Головуючий у 1 інстанції: Кирилюк В. Ф.
Провадження F 22-ц/802/542/19
Доповідач: Шевчук Л. Я.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2019 року місто ОСОБА_1

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Шевчук Л.Я.,

суддів - Данилюк В.А., Киці С.І.,

секретар с/з – ОСОБА_2,

з участю:

представника позивача – ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Другого відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Волинській області про встановлення відсутності заборгованості зі сплати аліментів та зарахування сум в рахунок сплати аліментів, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_4 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 квітня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

В липні 2018 року ОСОБА_4 звернувся в суд із зазначеними позовними вимогами, які обгрунтував тим, що рішенням Луцького міськрайонного суду від 03 червня 2016 року постановлено стягувати з нього в користь ОСОБА_5 аліменти на утримання невонолітньої дитини – сина ОСОБА_6 в розмірі 766 грн щомісячно, починаючи з 10 березня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Позивач також зазначав, що він добровільно сплачує аліменти на утримання свого сина шляхом перерахування цих коштів на картковий рахунок і за період з червня 2017 року по червень 2018 року ним було сплачено аліменти на загальну суму 17892,00 грн.

Посилаючись на те, що державною виконавчою службою було відкрито виконавче провадження з виконання судового рішення, яким з нього було стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини, та нараховано заборгованість по сплаті аліментів на загальну суму 15793,63 грн, позивач просив суд визнати кошти, перераховані ним на картковий рахунок на загальну суму 17892 грн, аліментами, що були сплачені на утримання сина ОСОБА_6.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 квітня 2019 року провадження в даній справі закрито.

Не погоджуючись із постановленою судом ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу на цю ухвалу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримала та просила скаргу задовольнити, інші учасники справи в судове засідання не з’явилися, хоча у встановленому законом порядку були повідомлені про час та місце судового засідання, а тому апеляційний суд розглянув справу у їх відсутності.

Апеляційну скаргу позивача слід задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції з наступних підстав.

Закриваючи провадження в даній справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 255 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що в даному випадку, на думку місцевого суду, виник спір між боржником та державним виконавцем стосовно порядку виконання судового рішення, розгляд якого визначений у розділі VII ЦПК України, а тому підстав для розгляду цього спору в порядку позовного провадження суд не вбачає.

Проте, такі висновки суду зроблені з порушенням норм процесуального права.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Із матеріалів справи убачається, що ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_5 та Другого відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Волинській області про встановлення відсутності заборгованості зі сплати аліментів та зарахування сум в рахунок сплати аліментів та просив суд визнати кошти, перераховані ним на банківський картковий рахунок на загальну суму 17892 грн, аліментами, які були сплачені ним на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6.

Кожна особа, як передбачає частина 1 статті 4 ЦПК України, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

ОСОБА_4звернувся в суд з позовом за захистом своїх прав в порядку, встановленому ЦПК України, тобто в порядку цивільного судочинства.

За положеннями пункту 1 частини 1 статті 255 ЦПК України суд закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Якщо провадження у справі закривається з підстав, визначених пунктом 1 частини 1 статті 255 ЦПК України, суд повинен повідомити заявникові, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ (частина 1 статті 256 ЦПК України).

Проте суд всупереч зазначених вимог закону, закриваючи провадження в даній справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 255 ЦПК України, не повідомив заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд цієї справи, а роз’яснив ОСОБА_4 його право на звернення до суду не з позовною заявою, а зі скаргою на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця в порядку, який визначений у розділі VII ЦПК України.

Отже, суд першої інстанції, закриваючи провадження у справі, виходив з того, що дана справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, але не в позовному провадженні, а за правилами, визначеними розділом VII ЦПК України.

Згідно з пунктом 4 частиною 1 статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що першкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело до постановлення помилкової ухвали.

На підставі наведеного суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що із-за порушення норм процесуального права ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 квітня 2019 року в даній справі скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 15 травня 2019 року.

Головуючий

Судді