Справа №442/1456/18
Провадження №2/442/117/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2019 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області у складі:

головуючого судді - Кучаковського Ю.С.,

за участю секретаря судового засідання - Кравців Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю „Квадрат", про розподіл майна подружжя, -

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_3

від відповідача: ОСОБА_4

від третьої особи: не з'явилися

в с т а н о в и в :

До Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області звернулась ОСОБА_1 із позовом, у якому просила на підставі ст.ст. 157, 159, 160, 166, 171, 243 СК України визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2: легковий автомобіль марки CITROEN Berlingo, колір - білий, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 № кузова НОМЕР_5, об'єм двигуна - 1,4 л та вклад 95% у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю „Квадрат" (7). Просить в порядку поділу майна подружжя визнати за нею право власності на CITROEN Berlingo, колір - білий, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 № кузова НОМЕР_5, об'єм двигуна - 1,4 л; право власності на 1/2 частину 95% у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю „Квадрат" (7), які зареєстровані за ОСОБА_2, судовий збір стягнути з відповідача. В обґрунтування позову зазначає, що 22.11.2007 уклала шлюб з ОСОБА_2, який був зареєстрований у Відділі реєстрації актів цивільного стану міста Дрогобича Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області, у книзі реєстрації зроблено відповідний запис № 754 від 22.05.2008. Вказує, що від шлюбу у сторін народився син - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Зазначає, що під час шлюбу сторони за спільні кошти придбали легковий автомобіль марки CITROEN Berlingo, колір - білий, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 № кузова НОМЕР_5, об'єм двигуна - 1,4 л, який знаходиться у повному користуванні відповідача, а тому позивач просить визнати за нею право власності на 1/2 частини автомобіля та стягнути з відповідача на свою користь 1/2 частини ринкової вартості зазначеного транспортного засобу. Наголошує, що згідно звіту про незалежну оцінку майна автомобіля CITROEN Berlingo, колір - білий, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 № кузова НОМЕР_5, об'єм двигуна - 1,4 л, виконаного оцінювачем, ринкова вартість автомобіля станом на 23.01.2018 складає 180 014 грн. Крім того, зазначає, що за час спільного проживання в шлюбі з спільних сімейних грошових коштів з відповідачем зробили вклад до статутного фонду Товариства з обмеженою відповідальністю „Квадрат", їх частка становила 95% та становить - 187 500,00 грн. Наголошує, що все наше майно як подружжя є їх спільною сумісною власністю, адже зазначене майно було придбано ними в період шлюбу за їх спільні кошти, на підставі цивільно-правових угод тощо. Враховуючи наведене, просить позов задовольнити.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що відповідач з наведеними у позовній заяві вимогами не погоджується, оскільки наголошує, що вони є такими, що не відповідають дійсності й не мають законного підґрунтя. Вказує, що позивачу достеменно відомо, що оскільки в них не було в наявності коштів для придбання автомобіля марки СІTROEN Berlingo, білого кольору, 2006 року випуску реєстраційний номер НОМЕР_1 номер кузова НОМЕР_5, об'єм двигуна - 1,4 л, відповідач змушений був позичити у свого кума - ОСОБА_6 гроші під розписку і за позичені кошти був куплений автомобіль СІTROEN Berlingo. Наголошує, що частину з цих коштів, а саме - 2 000 доларів США ОСОБА_2 повернув ОСОБА_6 лише 20.04.2017. Вказує, що викликає сумніви звіт про оцінку транспортного засобу наданий позивачем, оскільки така оцінка проводилася без огляду транспортного засобу, а вартість автомобіля значно завищена, у зв'язку з чим відповідачем 15.05.2018 подано заяву до судового експерта-товарознавця Галамая Богдана Івановича, для надання незалежної оцінки автомобіля СІTROEN Berlingo, білого кольору, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 та згідно висновку № 61 експертного товарознавчого дослідження з визначенням ринкової вартості автомобіля, ринкова вартість автомобіля Сitroen Berlingo, реєстраційний номер НОМЕР_1 ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_2, в цінах станом на момент огляду 15.05.2018, становить: 100 896,37 грн. Вказує, що позивачем не наданого жодного належного доказу, який містить інформацію про те, що в них з ОСОБА_1 є 95% частка в статутному фонді Товариства з обмеженою відповідальністю „Квадрат". А тому, враховуючи, що кошти на придбання автомобіля марки СІTROEN Berlingo, 2006 року випуску реєстраційний номер НОМЕР_1, були позичені відповідачем під розписку і позивач жодним чином ні своїми коштами, ні працею не сприяла у купівлі цього автомобіля, вважає зазначені у позовній заяві вимоги, щодо його поділу як об'єкта спільної сумісної власності безпідставними та недоведеними. Крім того, вказує, що даним автомобілем користувався і користується на даний час лише відповідач, здійснює його обслуговування, ремонт, даний автомобіль потрібен відповідачу для здійснення його господарської діяльності. Зазначає, що відповідачем по справі було здійснено витрати на проведення експертизи по встановленні ринкової вартості автомобіля на суму 1500 грн та 9 грн за послуги банку та 520 грн вартості палива, витраченого для надання транспортного засобу для огляду експерту із м. Дрогобича до м. Львова, а тому просить відмовити у задоволенні позову та стягнути з ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 2 029 грн.

11.07.2018 позивачем подано уточнену позовну заяву, у якій ОСОБА_1, крім вищенаведених підстав позову уточнила, що 15.06.210 сторони придбали житлову квартиру АДРЕСА_1, на придбання якої вона зняла свої особисті кошти, які клала на депозит у ПАТ „Кредобанк" ще до одруження з відповідачем, знявши усі кошти, які перебували на депозиті (21 861 дол. США), вона їх долучила до покупки квартири. А доклавши 4 000 дол. США спільних коштів, сторони придбали вищевказану квартиру за 26 000 дол. США, а тому вважає, що її особистою власністю квартири є 6/7 частки квартири. Враховуючи наведене, просить визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2: легковий автомобіль марки CITROEN Berlingo, колір - білий, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 № кузова НОМЕР_5, об'єм двигуна - 1,4 л та вклад 95% у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю „Квадрат" (7); в порядку поділу майна подружжя визнати за нею право власності на CITROEN Berlingo, колір - білий, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 № кузова НОМЕР_5, об'єм двигуна - 1,4 л; право власності на 1/2 частину 95% у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю „Квадрат" (7), які зареєстровані за ОСОБА_2; визнати за нею фактично придбану за власні кошти, 6/7 частини житлової квартири АДРЕСА_1, а за ОСОБА_2 1/7 частину житлової квартири АДРЕСА_1, судовий збір стягнути з відповідача.

11.09.2019 позивачем подано уточнену позовну заяву, у якій ОСОБА_1, крім вищенаведених підстав позову уточнила, що за час спільного проживання в шлюбі з спільних сімейних грошових коштів з відповідачем зробили вклад до статутного фонду Товариства з обмеженою відповідальністю „Квадрат", їх частка становила 93,33% та становить - 187 500,00 грн, А тому просить визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2: легковий автомобіль марки CITROEN Berlingo, колір - білий, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 № кузова НОМЕР_5, об'єм двигуна - 1,4 л та вклад 93,33% у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю „Квадрат" (7); в порядку поділу майна подружжя визнати за нею право власності на CITROEN Berlingo, колір - білий, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 № кузова НОМЕР_5, об'єм двигуна - 1,4 л; право власності на 1/2 частину 93,33% у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю „Квадрат" (7), які зареєстровані за ОСОБА_2, що становить 46,66%; визнати за нею фактично придбану за власні кошти, 6/7 частини житлової квартири АДРЕСА_1, а за ОСОБА_2 1/7 частину житлової квартири АДРЕСА_1, судовий збір стягнути з відповідача.

29.09.2018 позивачем подано уточнену позовну заяву, у якій ОСОБА_1, уточнила предмет позову та просить визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2: легковий автомобіль марки CITROEN Berlingo, колір - білий, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 № кузова НОМЕР_5, об'єм двигуна - 1,4 л та вклад 93,33% у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю „Квадрат" (7); в порядку поділу майна подружжя визнати за нею право власності на 1/2 CITROEN Berlingo, колір - білий, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 № кузова НОМЕР_5, об'єм двигуна - 1,4 л; право власності на 1/2 частину 93,33% у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю „Квадрат" (7), які зареєстровані за ОСОБА_2, що становить 46,66%; визнати за нею фактично придбану за власні кошти, 6/7 частини житлової квартири АДРЕСА_1, а за ОСОБА_2 1/7 частину житлової квартири АДРЕСА_1 судовий збір стягнути з відповідача.

Позивач та її представник у судових засіданнях просили позов задовольнити з підстав, викладених у уточненій позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не з'явився. Представник відповідача проти задоволення позову заперечував з підстав, викладений у відзиві на позовну заяву.

Повноважні представники третьої особи у судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, хоча належним чином була повідомлені про час та місце розгляду справи.

Заслухавши сторін та дослідивши письмові докази, долучені до позову, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно свідоцтва про шлюб Серія НОМЕР_6, 22.11.2007 ОСОБА_2 уклав шлюб з ОСОБА_1, який був зареєстрований у Відділі реєстрації актів цивільного стану міста Дрогобича Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області, у книзі реєстрації зроблено відповідний запис № 754.

Від шлюбу у сторін народився син - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження Серія НОМЕР_7 від 22.05.2008, видане Відділом реєстрації актів цивільного стану міста Дрогобича Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області, відповідний актовий запис за № 159).

За приписами ст.ст. 60, 61 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

За змістом ч.ч. 2, 4 ст. 65 СК України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Статтею 68 СК України встановлено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.

Згідно з ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Частиною 1 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Відповідно до абз. 1 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21.12.2007 № 11 вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Згідно з п. 22 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль марки CITROEN Berlingo, колір - білий, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 № кузова НОМЕР_5, об'єм двигуна - 1,4 л, 27.1.22013 зареєстровано право власності за ОСОБА_2.

Відповідно до розписки від 27.11.2013 ОСОБА_2 позичив у ОСОБА_6 кошти в сумі 6 000 дол. США для придбання автомобіля, які зобов'язується повернути за першою вимогою.

Згідно розписки від 20.04.2017 ОСОБА_6 20.04.2017 отримав від ОСОБА_2 2 000 дол. США.

Встановлено, що гроші позичалися на потреби сім'ї - на покупку автомобіля.

Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то цивільні права та обов'язки за цим договором виникають в обох із подружжя, а тому автомобіль марки CITROEN Berlingo, колір - білий, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 № кузова НОМЕР_5, об'єм двигуна - 1,4 л, 27.1.22013 є спільною сумісною власністю подружжя.

Згідно довідки про вартість майна № 34 від 23.01.2018, виданої ФОП ОСОБА_11, вартість автомобіля CITROEN Berlingo, тип: легковий пасажирський з об'ємом двигуна 1997 см3 (66 кВт/90 к.с.), тип двигуна - дизель, який був в експлуатації, 2006 року випуску, з середньостатистичним пробігом 261 300 км, згідно офіційного періодичного додатку до Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів „Бюлетеня автотоварознавця" № 98, виданого Інформаційно-обчислювальним центром союзу експертів України, станом на 23.01.2018, становить 180 014 грн.

Відповідно до висновку експертного товарознавчого дослідження з визначенням ринкової вартості автомобіля судового експерта Галамая Богдана Івановича від 15.05.2018 № 61, ринкова вартість автомобіля Сitroen Berlingo, реєстраційний номер НОМЕР_1 ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_2, в цінах станом на момент огляду 15.05.2018, становить: 100 896,37 грн.

Враховуючи те, що спірний автомобіль є неподільною річчю та позивач не бажає отримання грошової компенсації, суд залишає його у спільній частковій власності та визнає ідеальні частки подружжя в ньому без його реального поділу.

Згідно п. 1.1. договору купівлі-продажу квартири від 15.06.2010, зареєстровано в реєстрі а № 375, укладеного між ОСОБА_12 з однієї сторони (Продавець) та ОСОБА_2, ОСОБА_1 (Покупець) з іншої сторони, за цим договором продавець передає майно у власність покупця, а Покупець купляє майно (в рівних частинах кожний, а саме по 1/2 ідеальній частині) і сплачує за нього обговорену суму. П. 1.2. Договору квартира № 4, що відчужується за даним Договором, розташована в АДРЕСА_1 п. 2.1. Продаж квартири, за домовленістю сторін, вчиняється за 208 000 гривень, які отримані продавцем від покупця до оформлення цього договору.

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об'єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

За положеннями статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є, зокрема, й майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Визначаючи правовий статус спірного майна як спільної сумісної власності подружжя, суд має враховувати, що частка в такому майні визначається відповідно до розміру фактичного внеску кожної зі сторін, у тому числі за рахунок майна, набутого одним з подружжя до шлюбу, яке є його особистою приватною власністю, у придбання (набуття) майна. Якщо в придбання (будівництво) майна вкладено, крім спільних коштів, особисті приватні кошти однієї зі сторін, то частка в такому майні відповідно до розміру внеску є її власністю.

Вказаний висновок висловлений у Постанові ВС від 22.12.2018 у справі № 206/7058/13-ц.

Згідно довідки від 30.05.2018 № 163-22764/18, виданої ПАТ „Кредобанк", у ОСОБА_1 у період з 2008 по 2010 роки були наступні депозити: з 20.11.2008 по 20.02.2009 - 48 000 грн; з 15.04.2008 по 15.04.2009, 30.05.2008 по 15.04.2009 загальна сума 31 000 грн; з 27.1.02008 по 27.04.2009 - 24 000 грн; з 24.10.2007 по 27.04.2009 - 300 грн; з 20.02.2009 по 20.05.2009 - 48 000 грн; з 15.04.2009 по 15.07.2009 - 15.04.2010 - 37 820 грн; з 27.04.2009 по 27.04.2010 - 315 грн 93 к.; з 20.11.2009 по 25.05.2010 - 60 000 грн; з 28.07.2009 по 28.07.2010 - 24 000 грн; з 19.11.2009 по 19.11.2012 - 5 000 грн; з 28.07.2010 по 06.03.2012 - 10 000 грн.

Підставою для зміни часток подружжя у житловій квартирі АДРЕСА_1 позивач вказує те, що на придбання даної квартири вона зняла свої особисті кошти, які клала на депозит у ПАТ „Кредобанк" ще до одруження з відповідачем, знявши усі кошти, які перебували на депозиті (21 861 дол. США), та долучила їх до покупки квартири, та доклавши 4 000 дол. США спільних коштів, сторони придбали вищевказану квартиру за 26 000 дол. США, проте суд вказує, що позивачем не доведено даного факту належними та допустимими доказами, а тому суд не вбачає підстав для зміни часток подружжя у житловій квартирі АДРЕСА_1.

Згідно Витягу з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 07.09.2018 внесок ОСОБА_2 у статутний капітал ТзОВ „Квадрат" (7) становить 187 500 грн.

Згідно договору про відступлення шляхом дарування частин часток у статутному фонді товариства з обмеженою відповідальністю „Квадрат" від 04.03.2004 ОСОБА_14, ОСОБА_15 передали безоплатно по 20% кожна з належних їм по 50% часток у статутному фонді, а ОСОБА_2 прийняв у дар частку у статутному фонді Товариства з обмеженою відповідальністю „Квадрат", що в загальному становить 40% статутного фонду та в грошовому виразі дорівнює сумі 4 000 грн.

Згідно п. 5.8. статуту ТзОВ „Квадрат" від 28.02.2004 у формуванні статутного фонду (статутного капіталу) ТзОВ „Квадрат" беруть участь своїми вкладами учасники: ОСОБА_14 - 3 000 грн - 30%, ОСОБА_2 - 4000 грн - 40%; ОСОБА_15 - 3000 грн - 30%.

Згідно договору про відступлення шляхом дарування частини часток від 04.06.2005 ОСОБА_14 передала безоплатно 20% з належних їй 30% частки в статутному капіталі та ОСОБА_15 передала безоплатно 15% належних їй 30% частки в статутному капіталі, а ОСОБА_2 прийняв у дар частку у статутному фонді Товариства з обмеженою відповідальністю „Квадрат", що в загальному становить 35% статутного фонду та в грошовому виразі дорівнює сумі 3 500 грн.

Згідно п. 5.8. статуту ТзОВ „Квадрат" від 30.05.2005 у формуванні статутного фонду (статутного капіталу) ТзОВ „Квадрат" беруть участь своїми вкладами учасники: ОСОБА_14 - 1 000 грн - 10%, ОСОБА_2 - 7 500 грн - 75%; ОСОБА_15 - 1 500 грн - 15%.

Відповідно до ухвали Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 14.07.2016 визнано мирову угоду, укладену між ОСОБА_16, ОСОБА_17 до ОСОБА_2 про припинення права спільної часткової власності, за якою визначено, що: сторони дійшли згоди, що спірна квартира належить сторонам - ОСОБА_16, ОСОБА_17 та ОСОБА_2 по 1/3 ідеальної частини; припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 43,1, житловою площею 31,6 кв.м.; визнати за ОСОБА_16 право власності на ? ідеальної частини квартири АДРЕСА_2 загальною площею 43,1, житловою площею 31,6 кв.м.; визнати за ОСОБА_17 право власності на ? ідеальної частини квартири АДРЕСА_2 загальною площею 43,1, житловою площею 31,6 кв.м.; стягнути з ОСОБА_16 та ОСОБА_17 на користь ОСОБА_2 солідарно грошову компенсацію вартості квартири 185047 ( сто вісімдесят п'ять тисяч сорок сім ) грн.. 00 коп., які знаходяться на депозитному рахунку суду; провадження у справі за позовом ОСОБА_16, ОСОБА_17 до ОСОБА_2 про припинення права спільної часткової власності - закрити.

Згідно виписки з карткового рахунку ОСОБА_2 03.08.2016 поповнено картковий рахунок на суму 185 047 грн, а 05.08.2016 видано готівку у розмірі 178 000 грн.

Відповідно до п. 2 порядку денного Протоколу № 3 зборів учасників ТзОВ „Квадрат" затверджено збільшити статутний капітал ТзОВ „Квадрат" за рахунок додаткових внесків учасника ОСОБА_2 на суму 150 000 грн. Сформувати статутний капітал в розмірі 200 000 грн. Затвердити наступний розподіл статутного капіталу: внесок учасника ОСОБА_2 в сумі 187 500 грн, що становить 93,75% статутного капіталу; внесок учасника ОСОБА_15 в сумі 12 500 грн, що становить 6,25% статутного капіталу.

Як зазначено в п. 28 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 за № 11 „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" частка в статутному капіталі господарського товариства не є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, відтак не підлягає поділу між ними.

Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи статтю 60 Сімейного кодексу України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тобто критеріями, які дозволяють надати спірному набутому майну режим спільного майна є:

1) час набуття такого майна,

2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття),

3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий режим спільної власності подружжя.

Тільки в разі встановлення цих фактів і визначення критеріїв норма статті 60 Сімейного кодексу України вважається правильно застосованою.

У зв'язку з викладеним грошові кошти, внесені одним з подружжя, який є учасником господарського товариства, у статутний капітал цього товариства за рахунок спільних коштів подружжя, стають власністю цього товариства, а право іншого з подружжя на спільні кошти трансформується в інший об'єкт - право вимоги на виплату частини вартості такого внеску. При цьому одним з визначних є той факт, що грошові кошти набуті подружжям під час їх спільного проживання.

Тому сам по собі факт придбання спірного майна приватним підприємцем для його використання у своїй підприємницькій діяльності не може бути підставою для визнання такого майна об'єктом права особистої приватної власності одного з подружжя.

Отже, якщо один з подружжя є учасником господарського товариства і вносить до його статутного капіталу майно, придбане за рахунок спільних коштів подружжя, то таке майно переходить у власність цього підприємства, а в іншого з подружжя право власності на майно (тобто речове право) трансформується в право вимоги (зобов'язальне право), сутність якого полягає у праві вимоги виплати половини вартості внесеного майна в разі поділу майна подружжя або право вимоги половини отриманого доходу від діяльності підприємства.

Вказана правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 03.06.2015 № 6-38цс15.

З урахуванням вищевикладеної позиції вимоги позивача щодо поділу між сторонами частки у статутному капіталі господарського товариства - товариства з обмеженою відповідальністю „Квадрат" - не підлягають до задоволення, а позивачем не вірно обрано спосіб захисту порушеного права.

Крім того, суд зазначає, що офіційне тлумачення частини першої статті 61 СК України, викладене у Рішенні Конституційного Суду України від 19.09.2012 у справі № 17-рп/2012, не може застосовуватися до спірних правовідносин, оскільки в цьому рішенні мова йде виключно про статутний капітал та майно приватного підприємства, сформовані за рахунок спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 6 ст. 139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Згідно квитанції № 96663 від 15.05.2018 ОСОБА_2 сплатив 1 500 грн ТзОВ „Експертиза" за проведення експертизи; згідно квитанції № 96663 послуги банку становлять 9 грн. Згідно чеку 7474 від 15.05.2018 оплачено 520 грн за паливо.

Оскільки даними доказами не підтверджується, що кошти були використані саме на проведення товарознавчої експертизи автомобіля марки CITROEN Berlingo, колір - білий, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 № кузова НОМЕР_5, об'єм двигуна - 1,4 л, та те, що кошти були використані на доставку автомобіля до експерта, то суд не відносить дані витрати відповідача до судових.

Витрати на сплату судового збору у розмірі 3 675 грн 14 к. підтверджені квитанцією № ПН2910 від 19.03.2018 та у розмірі 845 грн 36 к. - квитанцією № 150 від 26.09.2018.

Також суд зазначає, що квитанція № 9663, згідно якої ОСОБА_2 оплатив ТзОВ „Експертиза" 1 500 грн за проведення експертизи так чек 7474 згідно якого оплачено 520 грн за паливо не є належними доказами підтвердження судових витрат, оскільки з даних документів не вбачається, на яку саме експертизу спрямована оплата, а також що саме пальне на дану суму було спрямовано на доїзд до місця проведення експертизи.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути понесені ним і документально підтверджені судові витрати по оплаті судового збору у сумі 504 грн 48 к.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-83, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2: легковий автомобіль марки CITROEN Berlingo, колір - білий, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 № кузова НОМЕР_5, об'єм двигуна - 1,4 л.

В порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 (одну другу) частину автомобіля марки CITROEN Berlingo, колір - білий, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 № кузова НОМЕР_5, об'єм двигуна - 1,4 л.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 504 (п'ятсот чотири) грн 48 к.

В іншій частині позову відмовити.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, (АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_3, тел. НОМЕР_8 e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_4).

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 (АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_4, тел. НОМЕР_9).

Третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю „Квадрат" (82200, Львівська обл., м. Трускавець, вул. Шевченка, 32, ідентифікаційний код 25234207).

Повний текст судового рішення склвадено 25.02.2019.

Суддя Ю.С. Кучаковський