ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2019 року м. Київ

справа № 369/14349/18

провадження № 22-ц/824/11402/19

Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Іванової І.В.

суддів - Матвієнко Ю.О., Мельника Я.С.

при секретарі - Ярмак О.В.

сторони :

позивач - ОСОБА_1

відповідачі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Державний реєстратор Київської обласної філії комунального підприємства "Новозаводське" Новозаводської сільської ради Пулинського району Житомирської області Дахно Артем Миколайович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинський районний суд Київської області від 20 травня 2019 року у складі судді Пінкевич Н.С., повний текст складений 30.05.2019 року,

встановив:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Державного реєстратора Київської обласної філії КП «Новозаводське» Дахно А. М. про визнання правочину недійсним.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 10 липня 2017 року на підставі рішення державного реєстратора Дахно А.М. було проведено перереєстрацію права власності відповідача ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,25 га та житловий будинок по АДРЕСА_1 на відповідача ОСОБА_2 Дана перереєстрацію, на думку позивача, проведена на підставі фіктивних угод, які направлені на приховування майна, за рахунок якого може бути виконана постанова суду щодо повороту виконання вироку суду.

Вказує, що у відповідача ОСОБА_3 є обов`язок повернути позивачу грошові кошти та ювелірні вироби на значну суму. Згідно постанови суду було накладено арешт на вищевказане нерухоме майно, але виконати його не можливо, оскільки майно належить іншій особі - ОСОБА_2 .

Так, між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були укладені нікчемні угоди та письмові документи: договір позики від 16 січня 2012 року, розписка від 16 січня 2012 року, лист-вимога про повернення коштів від 20 січня 2017 року, договір про припинення зобов`язання переданням відступного від 07 липня 2017 року, акт прийому-передачі майна від 07 липня 2017 року. ОСОБА_1 зазначає, що правочини щодо нерухомого майна мають бути нотаріально посвідчені, але відповідачі не дотримались форми правочину, а тому в силу норм ЦК України правочини є нікчемними, а реєстратор мав відмовити сторонам у проведенні державної реєстрації права власності на ОСОБА_2 .

Позивач вважає своє право порушеним, отже, просила суд визнати правочин від 10 липня 2017 року Державного реєстратора Київської обласної філії комунального підприємства "Новозаводське" Новозаводської сільської ради Пулинського району Житомирської області Дахно А.М., яким зареєстровано право власності на земельну ділянку кадастровий номер :01:004:5001, площею 0,25 га, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224, власник ОСОБА_2 - недійсним та скасувати запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 36066123.

Відповідач ОСОБА_3 не визнав пред`явлені до нього позовні вимоги пояснивши, що домоволодіння та земельна ділянка належали йому на праві власності ще з 09 вересня 2010 року. До прав власника належить право на розпорядження майном, тому до укладеного правочину між ним та ОСОБА_2 , позивач жодного відношення не має. Також зазначив, що заяву ОСОБА_1 про поворот виконання вироку суду в кримінальній справі залишено без задоволення. Тому на час звернення позивача до суду, остання не має законних підстав наполягати на порушенні її прав. Крім того, відповідач посилається на те, що нотаріальне посвідчення договору позики грошових коштів за чинним законодавством не вимагається.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 травня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції через порушення норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове про задоволення позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає про те, що нею були надані документи на підставі яких була проведена перереєстрація спірного майна. Та, виходячи з зазначених документів, даний вид позики, на її думку, є іпотекою в розумінні ст. 1 Закону України «Про іпотеку». Крім того, скаржник вказує, що на час укладення договору про припинення зобов`язання переданням відступного від 07 липня 2017 року, що фактично є угодою про передачу нерухомого майна, та акту прийому-передачі майна у власність, відповідача ОСОБА_3 не було в Україні.

В суді апеляційної інстанції позивач та її представник скаргу підтримали, просили її задовольнити.

Представники відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заперечували проти скарги, просили відмовити у її задоволенні.

Державний реєстратор Київської обласної філії комунального підприємства "Новозаводське" Новозаводської сільської ради Пулинського району Житомирської області Дахно А.М. належним чином повідомлений про час розгляду справи, проте до суду не з`явився,причин неявки не повідомив, направлена йому кореспонденція повернулась до суду з відміткою про вибуття, тому з урахуванням відсутності заяви про зміну місця знаходження та відповідно до положень ст. 131 ЦПК України, колегія суддів вирішила за можливе провести судове засідання у його відсутність, згідно ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників, розглянувши матеріали цивільної справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 квітня 2010 року ОСОБА_1 була засуджена за ч. 5 ст. 185 КК України до дев`яти років позбавлення волі з конфіскацією майна, яке є її власністю. Також цим вироком суду стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 4919379,48 грн. в якості відшкодування заподіяної матеріальної шкоди та судові витрати в розмірі 4 036,87грн.

В подальшому ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.06.2015р. вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14.04.2010р. скасовано та призначено судовий розгляд за нововиявленими обставинами за правилами КПК 1960 року.

Після чого, постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31.01.2017р. кримінальна справа відносно позивача ОСОБА_1 повернута керівнику Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області для організації додаткового розслідування. Цією ж постановою вирішено питання щодо речових доказів, зокрема 200 000 доларів США, які були передані на зберігання ОСОБА_3 , зараховано на депозитний рахунок Києво-Святошинського ВП ГУ НП у Київській області, а також скасовано арешти, накладені під час досудового слідства у кримінальній справі.

09 червня 2017 року до Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшло клопотання ОСОБА_1 про застосування повороту виконання судового рішення в частині конфіскації майна та в частині судових витрат на користь експертних установ, в якому ОСОБА_1 просила зобов`язати ОСОБА_3 повернути їй або іншій особі, визначеній судом, під відповідальне зберігання 200 000 доларів США, які передані ОСОБА_3 на виконання ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20.02.2010 та акту №440/2-1 від 02.03.2010; зобов`язати ОСОБА_3 повернути їй або іншій особі, визначеній судом, під відповідальне зберігання 878 079,78 грн., які перераховані ОСОБА_3 на виконання скасованого вироку суду.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 серпня 2017 року по справі №369/11744/14, в порядку забезпечення заяви про поворот виконання вироку від 14 квітня 2010 року, накладено арешт на домоволодіння - будинок, загальною площею 511,7 кв.м, житловою площею 174,6 кв.м з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_3 на праві власності.

Рішенням Державного реєстратора Київської обласної філії комунального підприємства "Новозаводське" Новозаводської сільської ради Пулинського району Житомирської області Дахно Артема Миколайовича №36595520 від 14 серпня 2017 року у накладенні арешту на майно було відмовлено, оскільки дане майно належить іншій особі, ніж та, що вказана в постанові суду від 01 серпня 2017 року.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 жовтня 2017 року по справі №369/11744/14 заяву ОСОБА_1 про поворот виконання вироку суду за її обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.5. ст. 185 КК України, про заборону вчиняти реєстраційні дії щодо домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та про зміну способу, виду і порядку виконання постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31.10.2017 залишено без розгляду.

Крім того, судом встановлено, що 10 липня 2017 року державним реєстратором Київської обласної філії комунального підприємства «Новозаводське» Новозаводської сільської ради Пулинського району Житомирської області Дахно А.М. проведені реєстраційні дії, які були внесені в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 36066123 від 10.07.2017р. на земельну ділянку кадастровий номер :01:004:5001 площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою: АДРЕСА_1 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224, власник - ОСОБА_2 ; та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 36065629 від 10.07.2017р. на житловий будинок, об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 511,7 кв.м, житлова площа 174,6 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224, власник - ОСОБА_2 .

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №135061413 від 21 серпня 2018 року вбачається, що підставою виникнення права власності є: договір позики, серія та номер: б/н, виданий 16.01.2012р., видавник: сторони; розписка, серія та номер: б/н, виданий 16.01.2012р., видавник: ОСОБА_3 ; лист вимога про повернення суми позики за договором позики від 16.01.2012р., серія та номер: б/н, виданий 20.01.2017р., видавник: ОСОБА_2 ; договір про припинення зобов`язання переданням відступного, серія та номер: б/н, виданий 07.07.2017р., видавник: сторони; акт прийому-передачі майна у власність, серія та номер: б/н, виданий 07.07.2017р., видавник: сторони.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з недоведеності позовних вимог.

Судова колегія погоджується з таким висновком, з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до змісту ст. ст. 12,13,77-81 ЦПК України суд слухає цивільні справи на засадах змагальності сторін, в межах заявлених вимог і на підставі доказів наданих сторонами та їх представниками, докази повинні подаватись належні, тобто містити інформацію щодо предмета доказування, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказуванню підлягають обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, з матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 звертаючись до суду з позовом про визнання правочинів недійсними, посилалася на порушення її права щодо повернення її коштів на виконання скасованого вироку суду за рахунок спірного майна відповідача ОСОБА_3 .

Проте, як вбачається з матеріалів справи на час прийняття судом постанови про накладення арешту від 01 серпня 2017 року, спірне майно вже не належало ОСОБА_3 , при цьому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в матеріалах справи відсутні докази щодо зловмисної угоди відповідачів при вчинені оспорюваних правочинів.

За ст. 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Правові наслідки визнання фіктивного правочину недійсним встановлюються законами.

П. 24 Постанови передбачено, що для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. Судам необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У разі якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний.

Згідно акту прийому-передачі майна у власність від 07.07.2017р. між відповідачами, спірне було майно передано ОСОБА_2 .

При цьому доводи скарги ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_3 виїхав за кордон 27 лютого 2014 року, суд першої інстанції відхилив оскільки не виключається можливість підписання акту приймання-передачі майна, зважаючи на можливі комунікації, з чим погоджується і судова колегія.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що судового рішення щодо стягнення коштів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на час розгляду даної справи не постановлено, тому доводи апеляційної скарги не можуть бути прийняті до уваги, оскільки позивач не довела, що оспорюваними правочинами порушені її майнові права, що є її обов`язком відповідно до засад змагальності сторін за ст.12 ЦПК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону та обставинам справи, доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для його скасування.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381 ЦПК України, Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Києво-Святошинський районний суд Київської області від 20 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді :