Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 480/834/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2019 року

Миколаївський районний суд Миколаївської області, в складі головуючого судді Войнарівського М.М., за участю секретаря судового засідання Трифонової І.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів,-

встановив:

14 травня 2018 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач) про припинення стягнення аліментів.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з 2001 року по 30 вересня 2015 року вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 30 вересня 2015 року іх шлюб з відповідачем було розірвано.

У шлюбі у подружжя народилися діти: дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У позові позивач вказує на те, що після розірвання шлюбу з відповідачем, їхні діти, за власним бажанням, залишилися проживати разом із відповідачем. Рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 17 вересня 2015 року з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання дітей у розмірі однієї третини заробітку (доходу) позивача, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 18 серпня 2015 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Посилаючись у позові на те, що з вересня 2017 року дочка ОСОБА_3 проживає разом із позивачем і знаходится на його утриманні, при цьому, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дочки, позивач просив суд припинити стягнення з нього на користь відповідача аліменти на утримання дітей.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, при цьому 30.10.2019 подала суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності. З вказаної заяви позивача ОСОБА_1 також слідує, що позовні вимоги остання підтримує частково та просить припинити стягнення з неї на користь відповідача аліменти лише на утримання дочки ОСОБА_5 .

Відповідач ОСОБА_2 , належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання у судове засідання не з`явився; відзив не подав. При цьому, 17.04.2018 подав суду заяву, в якій, посилаючись на свій стан здоров`я, просив не стягувати з нього судовий збір.

Дослідивши в судовому засіданні надані сторонами письмові докази, суд дійшов такого.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі.

Рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 30 вересня 2015 року шлюб між сторонами було розірвано.

У шлюбі у подружжя народилися діти: дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які після розірвання шлюбу залишилася проживати разом із відповідачем ОСОБА_2 .

Рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 17 вересня 2015 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дітей: дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі однієї третини заробітку (доходу) ОСОБА_1 , але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 18 серпня 2015 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття (а. с. 6).

Як слідує з довідки Виконавчого комітету Миколаївської міської ради народних депутатів Об`єднання співвлісників багатоквартирного будинку від 08 травня 2018 року, станом на 08 травня 2018 року, дочка ОСОБА_3 проживає разом із позивачем ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 7).

Згідно з Актом про проживання від 12 липня 2018 року, складеним та підписаним жителями будинку АДРЕСА_2 та головою правління Об`єднання співвлісників багатоквартирного будинку, позивач ОСОБА_1 постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1 . За вказаною адресою разом із позивачем, у тому числі, проживає її дочка ОСОБА_3 (а. с. 41).

Факт спільного проживання позивача разом із дочкою ОСОБА_8 також підтверджується довідкою Об`єднання співвлісників багатоквартирного будинку від 15 травня 2019 року (а. с. 114).

Крім цього, допитані у судових засіданнях 18.06.2018 та 09.10.2018 свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 також підтвердили факт спільного проживання позивача разом із дочкою ОСОБА_8 .

Згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 за № 789-XII) (далі Конвенція) та ч. ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України (далі СК України) усі дії щодо дітей та регулювання сімейних відносин мають здійснюватися з урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини.

Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

Відповідно до ст. 273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати.

Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Суд приходить до висновку, що проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з матір`ю - позивачем ОСОБА_1 і перебування на її повному утриманні свідчить про суттєву зміну обставин, що були підставою стягнення аліментів з позивача на користь відповідача; і має тягнути за собою звільнення позивача від сплати вказаних аліментів.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 12, 13, ч. 1 ст. 81, ст. ст. 258, 259, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів, - задовольнити.

Стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки с. Шурине, Миколаївського району Миколаївської обалсті (паспорт НОМЕР_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ; зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м. Миколаєва (паспорт НОМЕР_3 ; РНОКПП НОМЕР_4 ; зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ) аліментів на утримання дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 17 вересня 2015 року, - припинити.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 273 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції - Миколаївського апеляційного суду.

Суддя М. М. Войнарівський

19.11.2019