Номер провадження: 22-ц/813/4262/19
Головуючий у першій інстанції Огренич І. В.
Доповідач Журавльов О. Г.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.07.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - Журавльова О.Г.,

суддів: Комлевої О.С., Кравця Ю.І.,

за участю секретаря Павлючук Ю.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

відповідач - ОСОБА_3 ,

відповідач - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 01 лютого 2019 року про відмову у забезпеченні судових витрат у складі судді Огренич І.В.,

встановив:

В провадженні Київського районного суду м. Одеси знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 про визнання недійсними договорів дарування, визнання недійсним заповіту, визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом та за заповітом, визнання недійними та скасування запису та рішення державного реєстратора, визнання права власності.

29 серпня 2018 року представник ОСОБА_2 - адвокат Скіндер В.Б., який є також представником ОСОБА_4 , надав до суду заяву про забезпечення судових витрат та просив зобов`язати ОСОБА_1 внести на депозитний рахунок суду попередньо визначену суму судових витрат у розмірі 22335 гривень.

Заяву обґрунтовано тим, що позивач звернувся до суду з позовом, за яким пропустив строки позовної давності, а тому на думку відповідача позов є безпідставним. Посилаючись на ст. 135 ЦПК України просив задовольнити заяву.

Представник відповідача ОСОБА_6 - адвокат Дубровська Г.В. у судовому засіданні також просила заяву задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Левіт В.С. просив у задоволенні заяви відмовити.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 01 лютого 2019 року заяву представника ОСОБА_2 - адвоката Скіндер В.Б. про забезпечення судових витрат по справі залишено без задоволення.

Відмовляючи у задоволені заяви суд першої інстанції посилався на передчасність поданої заяви та виходив з того, що заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності і сплив позовної давності, про застосування якою заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Зазначену ухвалу суду оскаржує в апеляційному порядку ОСОБА_2 .

В скарзі ОСОБА_2 ставиться питання про зміну оскаржуваної ухвали суду та задоволення клопотання в частині забезпечення судових витрат шляхом зобов`язання ОСОБА_1 внести на депозитний рахунок суду попередньо визначену суму судових витрат в розмірі 22335 грн.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що вимоги позивача по справі носять необґрунтований та безпідставний характер. Крім того, зазначено, що позивач порушив строки позовної давності, а його майновий стан може ускладнити відшкодування судових витрат відповідача у разі відмови у задоволенні позову.

На апеляційну скаргу представником ОСОБА_1 - адвокатом Левіт В.С. подані заперечення, якими зазначає, що відповідачем не доведено безпідставності поданого позову або інших зловживань процесуальними правами збоку позивача; позивач має зареєстроване в установленому законом порядку місце проживання та майно, яке знаходиться на території України. Крім того, в запереченнях посилається на відсутність документально підтверджених сплат витрат на професійну правничу допомогу, тому вважає оскаржувану ухвалу суду обґрунтованою.

Сторони в судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи в апеляційному суді повідомлялися належним чином.

Від представника ОСОБА_1 - адвоката Левіта В.С. надійшла заява №22-15363/19 від 23.07.2019 року про відкладення розгляду справи.

Розглянувши дану заяву апеляційний суд дійшов до висновку про її необґрунтованість та безпідставність, спрямовану на безпідставне затягування і перешкоджання розгляду справи, виходячи з наступного.

Представником ОСОБА_1 - адвокатом Левіт В.С. до клопотання про відкладення справи не надано жодного доказу, підтверджуючого його зайнятість в іншій справі. До заяви додано копію ордеру та витягу з угоди на представництво ОСОБА_1 .

Одночасно, колегія суддів зазначає, що необґрунтоване затягування розгляду справи суперечить вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку.

З цих підстав колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи, повідомлених належним чином про дату, час і місце розгляду справи, неявка яких до суду визнана судом неповажною.

При цьому колегія суддів також виходить із того, що у своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд з прав людини зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема складність справи, поведінка заявника та поведінки компетентних органів влади.

Згідно ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Справа розглянута апеляційним судом на підставі ч. 2 ст. 247 та ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно положень ч. 1 ст. 135 ЦПК України, суд може зобов`язати сторони внести на депозитний рахунок суду попередньо визначену суму судових витрат, пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією, про що постановляє ухвалу (забезпечення судових витрат).

Частиною 4 статті 135 ЦПК України передбачено, що як захід забезпечення судових витрат суд з урахуванням конкретних обставин справи має право, за клопотанням відповідача, зобов`язати позивача внести на депозитний рахунок суду грошову суму для забезпечення можливого відшкодування майбутніх витрат відповідача на професійну правничу допомогу та інших витрат, які має понести відповідач у зв`язку із розглядом справи (забезпечення витрат на професійну правничу допомогу).

Таке забезпечення судових витрат застосовується, якщо: 1) позов має ознаки завідомо безпідставного або інші ознаки зловживання правом на позов; або 2) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування судових витрат відповідача у випадку відмови у позові.

Таке забезпечення судових витрат також може бути застосоване, якщо суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування судових витрат відповідача у випадку відмови у позові.

Відповідно до ч. 5 ст. 135 ЦПК України, сума забезпечення витрат на професійну правничу допомогу визначається судом з урахуванням приписів частини четвертої статті 137, частини сьомої статті 139 та частини третьої статті 141 цього Кодексу, а також їх документального обґрунтування.

Відмовляючи у задоволенні заяви суд першої інстанції дійшов висновку, що вона є передчасною, так як відповідно до ст. 267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності і сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Крім того, апеляційний суд встановив, щовитрати на правничу допомогу не підтверджені документально, не сплачені та не обґрунтовані.

Також, як встановлено процесуальним законом застосування такого заходу забезпечення судових витрат, яквнесення на депозитний рахунок суду попередньо визначеної суми судових витрат суд з урахуванням конкретних обставин є правом суду, а не обов`язком.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги про порушення прав апелянта є необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальної частині оскаржуваного рішення.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 як на підставу скасування ухвали та задоволення заяви про забезпечення судових витрат посилання на те, що ОСОБА_1 не спроможний відшкодувати витрати у разі відмови у його позові, є недоведеними та висновків суду першої інстанції не спростовують.

Таким чином, всупереч твердженню скарги, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та постановив ухвалу з додержанням вимог закону, тому у відповідності зі ст. 375 ЦПК України, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 268, п. 1 ч. 1 ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 01 лютого 2019 року про відмову у забезпеченні судових витрат залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст Постанови складено 24 липня 2019 року.

Головуючий О.Г.Журавльов

Судді О.С.Комлева

Ю.І.Кравець