П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2019 року м. Київ

Справа № 355/476/1

Провадження: № 22-ц/824/4019/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т.О.,

суддів Борисової О.В., Пікуль А.А.

секретар Глухенька М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданніапеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Баришівського районного суду Київської області від 5 грудня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Коваленка К.В., у справі за позовом Бориспільської місцевої прокуратури до Головного управління Держгеокадастру у Київській області, ОСОБА_2 про визнання незаконними та скасування наказів, визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок та повернення земельних ділянок,

в с т а н о в и в :

В березні 2018 року керівник Бориспільської місцевої прокуратури звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Київській області, ОСОБА_2 про визнання незаконними та скасування наказів, визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок та повернення земельних ділянок.

В обґрунтування позову вказував, що Головне управління Держземагенства у Київській області, правонаступником якого є Головне управління Держгеокадастру у Київській області, незаконно видало накази, на підставі яких ОСОБА_2 незаконно, зокрема, без проведення відповідних земельних торгів, отримала в оренду, земельні ділянки для ведення фермерського господарства.

Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 5 грудня 2018 року позов Бориспільської місцевої прокуратури задоволено.

Визнано незаконними та скасовано накази Головного управління Держземагентства у Київській області: від 06.02.2014 року № КИ/:25:062/00013025, яким ОСОБА_2 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки площею 21,3700 га для ведення фермерського господарства на території Яблунівської сільської ради Баришівського району Київської області; від 06.02.2014 року № КИ/:25:062/00013024, яким ОСОБА_2 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки площею 11,8700 га для ведення фермерського господарства на території Яблунівської сільської ради Баришівського району Київської області; від 18.09.2014 року № 10-5778/15-14-сг, яким ОСОБА_2 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки площею 5,1615 га для ведення фермерського господарства на території Лехнівської сільської ради Баришівського району Київської області; від 18.09.2014 року № 10-5779/15-14-сг, яким ОСОБА_2 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки площею 15,1500 га для ведення фермерського господарства на території Лехнівської сільської ради Баришівського району Київської області.

Визнано незаконними та скасовано накази Головного управління Держземагентства у Київській області від 24.02.2014 року № КИ/:25:062/00013862, яким ОСОБА_2 надано в оренду земельну ділянку площею 21,3700 га для ведення фермерського господарства на території Яблунівської сільської ради Баришівського району Київської області; від 24.02.2014 року № КИ/:25:064/00013863, яким ОСОБА_2 надано в оренду земельну ділянку площею 11,8700 га для ведення фермерського господарства на території Яблунівської сільської ради Баришівського району Київської області; від 14.10.2014 року № 10-7508/15-14-сг, яким ОСОБА_2 надано в оренду земельну ділянку площею 14,8531 га для ведення фермерського господарства на території Лехнівської сільської ради Баришівського району Київської області; від 23.10.2014 року № 10-8200/15-14-сг, яким ОСОБА_2 надано в оренду земельну ділянку площею 5,1615 га для ведення фермерського господарства на території Лехнівської сільської ради Баришівського району Київської області.

Визнано недійсними договори оренди земельних ділянок: укладений 29.04.2014 року між Головним управлінням Держземагентства у Київській області та ОСОБА_2 щодо земельної ділянки площею 21,3700 га на території Яблунівської сільської ради Баришівського району, право оренди на яку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 6401240 та скасувати його державну реєстрацію; укладений 29.04.2014 року між Головним управлінням Держземагентства у Київській області та ОСОБА_2 щодо земельної ділянки площею 11,8700 га на території Яблунівської сільської ради Баришівського району, право оренди на яку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 6400809 та скасувати його державну реєстрацію; укладений 26.12.2014 року між Головним управлінням Держземагентства у Київській області та ОСОБА_2 щодо земельної ділянки площею 14,8531 га на території Лехнівської сільської ради Баришівського району, право оренди на яку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 8317366 та скасувати його державну реєстрацію; укладений 26.12.2014 року між Головним управлінням Держземагентства у Київській області та ОСОБА_2 щодо земельної ділянки площею 5,1615 га на території Лехнівської сільської ради Баришівського району, право оренди на яку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 8316506 та скасувати його державну реєстрацію.

Зобов'язано ОСОБА_2 повернути державі в особі Головного управління Держгеокадастру у Київській області земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності: площею 21,3700 га, розташовану на території Яблунівської сільської ради Баришівського району Київської області; площею 11,8700 га, розташовану на території Яблунівської сільської ради Баришівського району Київської області; площею 14,8531 га, розташовану на території Лехнівської сільської ради Баришівського району Київської області; площею 5,1615 га, розташовану на території Лехнівської сільської ради Баришівського району Київської області.

Не погодившись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що суд першої інстанції задовольняючи позов, не врахував, що позивачем подавався відзив на позовну заяву та відповідне клопотання про застосування строків позовної давності відповідно до ст. 267 ЦК України. Договори оренди спірних земельних ділянок укладені у квітні та грудні 2014 року, прокурор звернувся до суду у березні 2018 року, тобто, після спливу позовної давності.Крім того, посилається на рішення Верховного суду України, відповідно до яких, строки позовної давності обчислюються не з моменту виявлення прокурором при проведенні перевірки факту порушення державних інтересів, а з моменту прийняття відповідного рішення або укладення відповідного договору, які, на думку прокурора, порушують державний інтерес.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 28 січня 2019 року відкрито апеляційне провадження у справі.

19 квітня 2019 року до Київського апеляційного суду надійшла заява представника ОСОБА_2 - ОСОБА_1 про закриття провадження у справі.

Клопотання обґрунтоване тим, що суд першої інстанції розглянув справу у порядку цивільного судочинства помилково, неправильно визначивши юрисдикційність спору, оскільки фермерське господарство є юридичною особою, а земельні спори, у тому числі, з центральним органом виконавчої влади, який реалізує політику у сфері земельних відносин, щодо користування земельними ділянками, наданими із земель державної або комунальної власності, з фермерським господарством, підвідомчі господарським судам.

В судовому засіданні ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 підтримала клопотання щодо закриття провадження у справі, посилаючись на висновки щодо застосування норм процесуального права, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2018 року у справі №348/992/16-ц та від 20 червня 2018 року у справах №355/476/18 та № 317/2520/15-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 388/1103/16-ц, від 27 березня 2019 року № 574/381/17-ц.

Прокурор Івашин О.Є. заперечував проти закриття провадження у справі, посилаючись на те, що позов пред'явлено до ОСОБА_2 , яка є фізичною особою, а тому спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Вислухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про задоволення клопотання представника ОСОБА_2 - ОСОБА_1 щодо закриття провадження у справі виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено, що розпорядженням Баришівської райдержадміністрації від 31.07.2012 року № 561 ОСОБА_2 надано дозвіл на розробку проекту із землеустрою щодо відведення в оренду строком на 49 років земельної ділянки загальною площею 44,5515 га для ведення фермерського господарства на території Яблунівської сільської ради Баришівського району.

Наказами ГУ Держземагентства у Київській області № КИ/:02:089/00003901 та № КИ/:02:089/00003900 від 01.08.2013 року затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду ОСОБА_2 , за яким передано в оренду на 49 років для ведення фермерського господарства земельні ділянки площею 24,7668 га (кадастровий номер НОМЕР_1 ) та площею 18,2137 га (кадастровий номер НОМЕР_2 ) на території Яблунівської сільської ради Баришівського району.

На підставі зазначених наказів між ГУ Держземагентства у Київській області та ОСОБА_2 31.10.2013 року укладено договори оренди земельних ділянок №18 та № 19.

Тобто, ОСОБА_2 отримала у 2013 році у користування земельні ділянки на території Яблунівської сільської ради Баришівського району для створення та ведення фермерського господарства.

З матеріалів справи також вбачається, що ОСОБА_2 є засновником Фермерського господарство «Олена К», яке створено 16 грудня 2014 року. Наразі дана юридична особа не припинена.

Позов подано до суду у березні 2018 року.

При визначенні предметної та/або суб'єктної юрисдикції справ, суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Положеннями пункту 1 частини 1 статті 255 ЦПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до частини 1 статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Частинами 2, 3 статті 4 ГПК України визначено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

У статті 20 ГПК України визначено особливості предметної та суб'єктної юрисдикції господарських судів, якими уточнено коло спорів, що розглядаються господарськими судами, та встановлено, що господарські суди розглядають справи у спорах, які виникають у зв'язку зі здійсненням господарської діяльності та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем; справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (в тому числі землю) крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем.

У справі, яка розглядається, керівник Бориспільської місцевої прокуратури звернувся до суду в інтересах Держави з цивільним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Київській області, ОСОБА_2 про визнання незаконними та скасування наказів, визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок та повернення земельних ділянок.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24 жовтня 2011 № 10 «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам» господарські суди на загальних підставах вирішують усі спори між суб'єктами господарської діяльності, а також усі спори, що виникають з господарських договорів між суб'єктами господарювання і органами державної влади і місцевого самоврядування, включаючи угоди, які укладаються шляхом проведення конкурсу, біржових торгів, аукціонів тощо. До таких договорів відносяться зокрема й договори про передачу державного або комунальному майна в оренду.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про фермерське господарство» фермерське господарство підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, за умови набуття громадянином України або кількома громадянами України, які виявили бажання створити фермерське господарство, права власності або користування земельною ділянкою.

Оскільки фермерські господарства є юридичними особами, на їхні земельні спори з прокурором, який діє в інтересах Держави, щодо користування земельними ділянками, наданими із земель державної або комунальної власності, поширюється юрисдикція господарських судів.

Аналогічні висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2018 року у справі № 348/992/16-ц, від 20 червня 2018 року у справі № 317/2520/15-ц, від 22 серпня 2018 року у справі № 606/2032/16-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 388/1103/16-ц, від 16 січня 2019 року у справі № 483/1863/17.

Таким чином, надані ОСОБА_2 в оренду для ведення фермерського господарства земельні ділянки фактично були передані у користування фермерського господарства «Олена К», тобто, права й обов'язки орендаря за договором оренди земельної ділянки перейшли до фермерського господарства, а тому сторонами спору є юридичні особи.

Оскільки фермерські господарства є юридичними особами, їхні земельні спори з іншими юридичними особами, у тому числі з центральним органом виконавчої влади, який реалізує політику у сфері земельних відносин, щодо користування земельними ділянками, наданими із земель державної або комунальної власності, підвідомчі господарським судам.

За таких обставин колегія суддів вважає, що спори юридичних осіб, зокрема, органів державної влади та місцевого самоврядування, із зареєстрованими в установленому порядку фермерськими господарствами мають розглядатися за правилами господарського судочинства.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку про задоволення заяви представника ОСОБА_2 - ОСОБА_1 про закриття провадження у справі, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства є законним та обґрунтованим.

Відповідно до статтей 255, 377 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257цього Кодексу.

За таких обставин рішення суду підлягає скасуванню з закриттям провадження по справі.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.3, 377, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про закриття провадження у справі задовольнити.

Рішення Баришівського районного суду Київської області від 5 грудня 2018 року скасувати.

Провадження у справі за позовом Бориспільської місцевої прокуратури до Головного управління Держгеокадастру у Київській області, ОСОБА_2 про визнання незаконними та скасування наказів, визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок та повернення земельних ділянок закрити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 13 травня 2019 року.

Головуючий: Т.О. Невідома

Судді: О.В.Борисова

А.А.Пікуль