Ухвала

11 травня 2019 року

м. Київ

справа № 226/2674/18

провадження № 61-8320 ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Білоконь О. В. розглянув касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Шахтобудівельна компанія» на рішення Димитровського міського суду Донецької області від 07 грудня 2018 року та постанову Донецького апеляційного суду від 20 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Шахтобудівельна компанія» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та безпідставно утриманої заробітної плати,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просив стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Шахтобудівельна компанія» (далі - ТОВ «Шахтобудівельна компанія»), на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 17 767,72 грн та безпідставно утриману із заробітної плати суму у розмірі 3 204,28 грн.

Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 07 грудня 2018 року, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного суду від 20 березня 2019 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «Шахтобудівельна компанія» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 16 722,56 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

У квітні 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ТОВ «Шахтобудівельна компанія», в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило оскаржувані судові рішення скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, з урахуванням такого.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається скарга (пункт 1 частини шостої, частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

Ціна позову у цій справі становить 20 972,00 грн, яка станом на 1 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921*100=192 100).

Отже, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону за ціною позову.

У касаційній скарзі ТОВ «Шахтобудівельна компанія» посилається на те, що справа має для нього виняткове значення, оскільки судами проігноровано норми матеріального права, зокрема статті 116 КЗпП України та статті 24 Закону України «Про оплату праці», що призвело до неправильного вирішення спору.

Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, вважає, що наведені заявником обставини, передбачені підпунктом «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не дають підстав для висновку про наявність підстав для відкриття касаційного провадження. Доводи щодо винятковості справи для заявника зводяться до незгоди особи, яка подала касаційну скаргу, з оскаржуваними судовими рішеннями в частині розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Зазначене не свідчить про те, що є підстави для розгляду справи по суті в суді касаційної інстанції, оскільки судами при обчисленні розрахунку, враховані вимоги Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100.

Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судові рішення у малозначних справах підлягають касаційному оскарженню, касаційна скарга не містить.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, які б свідчили про необхідність перегляду судових рішень у цій справі у касаційному порядку

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 7 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки ТОВ «Шахтобудівельна компанія» подало касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Разом з тим, не потребують окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

Одночасно роз'яснюємо вимоги пункту 3 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» згідно з яким, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

На підставі викладеного та керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 19, статтею 260, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Шахтобудівельна компанія» на рішення Димитровського міського суду Донецької області від 07 грудня 2018 року та постанову Донецького апеляційного суду від 20 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Шахтобудівельна компанія» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та безпідставно утриманої заробітної плати.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Білоконь