Дата документу 27.11.2019 Справа № 333/7113/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/807/3454/19 Головуючий у 1-й інстанції: Наумова І.Й.
Є.У.№ 333/7113/18 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суду у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Дашковської А.В.,

Кримської О.М.,

секретар: Ващенко З.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Акціонерне товариство «ОТП Банк» про визнання майна спільного сумісною власністю подружжя,

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «ОТП Банк» в особі представника адвоката Юнаша Андрія Борисовича на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17 вересня 2019 року про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звергнулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа Акціонерне товариство «ОТП Банк», про визнання житлового будинку і земельної ділянки, розташованих в АДРЕСА_1 , спільного сумісною власністю подружжя і визнання за нею права власності на Ѕ часту спірного нерухомого майна. Зазначала, що з 1986 року сторони перебували у шлюбі. У грудні 2006 року відповідач успадкував спірний будинок і протягом 2007 року за письмовою згодою позивачки, за спільні кошти подружжя здійснив реконструкцію і перебудову будинку, внаслідок чого збільшилася його загальна площа і вартість. У грудні 2007 року вказаний будинок ОСОБА_2 передав у іпотеку АТ «ОТП Банк», який у 2018 році розпочав процедуру звернення стягнення на іпотечне майно в рахунок погашення боргових зобов`язань ОСОБА_2 . Посилаючись на те, що вона як співвласник спірного будинку своєї згоди на передачу його в іпотеку не надавала, просила суд на підставі ст.62 СК України визнати за нею право власності на Ѕ частку спірного нерухомого майна.

05 вересня 2019 року ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову, в якій просила забезпечити позов шляхом зупинення стягнення на житловий будинок АДРЕСА_1 , яке здійснюється Комунарським відділом ДВС м. Запоріжжя у межах виконавчого провадження № 56581527, до набуття законної сили судовим рішенням у даній справі та накладення арешту на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17 вересня 2019 року частково задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Накладено арешт на Ѕ частку житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_2 . У задоволенні інших вимог відмовлено.

Не погоджуючись із ухвалою суду, Акціонерне товариство «ОТП Банк» в особі представника адвоката Юнаша А.Б. подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 щодо забезпечення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що задовольняючи частково заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд першої інстанції не врахував інтересів скаржника, внаслідок чого допустив порушення прав АТ «ОТП Банк». Фактично суд зупинив виконання судового рішення про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначає, що вона не є стороною виконавчого провадження і не є зобов`язаною особою за рішенням суду про стягнення коштів на користь банку. Вважає, що забезпечення позову у справі не порушує права банку і не зупиняє виконавче провадження, оскільки за рішенням суду з боржника відповідача у справі на користь банку стягнуті грошові кошти. Рішення щодо звернення стягнення на спірне майно судом не ухвалювалося, своєї згоди на укладення договору іпотеки вона не надавала. Щодо не вирішення судом питання про вжиття заходів зустрічного забезпечення, то ухвалою суду від 29.10.2019 у такому забезпеченні було відмовлено.

Відповідач ОСОБА_2 у відзиві на апеляційну скаргу зазначив, що оскаржувана ухвала відповідає вимогам закону і не порушує права третьої особи, оскільки із його заробітної плати проводяться щомісячні відрахування у розмірі 20% на виконання судового рішення про стягнення з нього кредитної заборгованості.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, доводи представника банку адвоката Юнаша А.Б., заперечення представника позивача адвоката Сердюка Р.В., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на такі обставини.

Вживаючи заходи забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що між сторонами існує спір з приводжу житлового будинку, який є предметом іпотеки і щодо якого виконавчою службою на виконання судового рішення про стягнення з ОСОБА_2 кредитної заборгованості розпочато процедуру його реалізації з прилюдних торгав. Невжиття заходів забезпечення утруднить виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Проте таких висновків суд першої інстанції дійшов із порушенням норм процесуального права при неповному з`ясуванні фактичних обставин справи, а тому з ними не можна погодитися.

Встановлено, що предметом спірних правовідносин, є житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який відповідач успадкував у 2006 році і який перебуває в іпотеці у третьої особи АТ «ОТП Банк».

Судовим рішенням від 08.12.2017 з ОСОБА_2 на користь АТ «ОТП Банк» стягнута заборгованість за кредитним договором в розмірі 10 002,30 доларів США та відкрито виконавче провадження.

В процесі примусового виконання судового рішення виконавчою службою розпочато процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки, визначена ринкова вартість спірного нерухомого майна.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову ОСОБА_1 вказала, що вона не є стороною виконавчого провадження та не є зобов`язаною особою за рішенням суду, на підставі якого було відкрито виконавче провадження, однак вважає, що у будь-який час може відбутись реалізація спірного будинку, на Ѕ частку якого вона претендує.

Відповідно до частини першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктами 1, 2 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Згідно із частиною третьою статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає врахування судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

В даному випадку, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд першої інстанції не врахував того, здійснення заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно фактично зупиняє виконання рішення суду про стягнення кредитної заборгованості з відповідача ОСОБА_2 .

Судом першої інстанції не враховано, що між сторонами у справі відсутній спір з приводу нерухомості, оскільки відповідач позов визнав і не заперечував проти його задоволення, а вимоги позивачки спрямовані на унеможливлення звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно з пунктами 3, 4 частини п`ятої статті 12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

За змістом частини першої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (пункт 2 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03 червня 2016 року № 5).

Накладаючи арешт на частку іпотечного майна, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що спірний будинок вже перебуває під арештом як предмет іпотеки.

Поза увагою суду залишилася і та обставина, що ОСОБА_1 окремих вимог щодо спірного майна до «ОТП Банк» як до іпотекодержателя у порядку, передбаченому ст.59 Законом України «Про виконавче провадження», не заявляла.

Достатньо обґрунтованою для забезпечення позову є заява, яка підтверджена доказами про наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Відповідно ж до ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Колегія суддів вважає, що матеріали справи не містять доказів щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, а самі лише посилання на потенціальну неможливість виконання майбутнього рішення без наведення відповідного обґрунтування не є підставою для зупинення виконання судового рішення.

За таких обставин оскаржувана ухвала на підставі ст. 379 підлягає скасуванню з ухваленням нової про відмову у забезпечені позов.

Питання щодо розподілу судових витрат підлягає вирішенню судом першої інстанції при ухваленні судового рішення за результатами розгляду спору по суті.

Керуючись ст. ст. 374,379,381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «ОТП Банк» в особі представника адвоката Юнаш Андрія Борисовича задовольнити.

Ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17 вересня 2019 року у цій справі скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанов складено і підписано 27 листопада 2019 року.

Головуючий:

Судді: