Справа № 199/3851/18
РІШЕННЯ

Іменем України

12.02.2019 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Якименко Л.Г.

за участю секретаря Гасанової М.Ю.,

представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, представника третьої особи ОСОБА_3 - ОСОБА_4, третьої особи ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до Комунального підприємства «Дніпровський електротранспорт» Дніпровської міської ради, треті особи ОСОБА_3 та ОСОБА_5, про відшкодування збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 звернувся до суду із позовом до Комунального підприємства «Дніпровський електротранспорт» Дніпровської міської ради про відшкодування збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що ОСОБА_7, керуючи трамваєм по маршруту №9 б/н 1244 Т-3, при виконанні своїх трудових обов'язків у КП «Дніпровський електротранспорт» Дніпровської міської ради», 05.04.2018 року приблизно о 17:19 годині, в районі ЛЕП - 255 по вул.Любарського у м.Дніпрі (Амур-Нижньодніпровський район) допустив порушення вимог п.12.3 ПДР України, а саме не зменшив швидкість та не зупинився у разі виникнення перешкоди - автомобілю «Фольксваген», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_5, який стояв біля будинку №127 по вул.Білостоцького (Любарського) у м.Дніпрі, внаслідок чого допустив скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Пошкоджений автомобіль на праві власності належить ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвам про реєстрацію транспортного засобу.

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська

від 05.05.2018 року у справі №199/2533/18, ОСОБА_3 визнаний винним у скоєнні

адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, що виразилося в

порушенні учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, ушкодження

транспортних засобів, вантажів, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів,

дорожніх споруд або іншого майна, та накладено на нього адміністративне стягнення

у вигляді штрафу в дохід держави в сумі 352,40 грн..

Під час ДТП транспортні засоби отримали механічні ушкодження, у зв'язку з чим завдані матеріальні збитки. Постраждалих осіб немає. ОСОБА_3 у судовому засіданні свою провину визнав у повному обсязі.

Відповідно до висновку експертного дослідження експерта автотоварознавця Пилипенка А.І. №13/18 щодо визначення матеріальної шкоди, спричиненої власнику

КТС від 18.04.2018 року, матеріальна шкода становить становить 112 776,58 грн., що включає вартість відновлювального ремонту автомобіля «Фольксваген», номер державної реєстрації «НОМЕР_1», за наслідком пошкодження при ДТП 05.04.2018 року, та складає 105 849,35 грн., а також величину втрати товарної вартості колісного транспортного засобу (втрати, яких особа зазнала у зв'язку з пошкодженням речі) у розмірі 6927,23 грн..

Згідно з квитанцією до прибуткового касового ордера від 18 квітня 2018 року за

складання вказаного експертного висновку замовником сплачено 2000,00 грн..

У зв'язку з вищевикладеним, позивач звернувся до суду та просив стягнути з КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР на його користь збитки у розмірі 114 776,58 грн., заподіяні внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з яких: вартість відновлювального ремонту у розмірі 105849,35 грн., величина втрати вартості колісного транспортного засобу у розмірі 6927,23 грн., 2000,00 грн. за складання вказаного експертного висновку транспортного засобу №13/18 від 18.04.2018 року, а також судові витрати по сплаті судового збору.

Представник відповідача надав до суду відзив, у якому зазначив, що КП «Дніпровський електротранспорт не погоджується із зазначеною сумою збитків, оскільки до матеріалів позовної заяви залучена копія вищезазначеного експертного дослідження ніким не завірена, відсутній додаток до експертного дослідження, а саме, фото пошкодженого автомобіля, та документи на судового експерта Пилипенка Анатолія Івановича. Також звертає увагу на той факт, що дорожньо-транспортна пригода відбулась більш ніж чотири місяці тому, позивач мав можливість відремонтувати свій автомобіль та надати до суду докази фактичних витрат на ремонт автомобіля. Незважаючи на це, для об'єктивності та всебічності розгляду справи, позивач не надав докази сплати вартості ремонтних робіт та не повідомив суд про те, чи здійснювалися позивачем роботи по відновленню пошкодженого автомобіля.

Стосовно стягнення на користь позивача величини втрати товарної вартості колісного транспортного засобу у розмірі 6927,23 грн. Комунальне підприємство «Дніпровський електротранспорт» ДМР також не погоджується виходячи з наступного. Відповідно до п. 8.6.2. Методики автотоварознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.07.2009 р. №1335/5/1159, визначено перелік випадків, коли величина втрати товарної вартості КТЗ (колісний транспортний засіб) не нараховується, зокрема, в разі заміни окремих складників, що не потребують фарбуванню та не погіршують зовнішній вигляд КТЗ (скло, фарби, бампери, декоративні накладки, пневматичні шини, зовнішня і внутрішня фурнітура тощо).

Отже, нарахування втрати товарної вартості передбачено, коли проводиться ремонт окремих деталей, вузлів і агрегатів, а також у разі заміни деталей, якщо це вливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості транспортного засобу. Втрата товарної вартості не нараховується у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів, що не потребують фарбування за умови, що це не впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості автомобіля (заміна двигуна на новий, заміна фар, ліхтарів, скла, шин тощо). Якщо ж у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів буде потрібне фарбування, то за умови, що це впливає на зовнішній вигляд транспортного засобу, втрата товарної вартості нараховується.

Таким чином, враховуючи викладене, Комунальне підприємство «Дніпровський електротранспорт» ДМР вважає, що позивач на підтвердження своїх позовних вимог щодо відшкодування втрати товарної вартості у розмірі 6927,23 грн. згідно з експертним висновком №13/18 від 18.04.2018 року не надав до суду, як доказ акт виконаних робіт, з переліком запчастин, які підлягали заміні під час виконання робіт. Якщо заміна деталей, вузлів і агрегатів підлягали фарбуванню, то яким чином це вплинуло на зовнішній вигляд транспортного засобу. Крім того, не надані до суду докази, які підтверджують факт, проведення ремонту окремих деталей, вузлів і агрегатів (відповідно до п. 8.6.2. Методики). Посилаючись на вказані обставини, представник відповідач просив суд відмовити у повному обсязі.

Третя особа ОСОБА_3 також надав письмові пояснення стосовно позову та зазначив, що його участь є обов'язковою при складанні експертного висновку та проведення експертного дослідження, оскільки відповідач може пред'явити до нього вимогу в порядку регресу, тому з даною сумою стягнення він не погоджується.

Крім того, оскільки дорожньо-транспортна пригода сталася більш аніж 4 місяці тому, то за цей час позивач мав можливість відремонтувати свій автомобіль та понести у зв'язку з цим реальні, фактичні витрати та збитки, але позивач про ці факти суд не повідомив та у позові не зазначив чи відремонтований на цей час автомобіль.

Стосовно втрати товарної вартості колісного транспортного засобу у розмірі 6927,23 грн., то він також не погоджується, оскільки відповідно до пункту 8.6.2 Методики передбачено перелік випадків, коли величина втрати товарної вартості колісного транспортного засобу, далі КТЗ, не нараховується, зокрема, в разі заміни окремих складників, що не потребують фарбуванню та не погіршують зовнішній вигляд КТЗ (скло, фарби, бампери, декоративні накладки, пневматичні шини, зовнішня і внутрішня фурнітура тощо), тому у задоволенні позову просив також відмовити у повному обсязі.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримала та додатково пояснила, що на проведення експертизи запрошувався представник відповідача та ОСОБА_3, на що є письмові підтвердження, однак присутніми вони на проведенні експертизи не були.

Представник відповідача ОСОБА_9 у судовому засіданні проти позову заперечував, оскільки позивач міг витратити набагато менше коштів для відновлення автомобіля, а для стягнення втраченої товарної вартості позивач повинен надати акт виконаних робіт.

Третя особа ОСОБА_10 у судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити у повному обсязі та не заперечував, що автомобіль частково відремонтований, однак надати акт виконаних робіт станція технічного обслуговування відмовляється, оскільки не здійснено оплату за проведені роботи.

Представник третьої особи ОСОБА_7- ОСОБА_4 проти позову також заперечував та зазначив, що автомобіль був відремонтований, але доказів про понесені витрати позивачем не надані, акт виконаних робіт для встановлення втраченої товарної вартості позивач не надав.

Вислухавши пояснення представників сторін та третю особу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_7, керуючи трамваєм по маршруту №9 б/н 1244 Т-3, при виконанні своїх трудових обов'язків у КП «Дніпровський електротранспорт» Дніпровської міської ради», 05.04.2018 року приблизно о 17:19 годині, в районі ЛЕП - 255 по вул.Любарського у м.Дніпрі допустив порушення вимог п. 12.3 ПДР України, а саме не зменшив швидкість та не зупинився у разі виникнення перешкоди - автомобілю «Фольксваген», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_5, який стояв біля будинку №127 по вул.Білостоцького (Любарського) у м.Дніпрі, внаслідок чого допустив скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Пошкоджений автомобіль на праві власності належить ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвам про реєстрацію транспортного засобу (а.с.14).

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська

від 05.05.2018 року у справі №199/2533/18, ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні

адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, що виразилося в

порушенні учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, ушкодження

транспортних засобів, вантажів, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів,

дорожніх споруд або іншого майна, та накладено на нього адміністративне стягнення

у вигляді штрафу в дохід держави у сумі 352,40 грн..

ОСОБА_3 у судовому засіданні свою провину визнав у повному обсязі (а.с.7).

На час скоєння дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 перебував у трудових відносинах з відповідачем - Комунальним підприємством «Дніпровський електротранспорт» Дніпровської міської ради, що підтверджується наказом №2-ос від 02.01.2015 року (а.с.76), та наказом №945 від 01.10.2014 року (а.с.79).

Позивач звернувся до експерта для проведення експертизи та визначеності матеріальних збитків, завданих власнику транспортного засобу, та надав запрошення представнику відповідача бути присутнім при проведенні експертизи, що підтверджується запрошенням, зареєстрованим у КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР вх.№546 від 10.04.2018 року (а.с.128), а також направив листа ОСОБА_3, що підтверджується описом вкладення до цінного листа (а.с.129).

Представник відповідача та ОСОБА_3 не були присутні при проведенні експертного дослідження пошкодженого автомобіля. За проведення даного дослідження ОСОБА_6 сплатив 2000,00 грн. (а.с.130).

Відповідно до висновку експертного дослідження експерта автотоварознавця Пилипенка А.І. №13/18 щодо визначення матеріальної шкоди, спричиненої власнику

КТС від 18.04.2018 року, становить 112 776,58 грн., що включає вартість відновлювального ремонту автомобіля «Фольксваген», номер державної реєстрації «НОМЕР_1», за наслідком пошкодження при ДТП 05.04.2018 року, у розмірі 105 849,35 грн. та величину втрати товарної вартості колісного транспортного засобу (втрати, яких особа зазнала у зв'язку з пошкодженням речі) у розмірі 6927,23 грн. (а.с.18-26).

Вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою (ч. 6 ст. 82 ЦПК України).

Згідно зі ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно з вимогами ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку.

У відповідності до абз.2 п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.2 ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягає відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Спосіб відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, визначає суд за вибором потерпілого (ч.1 ст.1192 ЦК України) і може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

П.п. 4, 5 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», роз'яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду.

За ч.ч. 1, 2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

З огляду на зазначені положення ЦК України факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов'язане з виконанням цими особами обов'язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов'язання.

Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобов'язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Дана правова позиція, про абсолютність права потерпілого на відшкодування матеріальної шкоди, висловлена в постановах від 20.01.2016 року по справі №6-2808цс15 Верховного суду України, від 14.09.2016 року у справі №6-725цс16, що враховується судом (ст.263 ЦПК України), відповідно до правових висновків яких зазначено, що право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути обмежено або припинено наявністю у останнього Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Тобто винуватець дорожньо-транспортної пригоди, в подальшому несе повну матеріальну відповідальність за шкоду завдану потерпілому, своїми неправомірними діями.

Оскільки відповідачем до теперішнього часу матеріальні збитки на користь позивача за пошкоджений автомобіль не сплачені, для участі при проведенні експертного дослідження пошкодженого автомобіля представник відповідача запрошувався, однак не з'явився, експертний висновок не оскаржувався, іншого експертного висновку представник відповідача до суду не надав, тому, враховуючи, що дорожньо-транспортна пригода від 05.04.2018 року за участю сторін сталась з вини ОСОБА_3, який перебував у трудових відносинах з КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР, що повністю знайшло своє підтвердження в ході судового розгляду, тому суд вважає стягнути на користь позивача матеріальні збитки в сумі 115 924 гривні 34 копійки, з яких: вартість відновлювального ремонту 105 849 гривень 35 копійок, величина втрати товарної вартості колісного транспортного засобу у сумі 6 927 гривень 23 копійки, витрати по сплаті експертного дослідження авто-товарознавця у сумі 2000,00 гривень, та 1147 гривень 76 копійок судових витрат по сплаті судового збору.

Що стосується заперечень представника відповідача та третьої особи з приводу ненадання позивачем акту виконаних робіт та відсутністю інформації про фактичні понесені витрати на ремонт автомобіля, як підстави для відмови у задоволенні позову, суд вважає дані посилання безпідставними та такими, що не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки матеріальна шкода, завдана позивачу внаслідок скоєння ДТП, повністю підтверджується матеріалами справи, а розмір матеріальної шкоди - висновком експертного дослідження експерта автотоварознавця Пилипенка А.І. №13/18 щодо визначення матеріальної шкоди, спричиненої власнику КТС від 18.04.2018 року, та становить 112 776,58 грн., що включає вартість відновлювального ремонту автомобіля «Фольксваген», номер державної реєстрації «НОМЕР_1», за наслідком пошкодження при ДТП 05.04.2018 року, у розмірі 105 849,35 грн. та величину втрати товарної вартості колісного транспортного засобу (втрати, яких особа зазнала у зв'язку з пошкодженням речі) у розмірі 6927,23 грн. (а.с.18-26). Доказів на спростування вказаних збитків відповідачем до суду не надано.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 80, 81, 82 89, 131, 141, 223, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 1166, 1187,1192 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_6 до Комунального підприємства «Дніпровський електротранспорт» Дніпровської міської ради, треті особи ОСОБА_3 та ОСОБА_5 про відшкодування збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - задовольнити.

Стягнути з Комунального підприємства «Дніпровський електротранспорт» Дніпровської міської ради, , на користь ОСОБА_6, ІПН НОМЕР_2, матеріальні збитки в сумі 115 924 (сто п'ятнадцять тисяч дев'ятсот двадцять чотири) гривні 34 копійки, з яких: вартість відновлювального ремонту 105 849 гривень 35 копійок, величина втрати товарної вартості колісного транспортного засобу у сумі 6 927 гривень 23 копійки, витрати по сплаті експертного дослідження авто-товарознавця у сумі 2000,00 гривень, та 1147 гривень 76 копійок судових витрат по сплаті судового збору.

Позивач: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець м.Дніпропетровська, ІПН НОМЕР_2, паспорт серії НОМЕР_3, виданий 07.05.1999 року Кіровським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області, проживає за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідач: Комунальне підприємство «Дніпровський електротранспорт» Дніпровської міської ради, , місцезнаходження: м.Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, 119а.

Третя особа: ОСОБА_3, проживає за адресою: АДРЕСА_2.

Третя особа: ОСОБА_5, проживає за адресою: АДРЕСА_3.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частину рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя: