Справа № 291/822/18
Провадження № 2/288/130/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2019 року смт Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Зайченко Є. О.,

секретаря судового засідання - Мітніцької О.В.,

за участю:

відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Попільня цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - Позивач) звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 (далі - Відповідач) про стягнення аліментів, в обґрунтування якої вказує, що 28 квітня 1974 року, він вступив в шлюб з ОСОБА_3.

В шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 народилися сини - ОСОБА_1 і ОСОБА_4.

В даний час він пенсіонер, має малу пенсію, часто хворіє (пересуваюся за допомогою палиць) немає можливості самостійно себе забезпечити та прогодувати, так як майже вся пенсія витрачається на життєво необхідні ліки, без яких за станом здоров'я він не можу обійтися.

Позивач зазначає, що він хворіє на бронхіальну астму середньої важкості в стадії загострення, в нього деформуючий артроз правого кульшового суглобу IV ступеня, деформуючий артроз лівого кульшового суглобу ІІІ ступеня.

Відповідач не проводить за ним догляд та в добровільному порядку матеріальної допомоги на його утримання не надає. Його син, ОСОБА_4 підтримує його та проводить догляд за ним, а також надає посильну допомогу як в будинку так і по-господарству, допомагає матеріально в придбанні життєво необхідних ліків, хоча сам вже теж пенсіонер і на його утриманні троє дітей, з них - двоє малолітніх. Відповідач, ОСОБА_1, працює на посаді старшого майстра Ружинської дільниці Попільнянського відділення ПАТ «Житомиргаз», отримує заробітну плату і в змозі утримувати непрацездатного батька так як доходи відповідача перевищують доходи позивача.

Позивач вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на його утримання в розмірі одної четвертої частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму доходів громадян.

На підставі викладеного, Позивач, просить, стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН - НОМЕР_1, який працює старшим майстром Ружинської дільниці Попільнянського відділення ПАТ «Житомиргаз», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, приватний будинок, аліменти на утримання ОСОБА_2, пенсіонера, ІПН - НОМЕР_3, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2, приватний будинок, в розмірі одної четвертої частини з усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму доходів громадян, починаючи з дня подачі позову і довічно.

Позивач в судове засідання не з'явився надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти задоволення в твердій грошовій сумі розміром 1000 гривень.

Відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що позовні вимоги визнає частково, до червня 2018 року він допомагав своєму батькові ОСОБА_2, матеріально, купував продукти харчування, оплачував ліки. Проте на даний час відносини між ними погіршились і вони не спілкуються. На дайни час Позивач проживає в його будинку, він перешкод йому в цьому не чинить, на відміну від Позивача, який не підпускає до будинку та виганяє з будинку.

Також Відповідач зазначив, що стан його здоров'я незадовільний, він має наслідки закритої черепної мозкової травми і є інвалідом 3 групи з 2003 року, він хворіє на НСV -інфекцію, має фіброзні зміни перенхіми печінки. Розмір його пенсії складає 1452 гривні. Батько отримує пенсію розміром 2500 гривень, тобто є вищим за його. У зв'язку з цим Відповідач вимушений працювати, тому що потребує значних коштів на лікування. Йому також необхідно сплачувати комунальні послуги, утримувати будинок, купувати продукти харчування. Також з ним разом проживає його син, який не має постійного заробітку і він змушений утримувати його. Тому вважає, що розмір заявлених у позовній заяві аліментів, які Позивач просить стягнути є несправедливим. Відповідач є не єдиним сином ОСОБА_2.

Враховуючи те, що Позивач надав відповідь на відзив, Відповідач надав заперечення, в якому зазначає, що будинок в якому наразі він проживає, він придбав самостійно в 2007 році, що підтверджується договором купівлі - продажу, який посвідчений приватним нотаріусом Ружинського РНО Житомирської області. Його син ОСОБА_5 працював в період з 2017 року по 30 липня 2018 року у ТОВ «Гараж Мобайл Груп» де отримував мінімальну заробітну плату. На даний час знаходиться у пошуках роботи і фактично перебуває на його утриманні. Шлюб між ним та ОСОБА_7 розірвано у 2009 році. З того часу вони не ведуть спільного господарства, не проживають однією родиною, хоча підтримують дружні відносини. Тому її доходи до вирішення даної справи не мають жодного значення. Просить задовольнити позов частково та стягувати з нього на користь ОСОБА_2 аліменти в твердій грошовій сумі - 1000 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму доходів громадян.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню із наступних підстав.

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України).

Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до статті 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Як вбачається з копії Свідоцтва про одруження серії НОМЕР_4, 28 квітня 1974 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, яка після державної реєстрації шлюбу змінила своє прізвище на «ОСОБА_3».

Відповідно до копії Свідоцтва про народження серії НОМЕР_5, батьками ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зазначені ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 08 січня 2014 року, визнано за ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на спадкове майно ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 в смт. Ружин Ружинського району Житомирської області, а саме: житловий будинок площею 201,6 кв. м. з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_3. Визнано за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на спадкове майно ОСОБА_3, а саме: житловий будинок, площею 72,6 кв. м. з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_2.

ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_4, житель АДРЕСА_2 являється пенсіонером /копія пенсійного посвідчення серії НОМЕР_6/, має діагноз - деформуючий артроз правого кульшового суглобу ІV ст. деформуючий артроз лівого кульшового суглобу ІІІ ст. і потребує консервативного і оперативного лікування, часто хворіє /копія довідки Ружинської ЦРЛ від 19 липня 2018 року № 546, консультативні висновки спеціалістів Ружинської обласної клінічної лікарні ім.. О.Ф. Гербачевського від 28 липня 2014 року, 15 червня 2015 року/.

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, його син проживає в АДРЕСА_3, як зазначає Позивач його підтримує та проводить за ним догляд,

надає допомогу як в будинку так і по - господарству, допомагає матеріально в придбанні життєво необхідних ліків, хоча є пенсіонером / і на його утриманні знаходяться троє дітей /свідоцтва про народження серії НОМЕР_7, НОМЕР_8, НОМЕР_9/, звільнений з органів внутрішніх справ /копія трудової книжки серії НОМЕР_10/ та має міокардитичний кардіосклероз з минучою АУ - блокадою другого ступеня, періодами Венкенбаха та екстра систолічною аритмією, НК першого ступеня, гіпертонічна хвороба першої стадії, безкривозний перебіг. Зовнішній геморой з рідкими загостреннями. Остреоходроз грудного відділу хребта, грижа Шиорля з больовим синдромом без порушення функції хребта. Короткозорість обох очей. Післятравматисний меніском правого колінного суглобу з больовим синдромом без порушення функції, післятравматична церебральна ангіопатія. Наведене підтверджується копією виписки із медичної карти амбулаторного хворого Ружинської ЦРЛ від 18 січня 208 року, свідоцтвом про хворобу № 131/34 військово - лікарської комісії, магнітно - резонансною томографією головного мозку від 19 лютого 2018 року, КТ головного мозку Діагностичної центру РАМ від 03 листопада 2015 року.

В судовому засіданні встановлено та підтверджується наявними у справі доказами, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в Андрушівському об'єднаному управлінні ПФУ в Житомирській області, як такий, що отримує пенсію за віком, розмір пенсії становить 2508 гривень 25 копійок /довідка від 07 грудня 2018 року № 609/.

Стаття 51 Конституції України встановлює, що повнолітні діти зобов'язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Ця моральна норма була спочатку зафіксована на конституційному рівні, а потім знайшла своє відображення в Сімейному кодексу України.

Безсумнівно, неможливо змусити дорослих повнолітніх дітей любити і поважати своїх батьків. Любов, доброта, порядність, чесність є етичними поняттями, а не юридичними. Тим не менш потрібно пам'ятати, що однією з основних цілей регулювання сімейних відносин відповідно до частини другої статті 1 Сімейного кодексу України є утвердження почуття обов'язку перед батьками.

Відповідно до частини першої, третьої статті 172 СК України, повнолітні дочка, син зобов'язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, пов'язаних із наданням такого піклування.

Відповідно до статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов'язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов'язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі.

У пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року надано роз'яснення, що обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК України) не є абсолютним.

Якщо мати, батько були позбавлені батьківських прав і ці права не були поновлені, обов'язок утримувати матір, батька у дочки, сина, щодо яких вони були позбавлені батьківських прав, не виникає.

Як роз'яснено у пункті 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. У зв'язку з цим, суд на вимогу дочки, сина, до яких пред'явлено позов про стягнення аліментів, зобов'язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов'язків щодо них (ст.204 СК).

Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги.

Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи.

При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов'язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов'язку утримувати матір, батька та обов'язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов'язків, що передбачено частиною першою статті 204 СК України.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками

пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов'язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу.

Обов'язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв'язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов'язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин.

Отже, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків необхідно враховувати, що таке право батьків, якому кореспондує обов'язок повнолітніх дітей, виникає за умови непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Майновий стан дітей впливає на розмір аліментів і не є підставою для звільнення від обов'язку утримувати матір, батька.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» від 23 листопада 2018 року № 2246-VIII установлено такі розміри основних мінімальних соціальних стандартів у 2019 році зокрема осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2019 року - 1497 гривень, з 1 липня - 1564 гривні, з 1 грудня - 1638 гривень.

Як встановлено у судовому засіданні, позивач ОСОБА_2 є непрацездатним, має хронічне захворювання та потребує постійного лікування. Отримує незначну пенсію, якої недостатньо для забезпечення його життєвих потреб, оскільки витрачає кошти на придбання ліків, після чого суми, яка залишається йому, не вистачає на харчування, тому він потребує матеріальної допомоги.

З матеріалів справи, не вбачається підстав передбачених статтею 204 СК України для звільнення Відповідача від сплати аліментів на утримання позивача.

Разом з тим, Відповідач ОСОБА_1 є власником житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 /копія договору купівлі - продажу від 07 лютого 2007 року, копія витягу з державного реєстру правочинів від 07 лютого 2007 року/. Працює в ПАТ «Житомиргаз» з 03 квітня 2009 року, на даний час займає посаду старшого майстра. За період з 01 червня 2018 року по 30 листопада 2018 року ОСОБА_1 виплачено заробітну плату в розмірі 36536 гривень 34 копійки /довідка ПАТ «Житомиргаз» від 06 грудня 2018 року/. Як вбачається з наданих Відповідачем матеріалів стан його здоров'я не задовільний. Він являється інвалідом 3 групи /копія довідки МСЕК серії 12 ААА № 860754/, хворіє на НСV - інфекцію, має фіброзні зміни паренхіми печінки, стійкі наслідки закритої черепно - мозкової травми, наведене підтверджується копіями консультативних висновків КУ «Обласна клінічна лікарня ім.. О.Ф. Гербачевського» Житомирської обласної ради від 05 вересня 2018 року, свідоцтвом про захворювання № 114 військово - лікарської комісії від 04 березня 1994 року. ОСОБА_1 перебуває на обліку в Андрушівському об'єднаному управлінні ПФУ в Житомирській області, як такий, що отримує пенсію по інвалідності 3-ї групи загального захворювання, розмір пенсії становить 1497 гривень /довідка від 17 грудня 2018 року № 639/.

В судовому засіданні Відповідач зазначив, що згодний на сплату аліментів розмірі 1000 гривень, так як йому самому коштів на лікування не вистачає та в зв'язку з чим вимушений працювати. Зазначив, що у Позивача є ще один син ОСОБА_4 і він також повинен утримувати батька, Позивач доказів на підтвердження надання ОСОБА_4 матеріальної допомоги до суду не надав.

Відповідно до статті 205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Таким чином, судом було встановлено відсутність можливості Відповідача сплачувати аліменти на утримання його непрацездатного батька у розмірі одної четвертої частини всіх її доходів, з урахуванням його матеріального становища.

Тому, суд вважає достатнім стягувати з Відповідача на користь Позивача аліменти у розмірі одної сьомої частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 19 липня 2018 року (дати подання позову) - довічно, у зв'язку з чим вказана позовна заява підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання судового рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до статті 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позовної заяви.

Відповідно до вимог частини 6 статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Так, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів (пункт 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір»), а тому з відповідача ОСОБА_1 підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 704 гривні 80 копійок.

Керуючись статтями 1, 79, 175, 202, 204, 205 Сімейного Кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року, Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, статтями 4, 12, 13, 19, 23, 28, 48, 76, 78, 81, 128, 133, 141, 206, 258, 259, 263-265, 354, 430 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП - НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, аліменти на утримання ОСОБА_2, пенсіонера, РНОКПП- НОМЕР_2, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2, в розмірі одної сьомої частини з усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму доходів громадян, починаючи з дня подачі позову, 19 липня 2018 року і довічно.

Допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП - НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, 704 гривні 80 копійок судового збору, зарахувати його до спеціального фонду Державного бюджету України.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Суддя Попільнянського

районного суду Є. О. Зайченко