Постанова

Іменем України

24 липня 2019 року

м. Київ

справа № 640/10519/16-ц

провадження № 61-20467св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Русинчука М. М. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В.,

учасники справи:

позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) - ОСОБА_1,

відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом)- ОСОБА_5

відповідач (за первісним та зустрічним позовом) - ОСОБА_4

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_5 , подану його представником ОСОБА_6 , на рішення Київського районного суду міста Харкова від 07 лютого 2017 року в складі судді Нев`ядомського Д. В. та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 20 березня 2017 року в складі колегії суддів: Малійської С. М, Бровченка І. О., Карімової Л. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 , ОСОБА_4 про визначення часток у спільній сумісній власності по 1/3 частині за кожним із них.

В обґрунтування зазначила, що вона має з відповідачами у спільній сумісній власності трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 .

У спільній квартирі із всіх співвласників проживає лише ОСОБА_5 , з яким не досягнуто згоди щодо розпорядження спільним майном, а тому у неї виникла необхідність визначити частки співвласників у спільній сумісній власності. Таким чином ОСОБА_1 вважає, що відповідно до статті 370 ЦК України, частки співвласників мають бути однаковими - по 1/3 кожному.

ОСОБА_5 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про поділ майна, що є у спільній сумісній власності, припинення спільної сумісної власності, визнання права власності на 1/3 частину квартири.

В обґрунтування зустрічного позову ОСОБА_5 зазначив, що згідно з розпорядженням № 2690 від 06 липня 1999 року Харківської квартирно - експлуатаційної частини ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_5 отримали у спільну сумісну власність у порядку приватизації трикімнатну ізольовану квартиру АДРЕСА_1 . ОСОБА_8 в квартирі не зареєстрована і не проживає більше п`ятнадцяти років, залишила квартиру ще до реєстрації шлюбу з ОСОБА_9 , мешкають в квартирі АДРЕСА_2 , де ОСОБА_1 і зареєстрована.

Короткий зміст судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Київського районного суду міста Харкова від 07 лютого 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 20 березня 2017 року, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_4 про визначення часток у спільній сумісній власності задоволено у повному обсязі.

Визначено, що ідеальні частки ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 , є рівними і складають по 1/3 частині (частка кожного).

Позовні вимоги ОСОБА_5 про поділ майна, припинення спільної сумісної власності, що є у спільній сумісній власності, визнання права власності на 1/3 частину квартири задоволено у повному обсязі.

Припинено право спільної сумісної власності ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 на квартиру АДРЕСА_1 .

Поділено квартиру АДРЕСА_1 , що є у спільній сумісній власності ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_5 та визнано за ОСОБА_5 право спільної часткової власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 .

Суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, задовольняючи позовні вимоги дійшов висновку, що сторони є учасниками спільної сумісної власності на спірну квартиру, а тому частки кожного з них є рівними.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У квітні 2017 року ОСОБА_5 , звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, у якій, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовним вимог за первісним позовом.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга аргументована тим, що суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, неповно дослідив обставини справи, не надав їм належної правової оцінки та дійшов помилкового висновку при вирішенні спору.

Скаржник вказує, що рішенням Апеляційного суду Харківської області від 07 червня 2016 року в справі №640/21147/15-ц вже вирішено спір за позовом ОСОБА_1 про визначення часток у спільній сумісній власності, яка повторно звернулась до суду з одним і тим самим позовом, з тих самих підстав. Тому, на думку заявника, оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню, а в задоволенні позовних вимог за первісним позовом слід відмовити.

Відзив/заперечення на касаційну скаргу

В червні 2017 року на адресу суду від ОСОБА_1 надійшли заперечення на касаційну скаргу. В наданих запереченнях позивач за первісним позовом просила рішення Київського районного суду міста Харкова від 07 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 20 березня 2017 року залишити без змін. В спростування доводів викладених у касаційній скарзі, ОСОБА_1 вказала, що суб`єктний склад цивільної справи №640/21147/15-ц та справи, що розглядається, є різним, а тому підстави для закриття провадження чи відмови у задоволенні позову з цих мотивів відсутні.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 24 травня 2017 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_5 , зупинено виконання рішення Київського районного суду міста Харкова від 07 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 20 березня 2017 року до закінчення касаційного провадження.

На виконання вимог підпункту 4 пункту 1 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України 21 квітня 2018 року справу передано до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги з таких мотивів.

Суди першої та апеляційної інстанції встановили, що згідно з розпорядженням № 2690 від 06 липня 1999 року Харківської квартирно - експлуатаційної частини ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_5 отримали у спільну сумісну власність у порядку приватизації трикімнатну ізольовану квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідно до статті 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.

ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , які є співвласниками не змогли досягти згоди щодо розпорядження спільним майном.

Згідно з частинами першою, другою та третьою статті 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом.

У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Отже, зважаючи на зазначені обставини та відповідно до чинного законодавства, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованих висновків, що частки сторін як учасників спільної сумісної власності спірної квартири є однаковими - по 1/3 кожному, у зв`язку з чим правильно задовольнили первісний і зустрічний позови, поділивши між сторонами спірну квартиру шляхом визначення вказаних часток у праві власності на це нерухоме майно.

Посилання особи, яка подала касаційну скаргу на те, що ОСОБА_12 повторно звернулась до суду з одним і тим самим позовом про визначення часток у спільній сумісній власності, з тих самих підстав є необґрунтованими та колегією суддів до уваги не беруться, оскільки до складу осіб, які брали участь у справі № 640/21147/15-ц входили позивач - ОСОБА_1 , відповідач - ОСОБА_5 та третя особа - ОСОБА_4 , а при розгляді справи № 640/10519/16-ц у суді першої інстанції приймали участь: позивач ОСОБА_1 , відповідач 1- ОСОБА_5 , відповідач 2 - ОСОБА_4 , а тому суб`єктний склад на стороні відповідачів у вказаних справа не є тотожним.

Крім того, як правильно вказав суд апеляційної інстанції, підставою для скасування Апеляційним судом Харківської області рішення суду першої інстанції в справі № 640/21147/15-ц стало те, що співвласник спірного майна ОСОБА_4 позивачем не був залучений до участі у справі як співвідповідач, а суд апеляційної інстанції не має повноважень здійснити таке залучення з власної ініціативи.

При цьому в мотивувальній частині рішення Апеляційного суду Харківської області від 07 червня 2016 року судом роз`яснено, що скасування рішення районного суду та відмова в задоволенні позовних вимог не позбавляє позивача права звернутися до суду з новим позовом до усіх співвласників спірної квартири.

Згідно з положеннями статті 400 ЦПК України оцінка доказів не належить до повноважень суду касаційної інстанції.

Докази та обставини, на які є посилання у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами попередніх інстанцій і їм надана належна оцінка.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

За правилами частини третьої статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Таким чином, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення без задоволення касаційної скарги та залишення без змін оскаржуваних судових рішень судів першої і апеляційної інстанцій.

Керуючись статтями 400, 401, 402, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду міста Харкова від 07 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 20 березня 2017 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення Київського районного суду міста Харкова від 07 лютого 2017 року та ухвали Апеляційного суду Харківської області від 20 березня 2017 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді М. М. Русинчук

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков