Дата документу 15.05.2019 Справа № 336/5071/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 336/5071/17
Провадження №22-ц/807/1252/19
Головуючий в 1-й інстанції – Суркова В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2019 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідача

Кухаря С. В.,

суддів:

Крилової О. В., Полякова О.З.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07 грудня 2018 року, ухвалене в м. Запоріжжі (повний текст рішення складено 20.12.2018 року) у справі за позовом ОСОБА_4 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта», ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 у вересні 2017 року звернувся до суду з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта», ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, який у процесі розгляду справи уточнив. За змістом позову, в результаті дорожньо-транспортної пригоди за участю автомобіля під керуванням ОСОБА_5, яка сталася 07.05.2016 року, позивачу спричинені тілесні ушкодження, з приводу яких він тривалий час лікувався, у зв’язку із чим поніс матеріальні витрати на загальну суму 27265,45 грн. Крім того, зазнав моральну шкоду. Оскільки відповідач ОСОБА_5 застрахував свою цивільно-правову відповідальність, ОСОБА_4 просив стягнути з товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» матеріальну шкоду в сумі 37763,72 грн., з яких: 27265,45 грн. – витрати на лікування, 8700,00 грн. – тимчасова втрата працездатності та 1798,27 грн. в якості компенсації моральної шкоди. З ОСОБА_5 просив стягнути моральну шкоду у розмірі 28201,73 грн. та витрати на правову допомогу з обох відповідачів у розмірі 12000,00 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07 грудня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_4 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта», ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки відмовлено повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що шкода спричинена ушкодженням здоров’я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, відшкодовується незалежно від вини особи, що її спричинила у відповідності до ст. 1167, 1187 ЦК України. Надані докази на підтвердження витрат на лікування, шкоди, пов’язаної з тимчасовою втратою працездатності та моральної шкоди, є належними та достовірними, а тому суд необґрунтовано та безпідставно не прийняв їх до уваги.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_5 зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з’ясовано їх правову природу та як наслідок винесено обґрунтоване та законне рішення, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими. В зв’язку з наведеним, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В силу вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з 1 січня 2019 року це 192 100 грн. (відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2019 рік» з 1 січня 2019 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 1921 грн. (1921 грн. Х 100 = 192 100 грн.), крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1, ч. 2 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з’ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 07.05.2016 року, приблизно о 19 годині 45 хвилин, водій ОСОБА_5, керуючи автомобілем «ВАЗ 21093», реєстраційний номер НОМЕР_1, здійснював рух по проїзній частині вул. 8 Березня, рухаючись з боку вул. Іванова в напрямку вул. Шевченка в м. Запоріжжі.

В цей же час, в районі перетину вул. 8 Березня із вул. Чарівною, пішохід ОСОБА_4, перебуваючи у стані алкогольного сп’яніння, не переконався в безпеці своїх дій та, діючи з порушенням вимог правил безпеки дорожнього руху, почав здійснювати перетин поїзної частини вул. 8 Березня, рухаючись з права – на ліво за ходом руху автомобілю під керуванням водія ОСОБА_5

Водій ОСОБА_5, виявивши небезпечні дії пішохода ОСОБА_4, застосував заходи гальмування, однак своїми односторонніми діями запобігти контакту не зміг, в результаті чого допустив наїзд передньою частиною кузова, керованого ним транспортного засобу на пішохода ОСОБА_4, який в результаті цієї дорожньо-транспортної пригоди отримав тілесні ушкодження.

Факт дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою слідчого Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області від 30.06.2016 року, якою кримінальне провадження закрито у зв’язку з відсутністю в діях водія ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України (а.с. 4).

26.02.2016 року ОСОБА_5 застрахував свою цивільно-правову відповідальність, про що свідчить поліс № АЕ/7762025, строк дії якого закінчується 25.02.2017 року (а.с. 5).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено розмір витрат, які він поніс у зв’язку з лікуванням, придбанням лікарських засобів, а також не доведено час втрати ним працездатності і завдання моральної шкоди.

Між тим, з вказаними висновками суду першої інстанції, колегія суддів не погоджується виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов’язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об’єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відносини, що виникають у результаті завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки, виділяють у спеціальний делікт у зв’язку з особливостями механізму завдання шкоди, а також умовами виникнення обов’язку таку шкоду відшкодувати. При цьому враховується, що особливі правила ст. 1187 ЦК України діють тоді, коли шкоду завдано тими властивостями об’єкта, через які діяльність із ним визнається джерелом підвищеної небезпеки.

Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володільця небезпечного об’єкта законодавець зобов’язує відшкодувати шкоду незалежно від вини цієї особи. Перед потерпілими несуть однаковий обов’язок відшкодувати завдану шкоду як винні, так і невинні володільці об’єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки.

Виходячи із положень ч. 5 ст. 1187 ЦК України, згідно з якими особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Так, постановою про закриття кримінального провадження від 30.06.2016 року встановлено, що 07.05.2016 року, приблизно о 19 годині 45 хвилин, водій ОСОБА_5, керуючи автомобілем «ВАЗ 21093», реєстраційний номер НОМЕР_1, здійснював рух по проїзній частині вул. 8 Березня, рухаючись з боку вул. Іванова в напрямку вул. Шевченка в м. Запоріжжі. В цей же час, в районі перетину вул. 8 Березня із вул. Чарівною, пішохід ОСОБА_4, перебуваючи у стані алкогольного сп’яніння, не переконався в безпеці своїх дій та, діючи з порушенням вимог правил безпеки дорожнього руху, почав здійснювати перетин поїзної частини вул. 8 Березня, рухаючись з права – на ліво за ходом руху автомобілю під керуванням водія ОСОБА_5, поза позначеного дорожніми знаками та дорожньою розміткою пішохідного переходу, в темпі бігу. Водій ОСОБА_5, виявивши небезпечні дії пішохода ОСОБА_4, застосував заходи гальмування, однак своїми односторонніми діями запобігти контакту не зміг, в результаті чого допустив наїзд передньою частиною кузова, керованого ним транспортного засобу на пішохода ОСОБА_4, який в результаті цієї дорожньо-транспортної пригоди отримав тілесні ушкодження.

На підставі полісу № АЕ/7762025 обов’язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного між ОСОБА_6 та ТДВ СТ "Домінанта", цивільна відповідальність за забезпеченим транспортним засобом "ВАЗ-21093", державний номер НОМЕР_2, перед третіми особами застрахована.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров’ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до Висновку експерта № 2806 від 30.06.2016р. (а.с.8-11), травми ОСОБА_4 кваліфікуються, як тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент завдання, середньої тяжкості та легкі. Не виключається можливість виникнення всього комплексу тілесних ушкоджень в умовах дорожньо-транспортної пригоди. Давність виникнення ушкоджень узгоджується з обставинами справи (подією ДТП).

Відповідно до п. 24.1. ст. 24 Закону, у зв’язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов’язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров’я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров’я.

Відповідно до виписки з КУ «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медицини м. Запоріжжя» ОСОБА_4 знаходився на лікуванні з 07.05.2016р. по 17.05.2016 року (а.с.13). Відповідно до довідки (а.с.16) наведено перелік препаратів, які були використані для лікування.

Відповідно до виписного епікризу з КУ «Запорізька обласна лікарня», ОСОБА_4 знаходився на лікуванні в установі з 26.09.2016 року по 10.10.2016 року з діагнозом – ушкодження медіального меніску (а.с.12). Відповідно до листа (а.с.17) наведено перелік препаратів, які були використані для лікування.

Витрати на лікування та медичні препарати позивач ОСОБА_4 оцінює в розмірі – 27265,45 грн., на підтвердження надає копії чеків та довідок про сплату послуг (а.с.18-25). Вказана сума витрат, відповідачами у справі не спростована.

Зазначена сума витрат на лікування та медичні препарати підлягає стягненню з ТДВ СТ "Домінанта".

Відповідно до ст.25 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров'я час втрати працездатності. Доходи потерпілого оцінюються в таких розмірах: для непрацюючої повнолітньої особи - допомога у розмірі, не меншому мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством.

У відповідності до Закону України «Про Державний бюджет України 2016 року» від 25.12.2015 року розмір мінімальної заробітної плати з 01.05.2016 року становить 1450,00 грн. Час тимчасової втрати працездатності складає 6 місяців. Таким, чином, розмір спричиненої позивачу шкоди, пов’язаної з тимчасовою втратою працездатності складає: 1450,00*6=8700,00 грн., який підлягає стягненню з ТДВ СТ "Домінанта".

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

В пункті 4 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.03.2013 № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" надані такі роз’яснення, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Колегія суддів апеляційного суду, зауважує, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди позивачу була завдана моральна шкода, яка полягає в фізичному болю та душевних стражданнях, які він зазнав у зв’язку з ушкодженням здоров’я, між тим виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, і з урахуванням, того що груба необережність позивача, сприяла виникненню шкоди, вважає за необхідне стягнути на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди – 10000,00 грн., частково задовольнивши позовні вимоги в цій частині.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров’я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров’ю.

Таким чином, оскільки з ТДВ СТ "Домінанта" підлягає стягненню страхова виплата за шкоду здоров’ю у розмірі 27265,45 грн.+8700,00 грн.=35965,45 грн. Розмір моральної шкоди, який підлягає стягненню з ТДВ СТ "Домінанта" складає 5% цієї страхової виплати – 1798,27 грн.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Залишок розміру моральної шкоди, який підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_5 складає 10000,00 грн.-1798,27 грн. = 8201,73 грн.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційного суду, вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, ухвалює нове рішення, цей суд змінює розподіл судових витрат.

Згідно ч.3 ст. 133 ЦПК України, до витрат пов’язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.1 ст. 137 ЦПК України, витрати пов’язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони.

Пункт 3 ч.2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов’язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем у справі заявлено вимогу про стягнення з відповідачів витрат на правничу допомогу в розмірі 12000,00 грн.

Розмір вказаних витрат підтверджений наступними документами: договором про надання правової допомоги від 21.09.2016 року; квитанцією від 20.06.2017 року про сплату послуг за переліком у сумі 5000,00 грн.; додатковою угодою від 12.08.2018 року про внесення змін до договору від 21.09.2016р.; попереднім розрахунком витрат на професійну правничу допомогу; квитанцією від 12.08.2018 року про сплату послуг за переліком у сумі 7000,00 грн.

Розмір витрат на правничу допомогу, який підлягає стягненню з відповідачів, з урахуванням часткового задоволення позову складає – 8361,60 грн.

Відповідно з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» підлягає стягненню сума витрат позивача на правничу допомогу в розмірі – 6869,89 грн., а з ОСОБА_5 – 1491,71 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07 грудня 2018 року у цій справі скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

Позов ОСОБА_4 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта», ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди – задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» на користь ОСОБА_4 страхове відшкодування у розмірі 37763,72 грн. з яких витрати на лікування – 27265,45 грн.; не отримані доходи у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим - 8700,00 грн.; моральна шкода – 1798,27 грн.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 відшкодування моральної шкоди у розмірі - 8201,73 грн.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» на користь ОСОБА_4 витрати на правничу допомогу в розмірі – 6869,89 грн.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 витрати на правничу допомогу в розмірі – 1491,71 грн.

В іншій частині позовову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 15 травня 2019 року

Головуючий, суддя-доповідач С. В. Кухар

Судді: О. В. Крилова

О. З. Поляков