Справа №478/1224/18 Головуючий у 1-ї інстанції Сябренко І.П.
Провадження № 22ц/812/1751/19 Доповідач в апеляційній інстанції Ямкова О.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

8 листопада 2019 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючого: Ямкової О.О.,

суддів: Колосовського С.Ю., Локтіонової О.В.,

розглянувши у порядку спрощеного провадження цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на рішення Казанківського районного суду Миколаївської області, ухваленого під головуванням судді Сябренко І.П. 27 серпня 2019 року в залі судових засідань в смт Казанка Миколаївської області об 11 годині 37 хвилин, повний текст якого складено 28 серпня 2019 року, по справі

за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про стягнення майнової шкоди ,

В С Т А Н О В И Л А:

2 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про стягнення майнової шкоди, завданої пошкодженням належного йому паркану.

В обґрунтування позову посилався на те, що 2 травня 2018 року відповідач ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Форд» здійснив зіткнення з парканом, що огороджує прибудинкову територію за адресою: АДРЕСА_1 та належить позивачу. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди знесено 2 секції паркану та одна пошкоджена.

Посилаючись на вказане та ухилення відповідача від відшкодування шкоди, позивач просив стягнути на його користь 4870 грн. майнової шкоди, яка складається з вартості секцій паркану, інших будівельних матеріалів, необхідних для відновлення цілісності огорожі, та вартості робіт, що підтверджено висновком оцінювача №178.

Відповідач через свого представника підтвердив обставини події, на які посилався позивач, пред`являючи позов до суду, але заперечував факт знаходження ОСОБА_2 в процесі ДТП у стан алкогольного сп`яніння. Просив суд прийняти рішення у відповідності до діючого законодавства.

Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 13 листопада 2018 року по справі призначена судова-товарознавча експертиза, за висновком якої №2306 від 29 липня 2019 року визначена вартість однієї секції паркану.

Рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 27 серпня 2019 року позов задоволено частково, ухвалено про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 922 грн. 50 коп. майнової шкоди та 1154 грн. 80 коп. судових витрат. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Ухвалюючи рішення суд виходив з вартості пошкодженого майна у вигляді двох знесених та однієї пошкодженої секцій паркану.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 , посилаючись на те, що суд першої інстанції не дослідив належним чином докази по справі, внаслідок чого допустив неповне з`ясування обставин справи, та ухвалив рішення з порушенням норм процесуального і матеріального права, просив його скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Апелянт зазначав, що стягуючи вартість секцій паркану, суд не врахував, що пошкоджено також цоколь, на якому були розташовані секції, внаслідок чого безпідставно не стягнув із заподіювача шкоди вартість інших будівельних матеріалів та необхідних робіт для відновлення паркану. Також не врахував вартість оцінки заподіяної шкоди, проведеної у досудовому порядку за ініціативою позивача.

Не перевірено судом і наявність страхової компанії, яка могла би брати участь у розгляді справи в якості відповідача.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідачем не надано.

Ухвалою колегії суддів Миколаївського апеляційного суду з розгляду цивільних справ від 29 жовтня 2019 року справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи у письмовому провадженні, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до змісту частин 1, 2 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної чи юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкода завдана не з її вини.

Фактичною підставою для застосування такого виду відповідальності є вчинення особою правопорушення.

Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина. Відсутність хоча б одного з цих же елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Відтак, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях покладає на позивача обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою, та одночасно передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, у деліктних правовідносинах на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини, якщо позивачем доведено завдання йому шкоди.

Тому задовольняючи частково позов про стягнення майнової шкоди, суд керувався статтями 22, 1166, 1192 ЦК України та вірно виходив із того, що позивачем доведено факт заподіяння шкоди, у зв`язку з пошкодженням належного йому майна, внаслідок ДТП, за механізмом якого автомобіль під керуванням відповідача зіткнувся з парканом позивача. У процесі судового розгляду відповідачем не спростовано відсутність його вини в заподіяні шкоди позивачу, та у письмовому відзиві ним підтверджені обставини ДТП, яка відбулася за участі його автомобіля, та під його керуванням.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи.

Судом встановлено, що 2 травня 2018 року близько о 3.00 годині ОСОБА_2 , керуючи належним йому автомобілем «Форд» р/н НОМЕР_1 , здійснив наїзд на паркан, що огороджує будинок АДРЕСА_1 , та належить позивачу. Внаслідок цього зніс дві секції паркану та пошкодив одну.

Ці обставини судом встановлено на підставі досліджених належних доказів, а саме: матеріалів адміністративної справи, у яких особисто відповідач підтвердив факт того, що заснув за кермом та здійснив наїзд на паркан позивача, внаслідок чого зобов`язався відшкодувати шкоду; а також проживанням ОСОБА_1 у будинку та належність йому паркану (а.с.6-10, 20-22, 40).

Факт заподіяння позивачу шкоди з вини відповідача учасниками справи не оскаржено, та не є доводами апеляційної скарги, поданої позивачем.

В той же час посилаючись на порушення судом норм процесуального права, позивач зазначив, що місцевим судом не встановлено страхової компанії, яка могла застрахувати цивільно-правову відповідальність відповідача, та не вирішено питання про необхідність її притягнення до участі у справі у якості відповідача.

Такі твердження позивача, на думку колегія суддів, суперечать: по-перше, матеріалам адміністративної справи, де не встановлено страховика, але підтверджено факт керування відповідачем автомобілем з іноземними номерами, а по-друге, підставою для залучення до участі у справі особи у якості відповідача можливо не за ініціативою суду, а за клопотанням саме позивача (стаття 51 ЦПК України).

Разом з тим, вірно встановивши обставини справи щодо механізму заподіяння шкоди, та пославшись на диспозицію статті 1192 ЦПК України, суд першої інстанції до реальної вартості втраченого майна відніс тільки вартість трьох секцій паркану, визначену за висновком експерта №2306 від 29 липня 2019 року, помилково вважаючи, що паркан - це тільки азбестові плити, а тому не врахував, що для відновлення пошкодженої речі необхідно ще інші будівельні матеріали та відповідні відновлювальні роботи.

За такого суду необхідно було витребувати та дослідити повний звіт оцінки пошкодженого майна №178 від 5 травня 2018 року, з якого до позову надано витяг (а.с.8), та надати йому відповідну оцінку.

Між тим судом не тільки не було досліджено звіт, але при частковому задоволенні позову не наведено жодного із мотивів про відхилення вимог про відшкодування шкоди щодо реальної вартості втраченого майна у вигляді частини паркану (металевих кутків, труби, цементу та інше) та виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Так, з матеріалів справи вбачається, що заподіяна майнова шкода складається з: вартості трьох плит на суму 922 грн. 50 коп. (за висновком експерта №2306), вартості інших будівельних матеріалів на суму 2 635 грн. і вартості будівельних робіт на суму 1 290 грн. (звіт про оцінку №178), а всього на загальну суму 4 847 грн. 50 коп..

Між тим, ці обставини судом не взяті до уваги та не враховано, що розмір шкоди, що встановлений за допомогою звіту спеціаліста є належним письмовим доказом, наданим в обґрунтування своїх вимог позивачем та не оспорений у встановленому законом порядку відповідачем або його представником.

Крім цього, судова експертиза проведена за клопотанням представника позивача, так як розмір пред`явленої позивачем шкоди відповідачем не заперечувався.

Інших даних, які б спростовували висновок спеціаліста в частині пошкоджених будівельних матеріалів, крім плит, та вартості відновлювального ремонту до суду жодним учасником справи не надано.

За такого, колегія суддів вважає, що для визначення розміру майнової шкоди, крім висновку судової експертизи, може бути покладено і звіт про оцінку майна в частині інших пошкоджень та вартості відновлювальних робіт.

Враховуючи наведені обставини та обсяг позовних вимог, майнову шкоду, яка підлягала стягненню з винної особи - відповідача на користь власника паркану слід визначити у загальному розмірі 4 847 грн. 50 коп..

З огляду на наведене та з урахуванням наданих письмових доказів, рішення суду першої інстанції в частині відшкодування майнової шкоди підлягає зміні з підстав, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, і на користь позивача слід стягнути 4 847 грн. 50 коп. майнової шкоди.

Підстави для скасування судового рішення з направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції відсутні, з огляду на таку апеляційну вимогу позивача, так як не входять до повноважень апеляційного суду і не передбачені нормами ЦПК України.

Не вбачає апеляційний суд і підстав для винесення окремої ухвали відносно представника позивача у суді першої інстанції, що не позбавляє позивача права особисто оскаржити дії свого представника у встановленому законом порядку.

Щодо не відшкодування витрат за проведення оцінки, то ні позивачем, ні його представником такі витрати не були включені ні у розмір майнової шкоди, заявленої до відшкодування у позові, ні у розмір судових витрат (стаття 134 ЦПК України). А з урахуванням того, що витрати понесені у досудовому порядку, у зв`язку зі складанням звіту спеціаліста, не відносяться до витрат, пов`язаних зі складанням висновку експерта на замовлення учасника справи (стаття 102 ЦПК України), а кожний учасник на свій розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета спору (стаття 13 ЦПК України), суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для їх відшкодування за рахунок відповідача на стадії апеляційного перегляду справи.

З підстав, передбачених статтею 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 1 057 грн. 20 коп. судових витрат за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, 376, 382 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 27 серпня 2019 року в частині відшкодування майнової шкоди змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 4 847 грн. 50 коп. майнової шкоди.

Рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 057 грн. 20 коп. судових витрат за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України, до Верховного Суду протягом тридцяти днів з цього дня як дати складення повного судового рішення.

Головуючий О.О. Ямкова

Судді О.В. Локтіонова С.Ю. Колосовський