ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

08 травня 2019 року

м. Харків

справа № 642/235/19

провадження № 22-ц/818/2326/19

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів - Кругової С.С., Маміної О.В.,

за участю секретаря судових засідань - Плахотнікової І.О.

учасники справи:

скаржник: Кредитна спілка «Соколов»

особа, дії якої оскаржуються: головний державний виконавець Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харкова Головного територіального управління юстиції в Харківській області Ступіна Володимир Віталійович

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу

за скаргою Кредитної спілки «Соколов» на постанову старшого державного виконавця від 30 грудня 2018 року, про повернення виконавчого документа стягувачу,

за апеляційною скаргою головного державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харкова Головного територіального управління юстиції в Харківській області Ступіна Володимира Віталійовича

на ухвалу Ленінського районного суду м.Харкова від 27 лютого 2019 року, постановлену суддею Грунчук О.П., в залі суду в м. Харків,

В С Т А Н О В И В :

Представник стягувача Кредитної спілки Соколов», звернувся до суду із скаргою на постанову старшого державного виконавця від 30.12.2018р. про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п.2ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Новобоварському та Холодногірському районах міста Харків Головного територіального Управління юстиції у Харківській області Ступіна В.В.

В обґрунтування скарги вказував, що рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 01.09.2015р. позовні вимоги кредитної спілки «Соколов» були задоволені. Стягнуто з ОСОБА_1 сума боргу за кредитним договором. Вказане рішення набрало законної сили. 29.12.2015р. був виданий виконавчий лист, який був пред'явлений до виконання до ДВС по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області. 30.12.2018р. на адресу КС «Соколов» надійшов лист з постановою про повернення виконавчого документу стягувачу за виконавчим листом. Вважає вказану постанову незаконною, так як представником стягувача направлялось клопотання до ДВС про перевірку інформації щодо майнового стану боржника, однак було проігнороване. Крім цього, державним виконавцем не було направлено необхідні запити щодо виявлення майна боржника, а тому просить постанову про закриття виконавчого провадження визнати незаконною.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Харкова від 27 лютого 2019 року задоволено скаргу Кредитної спілки «Соколов».

Визнано незаконними дії старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харкова Головного територіального управління юстиції в Харківській області Ступіна В.В. щодо повернення виконавчого документа стягувачу в межах виконавчого провадження №51841374 при виконанні виконавчого листа по справі №642/4071/15ц виданого Ленінським районним судом м.Харкова.

Визнано неправомірною постанову старшого державного виконавця від 12.12.2018р. Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова Головного територіального Управління юстиції у Харківській області Ступіна В.В. щодо повернення виконавчого документа стягувачеві в межах виконавчого провадження №51841374 при виконанні виконавчого листа по справі №642/4071/15ц про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором.

В апеляційній скарзі головний державний виконавець Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харкова Головного територіального управління юстиції в Харківській області Ступін В.В. просить вказане судове рішення першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні скарги в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що державним виконавцем було достовірно встановлено те, що боржник не отримує дохід, не працює за трудовим договором та цивільно-правовим договором, не має місця роботи, тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що держаним виконавцем не була здійснена повна перевірка щодо встановлення місця роботи чи діяльності боржника. Також не відповідають дійсності висновки суду про те, що в матеріалах справи відсутні відомості щодо встановлення місця знаходження боржника, наявність закордонного паспорту та відомості щодо перетинання державного кордону, оскільки згідно матеріалів виконавчого провадження боржник на сьогоднішній день перебуває у державному розшуку, що підтверджується ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 лютого 2017 року у справі № 638/15175/15-к. Також вказує на те, що державним виконавцем були зроблені запити до Державної міграційної служби України щодо наявності у боржника закордонного паспорту, та до Державної прикордонної служби щодо перетину боржником державного кордону України. Також звертає увагу, що відсутність даних про перетин державного кордону України боржником не спростовує висновків виконавця про відсутність у боржника майна, на яке можливо звернути стягнення. В той час як наявність даних про перетин кордону не є безумовною підставою звернення до суду із подання про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Представник КС «Соколов» надала до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить ухвалу суду залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення. Відзив мотивований тим, що державним виконавцем не було здійснено усіх заходів щодо розшуку майна боржника та суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про скасування постанови про повернення викового листа. Також вказує, що перевірка майнового стану боржника та опис майна відповідно до ч. 5 ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження» за місцем проживання (перебування ) не проводилося. Державний виконавець склав акт про те, що знаходився за місцем проживання божника, однак майновий стан не перевіряв. Відповідно до ст.. 36 ЗУ «Про виконавче провадження» така дія є обов'язковою, однак державний виконавець не звертався до суду із подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 29.12.2015 р. Ленінським районним судом м. Харкова було видано виконавчий лист у справі № 642/4071/15ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь КС «Соколов» заборгованості за кредитним договором в сумі 24 805 грн.

Постановою державного виконавця від 12.12.2018 р. зазначений виконавчий лист був повернутий стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" у зв*язку з тим, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до ЗУ «Про виконавче провадження» заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Задовольняючи скаргу КС "Соколов", суд першої інстанції виходив з того, що державний виконавець не здійснив перевірку майнового стану боржника за клопотанням стягувача, матеріали справи не містять відомостей щодо встановлення місця знаходження боржника, відомостей щодо перетинання державного кордону, щодо розшуку боржника, тобто державним виконавцем не були зроблені всі необхідні заходи примусового виконання рішення.

Колегія суддів вважає, що такого висновку суд першої інстанції дійшов при неповному з*ясуванні обставин справи.

За змістом статті 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до положень ст. 10, ч. 1, 2 ст. 18, ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавецьзобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, обєкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обовязку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Пункт 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

За змістом ст. 36 Закону України "Про виконавче провадження" розшук майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням.

Оглядом виконавчого провадження в суді апеляційної інстанції встановлено, що постановою від 04.08.2016 року було відкрито виконавче провадження за виконавчим листом № 642/4071/15ц від 01.09.2015 року.

Із відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно з матеріалів виконавчого провадження встановлено, що на нерухоме майно боржника державною виконавчою службою накладено арешт, який зберігається.

Матеріалами виконавчого провадження підтверджено, що державним виконавцем в ході примусового виконання рішення суду вчинялись дії щодо розшуку майна боржника.

Державним виконавцем було зроблено електронні запити до ДФС України, банківських установ та УПФ України, однак відомості про номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах боржника, про джерела отримання доходів боржника, про осіб які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи боржника відсутні.

Крім того державний виконавець звертався із запитами до ХРФ ДП "Центр державного земельного кадастру", ГУ Держгеокадастру у Харківській області, ГУ Держземагенства у Харківській області, ДС Управління праці Головного управління держпраці у Харківській області, ДП "Головний інформаційно-обчислювальний центр Укрзалізниці, НК з цінних паперів та фондового ринку, ГУ Держприродспоживслужби у Харківській області, ДП "Держреєстри України", Департаменту адміністративних послуг та споживчого ринку Харківської міської ради.

Згідно ч. 7 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване таке житло, не здійснюється. У такому разі виконавець зобов'язаний вжити заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника.

Сума боргу за судовим рішенням становить 25053,05 грн., тобто не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати.

Державним виконавцем встановлено, що боржнику на праві спільної сумісної власності належить частка у квартирі АДРЕСА_1 , яка є єдиним житлом боржника, отже звернення стягнення на зазначене майно, з огляду на суму стягнення, буде суперечити ч. 7 ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження" .

Державним виконавцем встановлено, що боржник перебуває у розшуку, оголошенному ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 06.02.2017 року.

Доводи стягувача про те, що боржник є власником інтернет-магазину «Автовектор» не підтверджені належними та допустимим доказами. Відсутність офіційних джерел доходу боржника підтверджена відповідями ДФС України та Пенсійного фонду України. Звернути стягнення на неофіційний дохід боржника, з якого не сплачуються податки та збори, державний виконавець не має юридичної можливості.

Виходом державного виконавця за місцем реєстрації боржника, майна на яке можливо звернути стягнення виявити не вдалося, про що складені відповідні акти.

Згідно ті. 4 ч. З ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв'язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувана і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду.

Державний виконавець пояснив, що не звертався до суду з поданням про примусове проникнення до житла боржника, оскільки у вказаній квартирі боржник фактично не проживає, знаходиться в розшуку, що надає підстави вважати, що належне йому майно у квартирі відсутнє. Натомість у квартирі проживають літні батьки боржника, права яких можуть бути порушені проникненням у житло.

Оскільки звернення державного виконавця до суду з поданням про примусове проникнення до житла боржника є його правом, а не його обов'язком, пояснення державного виконавця є обгрунтованими, не спростовані, то наведене на думку колегії суддів не свідчить про бездіяльність виконавця.

Крім того, з виконавчого провадження вбачається, державним виконавцем було зроблено запит до Державної міграційної служби України від 20.10.2016 року.

З відповіді Державної міграційної служби України вбачається, що ОСОБА_1 паспортом громадянина України для виїзду за кордон не документувався.

Судова колегія вважає, що підстави, з яких суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення скарги спростовуються матеріалами виконавчого провадження.

За таких обставин, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, у задоволенні скарги необхідно відмовити.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 376, 379, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу головного державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харкова Головного територіального управління юстиції в Харківській області Ступіна Володимира Віталійовича - задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м.Харкова від 27 лютого 2019 року - скасувати, у задоволенні скарги Кредитної спілки «Соколов» - відмовити.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий - Н.П. Пилипчук

Судді - С.С. Кругова

О.В. Маміна