У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" листопада 2019 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

головуючої судді Яровенко Н. О.,

при секретарі Локотковій І.С.,

за участю сторін:

представника скаржника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за скаргою ОСОБА_2 на неправомірну бездіяльність Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві,-

в с т а н о в и в:

В серпні 2019 року ОСОБА_2 звернулась до суду зі скаргою на неправомірну бездіяльність Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва ГТУЮ у м. Києві щодо не зняття арешту зі всього належного майна, не скасування заборони на його відчуження, які були накладені на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження накладені постановою від 30 квітня 2015 року ВП № 47337103, не зняття арешту з майна боржника, які були накладені на підставі постанови Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва ГТУЮ у м. Києві від 08 квітня 2019 року ВП № 47337103, не зняття арешту з статутного капіталу боржника, які були накладені на підставі постанови Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва ГТУЮ у м. Києві від 23 квітня 2019 року ВП № 47337103. Зобов`язати Дніпровський районного відділу державної виконавчої служби м. Києва ГТУЮ у м. Києві зняти арешт з майна ОСОБА_2 та скасувати заборону щодо його відчуження, які накладені на підставі постанови ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві від 30 квітня 2015 року ВП № 47337103, постанови від 08 квітня 2019 року ВП № 47337103, постанови від 23 квітня 2015 року ВП № 47337103.

Вимоги скарги обґрунтовує тим, що 06.08.2019 скаржником було отримано постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Телявського А.М. про відкриття виконавчого провадження від 31.07.2019 ВП № 59686848. Згідно вказаної постанови виконавчий лист Дніпровського районного суду м. Києва № 755/24910/13-ц від 23.07.2014, який знаходився на виконанні у Дніпровському районному відділі державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві було пред`явлено до виконання приватному виконавцю. 23.04.2015 постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві було відкрито виконавче провадження ВП № 47337103 із виконання виконавчого листа Дніпровського районного суду м. Києва № 755/24910/13-ц від 23.07.2014. 30.04.2015 постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, в межах виконавчого провадження ВП № 47337103 було арештовано майно боржника та оголошено заборону на його відчуження. 23.07.2019 державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві винесено постанову про повернення виконавчого листа стягувану на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Отже, як вбачається зі змісту постанови про повернення виконавчого листа стягувачу, державним виконавцем не було здійснено дій, визначених ч.3 сг.37 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки останнім не було скасовано арешту накладеного на все майно боржника згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 30.04.2019 ВП №47337103.

Представник скаржника ОСОБА_1 в судовому засіданні скаргу підтримала в повному обсязі та просила її задовольнити.

Представник суб`єкта оскарження та стягувач в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце судового розгляду повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Суд, вислухавши пояснення представника скаржника, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 21 квітня 1999 року № 606-ХIV), державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону:

1) за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення;

2) за заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді;

3) у разі якщо виконавчий лист надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в порядку, встановленому законом;

4) в інших передбачених законом випадках.

Судом встановлено, що 23 квітня 2015 року державним виконавцем Торбинською О.М. Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 4733710 на підставі заяви про примусове виконання від 21 квітня 2015 року та боржнику надано строк про добровільне виконання рішення протягом семи днів з моменту відкриття виконавчого провадження.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 21 квітня 1999 року № 606-ХIV), арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом:

- винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей

боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах;

- винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї;

- винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження;

- проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

30 квітня 2015 року державним виконавцем Торбинською О.М. Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все майно ОСОБА_2 та заборонено їй здійснювати відчуження будь-якого майна, яке їй належить.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 02 червня 2016 року № 1404-VIII) арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Також, 08 квітня 2019 року, старшим державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ ГТУЮ у м. Києві Урбаном Д.Д., винесено постанову про арешт коштів боржника, а саме накладено арешт на грошові кошти, що містяться на будь-яких розрахункових, депозитних та карткових рахунках в банківських та фінансових установах та на всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження 426 060.14 гривень.

Крім цього, 23 квітня 2019 року старшим державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ ГТУЮ у м. Києві Урбаном Д.Д., винесено постанову про арешт статутного капіталу боржника, оскільки встановлено, що згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб. Фізичних осіб підприємців та громадських формувань - боржник виступає засновником в ТОВ «Імперіал буд плюс», розмір внеску до статутного фонду - 800,00 гривень (50%).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 02 червня 2016 року № 1404-VIII) виконавчий документ повертається стягувачу на підставі письмової заяви стягувач про повернення виконавчого документа.

Так, 23 липня 2019 року, старшим державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ ГТУЮ у м. Києві Урбаном Д.Д., винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Також, ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 02 червня 2016 року № 1404-VIII) передбачені наслідки закінчення виконавчого провадження. Повернення виконавчого документа. Так, у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Таким чином, старший державний виконавець Дніпровського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Урбан Д.Д., не зобов`язаний був виносити постанову про зняття арешту, оскільки виконавчий документ повернувся не до суду, який його видав, а стягувачу у зв`язку із його письмовою заявою.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Пункт 5 ч. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року за №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» передбачає, що якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність було прийнято або вчинено відповідно до закону, у межах повноважень суб`єкта оскарження і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги. При цьому, визнаючи доводи скарги необґрунтованими і відмовляючи в її задоволенні, суд має зазначити в ухвалі, у зв`язку з чим і на підставі яких саме норм закону він дійшов такого висновку.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що Дніпровським РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві, а саме старшим державним виконавцем Убраном Д.Д. не було вчинено дії в рамках виконавчого провадження, які могли б порушити права та інтереси боржника ОСОБА_2 , оскільки при винесені постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, зняття арешту не передбачене рамками чинного законодавства, тому суд не заходить підстав для задоволення скарги ОСОБА_2 на неправомірну бездіяльність Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва ГТУЮ у м. Києві.

Відповідно до ст. п. 1 ч. 1 ст. 449 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

За нормами ч. 2 ст. 449 ЦПК України, пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Судом встановлено, що скаржник ОСОБА_2 отримала постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Телявського А.М. про відкриття виконавчого провадження від 27 липня 2019 року лише 06 серпня 2019 року, що підтверджується роздруківкою з офіційного веб-сайту Укрпошти. 09 серпня 2019 року, скаржник звернулась до Дніпровського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві із відповідним клопотанням про скасування арешту, оскільки текст постанови про повернення виконавчого документа стягувачу було сфотографовано 09 серпня 2019 року. Крім цього, в самій постанові, а саме п. 4 зазначено, що копію постанови направити стягувачу. Отже, останній день подання відповідної скарги є 19 серпня 2019 року.

Таким чином, суд вважає, що строк був пропущений з поважних причин, тому має бути поновлений.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 19, 40, 52, 54, 57, 83 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 21 квітня 1999 року № 606-ХIV), Законом України «Про виконавче провадження» (в редакції від 02 червня 2016 року № 1404-VIII), Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року за №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», ст. ст. 258, 259, 268, 447, 449 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_2 строк звернення зі скаргою на неправомірну бездіяльність Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального Управління юстиції у м. Києві

В задоволенні скарги ОСОБА_2 на неправомірну бездіяльність Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального Управління юстиції у м. Києві відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду або ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 18 листопада 2019 року.

Суддя Н.О. Яровенко