СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
пр. № 6/759/1068/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2019 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Ул`яновської О.В.,

секретаря судового засідання Черніченко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Києві заяву ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа по цивільній справі за позовними вимогами ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів з батька не перебуваючи у зареєстрованому шлюбі та на утримання жінки до досягнення дитиною трирічного віку,

ВСТАНОВИВ:

у жовтні 2019 р. заявник звернулася до суду із зазначеною заявою, просить суд видати повторно дублікат виконавчого листа по справі №759/19213/18.

Заяву обгрунтовує, тим що оригінал виконавчого листа був відправлений листом на замовлення Укрпоштою до Полонської виконавчої служби 25.04.2019, але до адресата не дійшов і на вимогу його повернути листа не було знайдено.

Сторони в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Суд дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у заяві докази у їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до вимог статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Як передбачено п. 1 ч. 1. статті 3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Судом встановлено, що рішенням Святошинського районного сууд м. Києва від 19.03.2019 задоволено частково, стягнено із ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с. Пашківка, Макарівського району, Київської області, РНОКПП НОМЕР_1 ) аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 (дві тисячі гривень) 00 коп. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.11.2018 і до досягнення дитиною повноліття та судовий збір по справі у розмірі 704 (сімсот чотири гривні) 80 коп. (а.с. 24, 25).

19.04.2019 позивач отримала виконавчий лист №759/19213/18 (а.с. 29).

Відповідно до роз`яснень, викладених у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.07.2015 р. «Узагальнення про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» при вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа або судового наказу у зв`язку з його втратою заявники повинні подати докази, а суди мають обов`язково перевірити, чи не було виконано судові рішення, судові накази, чи не втратили вони законної сили.

Таким чином, суд має право видати дублікат виконавчого листа тільки у разі доведеності втрати його оригіналу.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.

Враховуючи відсутність доказів, які б підтверджували втрату виконавчого листа, суд приходить до висновку, що заява про видачу дубліката виконавчого листа, є необґрунтованою та такою, яка не підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами п 9, п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України, ст.ст. 3, 81, 260, 261, 354, 431 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа по цивільній справі за позовними вимогами ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів з батька не перебуваючи у зареєстрованому шлюбі та на утримання жінки до досягнення дитиною трирічного віку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Святошинський районний суд м. Києва до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя: О.В. Ул`яновська