у розмірі 394.200 грн.09 коп., яка в свою чергу складається з: суми простроченої заборгованості по сплаті чергових платежів у розмірі 189.078 грн.85 коп., суми 3% річних за час прострочення у розмірі 4.098 грн.48 коп., інфляційних втрат у розмірі 34.727 грн.75 коп., пені за прострочення виконання зобов`язання у розмірі 13.661 грн.59 коп., суми штрафних санкцій за складені та надіслані листи щодо сплати простроченої заборгованості у розмірі 5.873 грн.22 коп., інших витрат за кредитним договором у розмірі 3.900 грн., суми штрафу, нарахованого на підставі п.8.2 кредитного договору у розмірі 67.670 грн.62 коп., суми штрафу, нарахованого на підставі п.2.3 та п.4.1.2 договору застави у розмірі 75.189 грн.58 коп.; заборгованості з дострокового повернення кредиту у розмірі 496.187 грн.33 коп., яка в свою чергу складається з: суми заборгованості за кредитом у розмірі 436.827 грн.95 коп., суми заборгованості за процентами у розмірі 15.284 грн.19 коп., суми 3% річних у розмірі 4.793 грн.63 коп., інфляційних втрат у розмірі 11.302 грн.80 коп., пені, нарахованої відповідно до п.8.1 кредитного договору у розмірі 15.978 грн.76 коп., суми збитків, нарахованих відповідно до п.8.5 кредитного договору у розмірі 12.000 грн., а предмет застави зберігає чинність для нового власника, а тому просили суд ухвалити рішення, яким в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором №50003977 від 11 квітня 2012 року, укладеним між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_2 , станом на 15 грудня 2015 року у загальному розмірі 890.387 грн.42 коп. звернути стягнення на предмет застави автомобіль марки Volkswagen Touareg NF, з об`ємом двигуна 2967 см3, 2012 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , заставною вартістю 751.895 грн.76 коп. шляхом вилучення вказаного автомобіля з володіння ОСОБА_3 з подальшим продажем його з публічних торгів.

У березні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ТОВ «Порше Мобіліті» про стягнення грошових коштів, мотивуючи його тим, що 11 квітня 2012 року між ним та ТОВ Порше Мобіліті було укладено кредитний договір №50003977 та додаткову угоду №1, згідно з якими йому було надано кредит у розмірі 42.149 доларів США 25 центів на придбання автомобіля та 19.773 долари США 45 центів на сплату страхових платежів на термін до 15 квітня 2017 року.

Вказував, що на підставі виставлених ТОВ Порше Мобіліті платежів протягом червня 2013 - серпня 2014 року відбувалось погашення додаткового кредиту в загальному розмірі 60.699 грн.04 коп.

Посилаючись на те, що ознайомившись з матеріалами справи йому стало очевидним, що ТОВ Порше Мобіліті не надало жодного доказу на видачу додаткового кредиту, а тому грошові кошти у розмірі 60.699 грн.04 коп. отримали безпідставно, у зв`язку з чим просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з ТОВ «Порше Мобіліті» безпідставно набуті кошти у розмірі 60.699 грн.01 коп.

Рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 29 березня 2019 року позовні вимоги ТОВ «Порше Мобіліті» задоволені. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено. Вирішено питання стосовно судових витрат.

В апеляційній скарзі позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ТОВ Порше Мобіліті відмовити, а його зустрічний позов задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги практику Верховного Суду по подібним справам, залишив без уваги той факт, що до початку процедури звернення стягнення на предмет обтяження, обтяжувач зобов`язаний зареєструвати в державному реєстрі іпотек відомості про звернення стягнення на предмет обтяження, вимоги про стягнення індексації та витрат на юридичні послуги незаконні, відсутні докази надання йому кредитних коштів за додатковим договором, а тому грошові кошти, сплачені ним на його погашення, набуті ТОВ Порше Мобіліті безпідставно.

17 вересня 2019 року відповідач ОСОБА_3 надала відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначала, що рішення ухвалене без врахування практики Верховного Суду по подібним справам, вона жодних прав ТОВ Порше Мобіліті не порушувала.

30 вересня 2019 року позивач ТОВ Порше Мобіліті надав відзив на апеляційну скаргу, в якому, зазначаючи про законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просили залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, зазначали, що грошові кошти були надані, що підтверджено матеріалами справи, а необхідність внесення в Державний реєстр відомостей про початок процедури звернення стягнення на предмет застави застосовується саме при вирішення даного питання в позасудовому порядку.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку про можливість часткового задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду в частині вирішення позовних вимог ТОВ Порше Мобіліті з наступних підстав підстав.

Відповідно до ст.ст.263,264 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим та має стосуватися, зокрема питань: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із установлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає з огляду на таке.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, що 11 квітня 2012 року між позивачем ТОВ Порше Мобіліті та відповідачем ОСОБА_2 укладено кредитний договір №50003977, згідно умов якого позивач надав ОСОБА_2 кредит у розмірі 42.149 доларів США 25 центів за сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 9,902% на рік з кінцевим терміном повернення до 15 квітня 2017 року на придбання автомобіля (т.1 а.с.10).

В якості забезпечення зобов`язань позичальника за кредитним договором 11 квітня 2012 року між позивачем та ОСОБА_2 укладено договір застави, відповідно до умов якого ОСОБА_2 надав позивачу в заставу автомобіль марки Volkswagen Touareg, об`ємом двигуна 2967 см3, 2012 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Відповідно до п.1.1 договору застави сторони домовились про заставну вартість предмета застави у розмірі 751.895 грн.79 коп. (т.1 а.с.18-23).

23 квітня 2013 року до кредитного договору №50003977 було укладено додаткову угоду №1, за умовами якої позичальнику було надано додатково кредити у сумі еквіваленту 19.773 долари США 45 центів на сплату страхових платежів, терміном до 15 квітня 2017 року (т.1 а.с.11-17).

23 квітня 2013 року між ПАТ «СТ «Українська страхова група» і ОСОБА_2 укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами №28-0199-РМ2-13-00288, строк дії договору до 11 квітня 2017 року, страхова сума на період страхування за рік: гривневий еквівалент по курсу ПАТ «КІБ Креді Агріколь» - 93.665 грн. (т.1 а.с.248-254).

Відповідно до п.1.3 загальних умов кредитування, який є додатком до кредитного договору №50003977 від 11 квітня 2012 року, сторони погодились, що кошти у повернення кредиту та додаткового кредиту позичальником відображають справедливу вартість кредиту та додаткового кредиту на момент його видачі та забезпечують отримання компанією очікуваної, станом на дату сплати таких коштів, суми на основі діючого обмінного курсу валюти, як це погоджено сторонами у кредитному договорі.

Згідно із п.п.1.4.2,2.4.,2.5. Загальних умов кредитування, повернення кредиту, додаткового кредиту та процентів за їх використання здійснюється шляхом сплати чергових платежів в обсязі та терміни, встановлені графіком погашення кредиту по договору не пізніше 15-го числа кожного місяця на підставі рахунку, виставленого позивачем. Період нарахування процентів починається з першого календарного дня місяця і закінчується останнім календарним днем поточного місяця. Проценти нараховуються за методом «30/360» (для цілей розрахунку один календарний місяць складається із 30 днів, при цьому умовно в році 360 днів) відповідно до Графіку погашення кредиту.

Дострокове повернення кредиту за ініціативою позичальника врегульовано п.3.1 Загальних умов кредитування, якими визначено право позичальника в будь-який час повернути достроково кредит та додатковий кредит у повному обсязі або у частині. Для цього позичальник зобов`язаний звернутися до компанії не пізніше ніж за 30 календарних днів до запланованого дня повернення та отримати від компанії відповідний рахунок для сплати (включаючи суму дострокового погашення, проценти і комісії). Разом із рахунком позичальник отримує від компанії новий графік погашення кредиту. Такий графік погашення кредиту вважається погодженим позичальником та набирає чинності з моменту отримання коштів від позичальника на підставі зазначеного рахунка.

Згідно із умовами п.3.3. Загальних умов кредитування, позичальник зобов`язаний повернути компанії у повному обсязі суму кредиту, плату за кредит та штрафні санкції, якщо такі підлягають застосуванню протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу позичальником (для фізичних осіб) та протягом 5 (п`яти) календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу Позичальником (для фізичних-осіб-підприємців та юридичних осіб).

У разі порушення позичальником терміну сплати будь-якого чергового платежу з повернення кредиту та/або додаткового кредиту відповідно до графіку погашення кредиту, позичальник сплачує компанії пеню у розмірі 10% річних від суми заборгованості за кожний день прострочення до моменту повного погашення заборгованості включно, штраф у розмірі 20 відсотків від суми кредиту. При цьому сплата пені не звільняє позичальника від сплати процентів за фактичний строк користування кредитом та/або додатковим кредитом. (п.п.8.1,8.2 Загальних умов кредитування).

Збитки, заподіяні у зв`язку з неналежним виконанням кредитного договору, повинні бути відшкодовані винною стороною у повному обсязі, понад передбачені штрафні санкції, що передбачено п.8.5 Загальних умов кредитування.

Відповідно до підпунктів 9.5-9.7 Загальних умов кредитування ОСОБА_2 своїм підписом засвідчив, що ТОВ «Порше Мобіліті» належним чином ознайомило його, зокрема, з правилами надання фінансових послуг (кредитів), затверджених компанією, з інформацією, передбаченою ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», з правилами надання фінансових послуг (кредитів), також йому надана вичерпна інформація про умови надання послуги фінансового кредиту із зазначенням вартості цієї послуги для позичальника. Позичальник підтверджує, що йому надано вичерпну інформацію про: умови надання послуги фінансового кредиту із зазначенням вартості цієї послуги для позичальників; умови надання додаткових фінансових послуг, пов`язаних з фінансовим кредитом, та їх вартість (за умови надання таких послуг); розмір винагороди компанії у разі, коли вона пропонує послугу фінансового кредиту, що надається іншими фінансовими установами; реквізити органу, який здійснює державне регулювання ринків фінансових послуг (адреса, номер телефону тощо).

Матеріали справи містять копію вимоги (повідомлення) щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором від 19 травня 2015 року, яка, відповідно до роздруківки з офіційного сайту «Укрпошта», вручена 09 липня 2015 року відповідачу та в якій ОСОБА_2 було попереджено, що у випадку несплати суми кредиту та заборгованості протягом 30 календарних днів з дати одержання цієї вимоги, позивач буде вимушений вдатись до примусового стягнення заборгованості, в тому числі за рахунок предмета застави (т.1 а.с.55-56).

Відповідач ОСОБА_2 взяті на себе зобов`язання позичальника належним чином не виконав, внаслідок чого станом на грудень 2015 року допустив за кредитним договором прострочену заборгованості у розмірі 394.200 грн.09 коп., яка в свою чергу складається з: суми простроченої заборгованості по сплаті чергових платежів у розмірі 189.078 грн.85 коп., суми 3% річних за час прострочення у розмірі 4.098 грн.48 коп., інфляційних втрат у розмірі 34.727 грн.75 коп., пені за прострочення виконання зобов`язання у розмірі 13.661 грн.59 коп., суми штрафних санкцій за складені та надіслані листи щодо сплати простроченої заборгованості у розмірі 5.873 грн.22 коп., інших витрат за Кредитним договором у розмірі 3.900 грн., суми штрафу, нарахованого на підставі п.8.2 кредитного договору у розмірі 67.670 грн.62 коп., суми штрафу, нарахованого на підставі п.2.3 та п.4.1.2 договору застави у розмірі 75.189 грн.58 коп.; заборгованості з дострокового повернення кредиту у розмірі 496.187 грн.33 коп., яка в свою чергу складається з: суми заборгованості за кредитом у розмірі 436.827 грн.95 коп., суми заборгованості за процентами у розмірі 15.284 грн.19 коп., суми 3% річних у розмірі 4.793 грн.63 коп., інфляційних втрат у розмірі 11.302 грн.80 коп., пені, нарахованої відповідно до п.8.1 кредитного договору у розмірі 15.978 грн.76 коп., суми збитків,нарахованих відповідно до п.8.5 кредитного договору у розмірі 12.000 грн.

Задовольняючи позов ТОВ Порше Мобіліті, суд першої інстанції керувався тим, що позовні вимоги є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення у повному обсязі. Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 , заперечуючи суму додаткового кредиту на страхові платежі, не надав доказів, які б спростували такі витрати позивача, зокрема, докази страхування за власний рахунок заставного майна, тоді як страхування заставного автомобіля є обов`язковою умовою укладеного ним кредитного договору, а тому посилання позивача за зустрічним позовом на те, що кошти в розмірі 60.699 грн.01 коп. сплачені ним на користь ТОВ «Порше Мобіліті», набуті останнім без належної правової підстави, згідно приписів ст.1212 ЦК України, є безпідставними та необґрунтованими.

Колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції у повній мірі та погоджується з висновком суду першої інстанції в частині вирішення зустрічного позову в зв`язку з наступним.

Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За правилами статей 526,530,610 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (статі 611 ЦК України).

У статті 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Частиною 1 статті 623 ЦК України передбачено, що боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки.

Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості за кредитом, сплату нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат.

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

У статті 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, поки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

А тому доводи апеляційної скарги в частині наявності підстав для задоволення зустрічного позову та стягнення з ТОВ Порше Мобіліті безпідставно отриманих грошових коштів відхиляються, оскільки вони були сплачені апелянтом на підставі укладених ним договорів.

Згідно із частиною першою статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

В оцінці застосування наведених норм права Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, викладений у постанові від 28 березня 2018 року у справі

№444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), згідно з яким право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного суду від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18). Для забезпечення прогнозованості правозастосовної практики Велика Палата Верховного Суду відступила від правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі №6-1206цс15.

Таким чином, надіславши 19 травня 2015 року ОСОБА_2 повідомлення щодо дострокового повернення кредиту та сплату заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 758.591 грн.83 коп. (т.1 а.с.54-56,57) та звернувшись з заявою про вчинення виконавчого напису (виконання якого так і не було здійснено через відчуження предмету застави) та звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості у загальному розмірі 636.651 грн.01 коп., ТОВ «Порше Мобіліті» скористалося передбаченим частиною другою статті 1050 ЦК України правом та змінило строк виконання основного зобов`язання.

Втім з наданого розрахунку вбачається, що суми заборгованості за пенею та штрафами нараховані у розмірі саме з врахуванням надсилання щодо дострокового повернення кредиту та сплату заборгованості за кредитним договором (т.1 а.с. 232-234).

Згідно з частиною першою статті 589 ЦК України в разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Статтею 27 Закону України «Про заставу» передбачено, що застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи. Застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги.

Наведені правові норми застосовуються з урахуванням положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна.

Частиною першою статті 23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено, що відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов`язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження: 1)передача рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов`язання в порядку, встановленому цим Законом; 2)продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах; 3)відступлення обтяжувачу права задоволення забезпеченої обтяженням вимоги у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є право грошової вимоги; 4)переказ обтяжувачу відповідної грошової суми, у тому числі в порядку договірного списання, у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є гроші, майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку, або цінні папери; 5)реалізація заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Згідно статті 24 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом.

Використання позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження не позбавляє права боржника, обтяжувача або третіх осіб звернутися до суду.

Обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов`язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про відмову у задоволенні позову з підстав того, що ТОВ Порше Мобіліті не зареєструвало в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження, відхиляються, оскільки ними було обрано судовий захист свого пропущеного права, а не позасудовий, на підставі якого потрібно було зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження.

Таким чином позовні вимоги про звернення стягнення на предмет застави є обґрунтованими та в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором №50003977 від 11 квітня 2012 року, укладеним між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_2 , станом на 15 грудня 2015 року у загальному розмірі 828.456 грн.87 коп., яка складається з простроченої заборгованості в розмірі 355.572 грн.34 коп., з яких заборгованість по сплаті чергових платежів у розмірі 189.078 грн.85 коп., 3% річних за час прострочення у розмірі 4.098 грн.48 коп., пені за прострочення виконання зобов`язання у розмірі 13.661 грн.59 коп., штрафних санкцій за складені та надіслані листи щодо сплати простроченої заборгованості у розмірі 5.873 грн.22 коп., штрафу, нарахованого на підставі п.8.2 кредитного договору у розмірі 67.670 грн.62 коп. та штрафу, нарахований на підставі п.2.3 та п.4.1.2 договору застави у розмірі 75.189 грн.58 коп.; заборгованості з дострокового повернення кредиту у розмірі 472.884 грн.53 коп., з яких заборгованість за кредитом у розмірі 436.827 грн.95коп., заборгованість за процентами у розмірі 15.284 грн.19 коп., 3% річних у розмірі 4.793 грн.63 коп., пені, нарахованої відповідно до п.8.1 кредитного договору у розмірі 15.978 грн.76 коп., звернути стягнення на предмет застави автомобіль марки Volkswagen Touareg NF, з об`ємом двигуна 2967 см3, 2012 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить на праві власності ОСОБА_3 , шляхом його продажу з публічних торгів, відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження», встановивши його початкову вартість на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки проведеної суб`єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про безпідставність вимог позивача про стягнення з нього інфляції заслуговують на увагу та у задоволенні позовних вимог ТОВ Порше Мобіліті в частині стягнення інфляції за кредитом у розмірі 34.727 грн.75 коп. та інфляції за додатковим кредитом у розмірі 11.302 грн.80 коп. слід відмовити у зв`язку з наступним.

Оскільки всі платежі за кредитним договором самостійно коригувались позивачем під час виставляння рахунків позичальнику, відповідно до курсу долара США, станом на час звернення до суду, то у позивача не виникло втрат у зв`язку зі знеціненням гривні.

У постанові Верховного Суду України від 27 січня 2016 року у справі №6-771цс15 міститься висновок про те, що індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає.

Норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях.

Також до задоволення не підлягають вимоги про стягнення збитків у розмірі 12.000 грн. за додатковим кредитом у відповідності до п.8.5 та інші витрати у розмірі 3.900 грн. у зв`язку з наступним.

Пунктом 8.5 загальних умов кредитування визначено, що збитки, заподіяні у зв`язку з неналежним виконанням кредитного договору, повинні бути відшкодовані винною стороною у повному обсязі, понад передбачені штрафні санкції.

Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків.

Поняття збитків визначено статтею 22 ЦК України.

Згідно з частиною першою статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Пунктом першим та другим статті 22 ЦК України визначено, що збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Таким чином, під збитками слід розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає що без здійснення таких витрат неможливо б було відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Витрати ТОВ «Порше Мобіліті», пов`язані з укладанням договору про надання юридичних послуг від 26 травня 2015 року, не є збитками в розумінні статті 22 ЦК України.

Аналогічний за змістом висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2018 року у справі №583/2565/15-ц (провадження №61-8961св18).

Перевіривши вказані обставини, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги є частково обґрунтованими та такими, що ґрунтуються на нормах чинного законодавства.

Враховуючи вищевикладене, оскаржуване рішення не може бути визнане законним та обґрунтованим, в частині вирішення позовних вимог ТОВ Порше Мобіліті підлягає скасуванню із ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог, в іншій частині рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст.367,374,376,381-383 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 29 березня 2019 року в частині вирішення позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет застави скасувати.

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет застави задовольнити частково.

В рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором №50003977 від 11 квітня 2012 року, укладеним між товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» та ОСОБА_2 , станом на 15 грудня 2015 року у загальному розмірі 828.456 грн.87 коп., яка складається з простроченої заборгованості в розмірі 355.572 грн.34 коп., з яких заборгованість по сплаті чергових платежів у розмірі 189.078 грн.85 коп., 3% річних за час прострочення у розмірі 4.098 грн.48 коп., пені за прострочення виконання зобов`язання у розмірі 13.661 грн.59 коп., штрафних санкцій за складені та надіслані листи щодо сплати простроченої заборгованості у розмірі 5.873 грн.22 коп., штрафу, нарахованого на підставі п.8.2 кредитного договору у розмірі 67.670 грн.62 коп. та штрафу, нарахований на підставі п.2.3 та п.4.1.2 договору застави у розмірі 75.189 грн.58 коп.; заборгованості з дострокового повернення кредиту у розмірі 472.884 грн.53 коп., з яких заборгованість за кредитом у розмірі 436.827 грн.95коп., заборгованість за процентами у розмірі 15.284 грн.19 коп., 3% річних у розмірі 4.793 грн.63 коп., пені, нарахованої відповідно до п.8.1 кредитного договору у розмірі 15.978 грн.76 коп., звернути стягнення на предмет застави автомобіль марки Volkswagen Touareg NF, з об`ємом двигуна 2967 см3, 2012 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить на праві власності ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 , шляхом його продажу з публічних торгів, відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження», встановивши його початкову вартість на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки проведеної суб`єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

В іншій частині рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 29 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.