Ухвала

19 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 243/2767/19

провадження №61-18034ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Грушицького А. І., розглянувши касаційну скаргу Луганського національного аграрного університету на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 11 травня 2019 року та постанову Донецького апеляційного суду від 23 серпня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Луганського національного аграрного університету про скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

20 березня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Луганського національного аграрного університету про скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення, посилаючись на те, що вона працює директором відокремленого підрозділу Слов`янський коледж Луганського національного аграрного університету на підставі контракту, за час перебування на посаді дисциплінарних стягнень не мала. 19 лютого 2019 року на адресу коледжу надійшло розпорядження за реєстраційним № 01-06/014 щодо надання документів, за підписом тимчасово виконуючої обов`язки ректора Луганського національного аграрного університету ОСОБА_2 зі строком виконання до 16 год. 30 хв. 19 лютого 2019 року. За реєстраційним № 01-19-112 20 лютого 2019 року направлено відповідь на ім`я виконуючого обов`язки ректора Луганського національного аграрного університету ОСОБА_3 щодо розпоряджень № 01-06/014, № 01-06/015, № 01-06/016 від 19 лютого 2019 року, в якій зазначено, що отримане розпорядження викладене не на офіційному бланку Луганського національного аграрного університету, підписане особою, повноваження якої не підтверджені жодним документом та без офіційної печатки навчального закладу, окрім того, враховуючи зміст розпорядження, виконати його в строк об`єктивно неможливо. 17 січня 2019 року виданий наказ за реєстраційним номером № 01-04/016 «Щодо делегування повноважень», згідно якого повноваження підписання юридичних та фінансових документів, наказів, договорів та інших документів надається ОСОБА_4 , будь-яких інших документів, які б підтверджували повноваження ОСОБА_2 підписувати документи від імені Луганського національного аграрного університету не надходило. Станом на 20 лютого 2019 року позивач не мала довіреності для забезпечення діяльності Слов`янського коледжу Луганського національного аграрного університету, що унеможливлювало діяльність підрозділу, в тому числі виконання розпорядження № 01-06/014.

12 березня 2019 року за реєстраційним № 01-04/069 виданий наказ «Про накладення дисциплінарного стягнення» на директора відокремленого підрозділу Слов`янський коледж Луганського національного аграрного університету у виді догани, який 15 березня 2019 року надійшов на електронну адресу коледжу. За змістом цього наказу позивач не виконала розпорядження № 01-06/014 та безпідставно не надала зазначену в розпорядженні інформацію. Позивач вважає, що нею не порушено жодного положення контракту та Положення про відокремлений підрозділ Слов`янський коледж Луганського національного аграрного університету. В порушення статті 149 КЗпП України жодних пояснень від неї ніхто не вимагав, наказ під підпис їй вручений не був. Вважає наказ № 01-04/069 незаконним, оскільки в ньому не зазначено, в чому саме полягає порушення трудової дисципліни, не вказані фактичні обставини, які послужили підставою для застосування дисциплінарного стягнення, окрім того, наказ було видано з порушенням вимог КЗпП України. Просила визнати зазначений наказ незаконним та скасувати його, відшкодувати понесені витрати по сплаті судового збору за рахунок відповідача.

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 11 травня 2019 року, яке залишено без змін постановою Донецького апеляційного суду від 23 серпня 2019 року, позов ОСОБА_1 до Луганського національного аграрного університету про скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення задоволено. Скасовано наказ Луганського національного аграрного університету «Про накладання дисциплінарного стягнення» № 01-04/069 від 12 березня 2019 року.

13 листопада 2019 року Луганський національний аграрний університет засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 11 травня 2019 року та постанову Донецького апеляційного суду від 23 серпня 2019 року в зазначеній справі.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

За змістом положень статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З огляду на положення статті 19 у системному зв`язку з нормами статей 274, 389 та 394 ЦПК України суд вправі віднести справу до категорії малозначних на будь-якій стадії її розгляду.

Предметом позову у цій справі є вимога про скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення. Справа є незначної складності та, виходячи із приписів частини четвертої статті 274 ЦПК України, не входить до переліку тих справ, що підлягають обов`язковому розгляду в порядку загального позовного провадження.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд визнає за можливе, користуючись власними повноваженнями, визнати цю справу малозначною.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі - Суд) згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).

Суд вказує, що важко погодитись з тим, що Верховний Суд, у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволяло йому відфільтровувати справи, що надходять на розгляд до нього, зобов`язаний враховувати помилки, яких припустилися суди нижчої інстанції при визначенні того, чи надавати доступ до нього. Ухвалення іншого рішення могло б суттєво завадити роботі Верховного Суду і унеможливило б виконання Верховним Судом своєї особливої ролі. У практиці Суду вже підтверджувалося, що повноваження Верховного Суду визначати свою юрисдикцію не можуть обмежуватися у такий спосіб (п. 122 рішення у справі «Zubac v. Croatia» (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки оскаржувані Луганським національним аграрним університетом рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 11 травня 2019 року та постанова Донецького апеляційного суду від 23 серпня 2019 року ухвалені у малозначній справі, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Луганського національного аграрного університету на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 11 травня 2019 року та постанову Донецького апеляційного суду від 23 серпня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Луганського національного аграрного університету про скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя А. І. Грушицький