Справа № 523/8145/19
Провадження №2/523/3417/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" жовтня 2019 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси в складі:

головуючої судді - Середи І.В.,

за участю секретаря судових засідань - Щербан О.Д.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача - ОСОБА_3 ,

представника відповідача - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №9, в м.Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення плати за користування житлом та комунальними послугами,

ВСТАНОВИВ

23.05.2019 р. позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про стягнення плати за користування житлом та комунальними послугами в квартирі АДРЕСА_1 , у сумі 23707 грн..

В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що вона є власником вказаної квартири, а відповідач по справі є її колишнім чоловіком, проживає і зареєстрований в квартирі, однак не приймає участі в її утриманні, ремонті,не сплачує вартість комунальних послуг. Крім них в квартирі постійно зареєстрована і проживає спільна неповнолітня донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка знаходиться на її утриманні. Донька від попереднього шлюбу ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 хоч і зареєстрована, але не проживає в квартирі тривалий час через перешкоди , які їй в цьому чинить відповідач. За період з 01.05.2016 р. по 31.05.2019 р. позивачем сплачено 47415 грн. з яких 50% має бути сплачено відповідачем.

Позивач та її представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги повністю.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник в засіданні заперечували проти позову вказуючи на те, що представлений розрахунок не відповідає наданим квитанціям, тоді як згідно його розрахунку за квитанціями сплачено 36317,37 грн.. Крім того, відповідач зазначив, що позивач приховала інформацію про укладення шлюбу з ОСОБА_7 і його реєстрацію в квартирі, як постійного мешканця з 21.12.2017 р., проживаючи в квартирі її чоловік також повинен нести витрати за комунальні послуги. Також відповідач посилався на те, що за рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 10.08.2016 р. його було виселено з квартири, після чого позивач заборонила доступ, змінила замки та до січня 2017 р. не впускала до квартири, тобто до розгляду справи касаційною інстанцією, а в період хвороби матері з березня по червень він знаходився в її будинк, повернувся в квартиру позивачки після смерті матері, в липні 2018 р.. Разом з тим, відповідач посилаючись на сплату ним 7754,48 грн. вважає, що з нього може бути стягнуто лише 803,79 грн.. Будучи зайнятим на роботі він практично не користується електроенергією, водою та газом .

Заслухавши учасників процесу, свідків, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 08 вересня 2006 року.

Сторони знаходилися в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 30 березня 2012 р. рішенням Суворовського районного суду м. Одеси.

Згідно з довідкою дільниці №7 КП «ЖКС Пересипський» від 06.05.2019 р. у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані позивачка, її доньки ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , та відповідач.

Відповідно до довідки КП «ЖКС Пересипський» від 22.01.2018 р. у квартирі також з 21.12.2017 р. був зареєстрований ОСОБА_8 , який згідно з паспортом знявся з реєстраційного обліку з 01.08.2018 р.

Згідно статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно зі статті 156 ЖК України припинення сімейних відносин з власником не позбавляє колишніх членів сім`ї права користування займаним приміщенням.

Крім того, частиною 3, 4 статті 156 ЖК України встановлено, що повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім`ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку; до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

Згідно до статті 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Як видно з наданих копій квитанцій належної якості позивачем було сплачено за період з 01.05.2016 р. по 31.05.2019 р. вартість послуг на суму 43260,16 р., з яких 39285,86 грн. це вивезення сміття, водопостачання, газопостачання, СДПТ, опалення, а 3974,30 грн. електропостачання.

Враховуючи період проживання ОСОБА_9 з 21.12.2017 р. до 01.08.2018 р., суд прийшов до висновку про необхідність відрахування з вказаної суми 1/3 частини, а саме 3248,06 грн. .

Отже, з відповідача необхідно стягнути 18382,02 грн. (43260,16 грн. / 2 3248,06 грн.).

Доводи відповідача про те, що він не проживав тривалий час в квартирі, а саме проживання у матері, колишньої дружини ОСОБА_10 , не знайшли свого підтвердження належними та допустимими доказами. Покази свідка ОСОБА_10 суд розглядає критично, оскільки свідок не змогла підтвердили, постійне проживання відповідача за її адресою в період з серпня 2016 р. по січень 2017 р. .Також не знайшли свого підтвердження доводи позивача щодо оплати ним послуг за вказаний період, оскільки раніше Суворовським районним судом м.Одеси з нього було стягнуто 8048,58 грн.

Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України та ст.4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь позивача у розмірі 768,40 грн.

Керуючись ст.ст.12,13,76-81,141,258-259,263,265,268,273,353-355, пп.15.5 п.15 ч.1 Перехідних положень розділу ХІІІ ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково .

Стягнути з ОСОБА_3 (1965 р.н.,інн НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (1967 р.н., РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) грошові кошти за послуги користування житлом та вартості комунальних послуг у розмірі 18382,02 грн. та судовий збір у розмірі 768,40 грн.

В іншій частині вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м.Одеси протягом 30 днів з дня складення повного рішення.

Повне рішення складено 08.11.2019 р.

Суддя: