Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" липня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Виниченко Л.М.,

при секретарях Мовлянова (Гноілек) М.В., Івіна М.Ю., Кравченко А.С., Сіренко Д.В.,

за участі:

представника позивача ОСОБА_1 . ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу № 755/19294/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

У С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом у якому просить стягнути з ОСОБА_3 завданий матеріальний збиток у розмірі 194 381,52 грн. та судовий збір.

Позовні вимоги мотивує тим, що 28.08.2017 року приблизно о 19 год. 10 хв., керуючи транспортним засобом «Крайслер» д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_3 рухався по просп. Ватутіна, 2Г, на місці стоянки ТЦ «Скай Мол» в м. Києві, не виконав вимогу дорожньої розмітки 1.18, не надав дорогу транспортному засобу, який рухався праворуч, внаслідок чого здійснив зіткнення із належним позивачу автомобілем «Ніссан» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_5 , чим заподіяно технічні пошкодження та завдано матеріальні збитки.

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 05.10.2017 року відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення.

Відповідно до Звіту про оцінку вартості матеріального збитку, завданого ушкодженням транспортного засобу № 0809 від 11.09.2017 року, вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу «Ніссан» д.н.з. НОМЕР_2 становить 267 563,68 грн. Вартість робіт зі складання цього звіту становить 2500 грн.

Позивач вказує, що фактично за ремонт автомобіля було сплачено 290 891,52 грн.

31 жовтня 2017 року страховою компанією було виплачено страхове відшкодування за завдану майнову шкоду у розмірі 99 000 грн.

Зазначає, що таким чином загальна вартість майнової шкоди склала 194 381,52 грн.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 26.12.2017 року було відкрите провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання у справі, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання (а.с. 19).

Відповідачу був встановлений п`ятнадцятиденний строк з дня вручення вказаної ухвали подати відзив на позовну заяву.

Відзив на позов відповідачем у визначений термін не надано.

Ухвалою суду від 22.05.2018 року задоволено клопотання представника відповідача ОСОБА_4 про призначення судової автотоварознавчої експертизи (а.с. 101-103).

01.10.2018 р. матеріали справи були повернуті з Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру з повідомленням про неможливість проведення експертизи № 12-2/663 від 20.09.2018 р. (а.с. 118-124).

03 жовтня 2018 року судом постановлено ухвалу про поновлення провадження у справі (а.с. 126).

Ухвалою суду від 13.03.2019 року за клопотанням представника відповідача ОСОБА_4 залучено до участі у справі спеціаліста ОСОБА_6 , якого викликано в судове засідання на 23.04.2019 р. (а.с. 153-154).

13 березня 2019 року судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження у справі та призначено розгляд справи по суті на 23.04.2019 р. (а.с. 155).

У зв`язку з неявками в судові засіданні спеціаліста ОСОБА_6 постановлювались ухвали відповідно від 23.04.2019 року та від 27 травня 2019 року про його виклик в судові засідання на 27.05.2019 р. та 18.07.2019 р. (а.с. 168-169, 178-179).

В судовому засіданні 23.04.2019 р. представник позивача ОСОБА_7 підтримав позов та викладені у ньому обставини.

Представник відповідача ОСОБА_4 просив відмовити у задоволенні позову в зв`язку з його безпідставністю, пояснив, що ціна позову ґрунтується на ремонтних роботах та звіту оцінювача, який є неповним, не визначалася утилізаційна вартість пошкодженого автомобіля, стороною позивача автотоварознавча експертиза не проводилась, також замінювались деталі, які не були пошкоджені в дорожньо-транспортній пригоді, утилізаційна вартість транспортного засобу перевищує його вартість, тому всю суму має відшкодувати страхова компанія.

Після оголошення судом перерви для виклику спеціаліста представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача, відповідно положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України, на підставі зібраних по справі доказів.

Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, спеціаліста, вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 являється власником автомобіля «Ніссан» д.н.з. НОМЕР_2 на підставі свідоцтва про реєстрації транспортного засобу серії НОМЕР_3 (а.с. 44).

ОСОБА_3 28 серпня 2017 року близько 19 год. 10 хв., керуючи транспортним засобом «Крайслер» д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по просп. Ватутіна, на місці стоянки ТЦ «Скай Мол» в м. Києві, не виконав вимогу дорожньої розмітки 1.18, не надав дорогу транспортному засобу, який рухався праворуч, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом «Ніссан» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_5 та з транспортним засобом «Форд» д.н.з. НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_8 , чим заподіяв транспортним засобам технічні пошкодження та завдав матеріальної шкоди.

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 05.10.2017 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 3).

Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно Звіту про визначення вартості матеріального збитку від 11.09.2017 року, складеного оцінювачем ОСОБА_6 СПД ОСОБА_9 , вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Ніссан» д.н.з. НОМЕР_2 станом на 11.09.2017 року складає 267 563,68 грн. (а.с. 48-63).

Згідно Нарядів-замовлень № АН097563 Рихтувально-малярних робіт від 24.11.2017 року складених ТОВ «АВТОАЛЬЯНС КИЇВ», вартість відновлювальних робіт з ремонту автомобіля «Ніссан» д.н.з. НОМЕР_2 становить 290 891,52 грн. (а.с. 5-11).

Вартість відновлення транспортного засобу позивачем було сплачено на користь ТОВ «АВТОАЛЬЯНС КИЇВ» на підставі квитанції № 13739672 від 21.09.2017 року на суму 130 000,00 грн., квитанції від 24.11.2017 року на суму 110 891,52 грн. та квитанції № 14336638 від 21.11.2017 року на суму 50 000,00 грн., що загалом складає 290 891 грн. 52 коп. (а.с. 12, 13, 14).

Також позивачем було сплачено послуги проведення оцінки вартості матеріального збитку СПД ОСОБА_9 у розмірі 2 500,00 грн., що підтверджується квитанцією № 576751 від 12.09.2017 р. (а.с. 15).

Не погоджуючись із розміром шкоди заявленої до відшкодування, представником відповідача було заявлено клопотання про проведення судової автотоварознавчої експертизи, проте висновок експерта надано не було, у зв`язку із неможливістю проведення такої експертизи.

Як зазначено у повідомленні судового експерта Чумак О.М. про неможливість проведення експертизи від 20.09.2018 року № 12-2/663, транспортний засіб «Ніссан» д.н.з. НОМЕР_2 повністю відремонтовано, а тому вартість відновлювального ремонту не визначається. Також вказано, що вартість відновлювального ремонту автомобіля «Ніссан» д.н.з. НОМЕР_2 не перевищує його ринкову вартість в непошкодженому стані, визначеною в Звіті № 0809 від 11.09.2017 року, тому утилізаційна вартість КТЗ не визначається (а.с. 119-124).

Суд не може прийняти до уваги доводи представника відповідача з посиланням на безпідставне проведення позивачем ремонту правої частини автомобіля, включаючи фару, яка не була пошкоджена, оскільки вони спростовуються поясненням спеціаліста експерта автотоварознавця.

Так, спеціаліст ОСОБА_10 суду пояснив, що звіт про визначення вартості матеріального збитку автомобіля «Ніссан» д.н.з. НОМЕР_2 складений ним з дотриманням законодавчо-нормативних актів, при огляді транспортного засобу були описані всі наявні на автомобілі пошкодження, окрім яких також було зазначено, що при розбиранні в умовах СТО можливі скриті дефекти ходової частини автомобіля. Всі пошкоджені деталі підлягали заміні, у тому числі передні праве та ліве крила, передні права та ліва фари, у яких були обірвані кронштейни кріплення. Ці деталі включені в опис пошкоджених складових частин транспортного засобу. На проведення огляду автомобіля учасник дорожньо-транспортної пригоди викликався, проте не з`явився.

З боку відповідача не доведено жодними доказами обставин щодо недоцільності відновлення пошкодженого в ДТП автомобіля позивача, як і факту проведення заміни деталей, які не пов`язані з подією дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За вимогами ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (ч. 2 ст. 1166 ЦК України) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч. 5 ст. 1187 ЦК України, п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.1188 ЦК України, шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особи з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила, або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі ст. 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивач вказує, що їй було виплачене страхове відшкодування страхувальником у розмірі 99 000,00 грн., у зв`язку з чим просить стягнути різницю між виплаченими коштами на ремонт автомобіля у розмірі 290 891,52 грн. та отриманою 31.10.2017 року страховою виплатою. Ця різниця становить 191 891 грн. 52 коп.

Проте, виходячи з ціни позову, позивач з відповідача просить стягнути кошти в сумі 191 881,52 грн., що підлягає задоволенню, відповідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, так як вказані вимоги знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи.

За нормою ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Також стягненню з відповідача підлягають понесені позивачем витрати на проведення оцінки вартості матеріального збитку у розмірі 2500,00 грн.

За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У спростування наведених позивачем доводів будь яких доказів зі сторони відповідача суду не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений останньою судовий збір в дохід держави у розмірі 1 943,81 грн.

Керуючись ст. ст. 11, 16, 22, 1166, 1188, 1192, 1194 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 5, 10, 12, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 82, 83, 133, 141, 209-211, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду, завдану пошкодженням автомобіля у розмірі 191 881 грн. 52 коп., оплату проведеного автотоварознавчого дослідження в сумі 2 500 грн. та судовий збір в сумі 1 943 грн. 81 коп., а всього суму 196 325 (сто дев`яносто шість тисяч триста двадцять п`ять) грн. 33 коп.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Повне судове рішення складено 26 липня 2019 року.

Суддя Л.М.Виниченко