Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/4408/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2019 року Київський районний суд м.Полтави у складі:

головуючого - судді Самсонової О.А.,

при секретарі Горошко О.О.,

за участю:

представника позивача - адвоката ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів.

В позовній заяві та заявах про уточнення позовних вимог зазначила, що рішенням Київського районного суду м.Полтави від 12 липня 2011 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття.

В даний час погіршився стан її здоров'я, позивач часто хворіє, змушена регулярно проходити лікування. Також на даний час діти потребують значно більшого догляду та матеріальних коштів, оскільки збільшуються їх потреби у навчанні, розвитку та корисному дозвіллі.

Тому позивач просила суд збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача на її користь на утримання дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 1/3 до 1/2 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину.

Ухвалою судді від 13 серпня 2018 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження.

Відповідач надав відзив на позов, у якому проти позову заперечив, в його задоволенні просив відмовити.

В обґрунтування своїх заперечень проти позову відповідач зазначив, що 24 червня 2015 року позивач одружилася з ОСОБА_6, від даного шлюбу у них народився син ОСОБА_7. Позивач в даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною, тобто у неї змінився сімейний та матеріальний стан, оскільки вона має право на утримання від батька дитини. Також зазначив, що доказів того, що позивач часто хворіє, до матеріалів справи нею не додано. Він регулярно сплачує аліменти на утримання дітей, а також купує ліки, речі, одяг, мобільні телефони. 09 серпня 2018 року погасив борг ОСОБА_3 за комунальні послуги за 2011 рік. Він бере дітей на зимові та літні канікули, коли вони повністю перебувають на утриманні відповідача.

З огляду на викладене в задоволенні позову просив відмовити (а.с.45-47).

До відзиву відповідачем надано докази щодо розміру сплачуваних ним аліментів, оплати комунальних послуг.

Представник позивача ОСОБА_1 надав відповідь на відзив, у якій зазначив, що доводи відзиву не спростовують позовних вимог та містять неправдиву інформацію. Зазначив, що відповідач власною волею обмежив надання допомоги своїм дітям щомісячною сплатою аліментів, які примусово стягуються з нього виконавчою службою за рішенням суду. У позивача відбулося стійке погіршення стану здоров'я, у зв'язку з чим у 2017 та 2018 роках вона перебувала на стаціонарному лікуванні та їй здійснювалось оперативне втручання. Твердження відповідача про те, що позивач, отримуючи аліменти на дітей, задовольняла більше свої потреби, ніж потреби дітей, що діти мали неохайний вигляд та брудний заношений одяг, заперечив, просив суд поставитися до них критично, як і до тверджень про надання відповідачем допомоги на лікування, придбання іграшок, відпочинок дітей влітку у смт.Семенівка (а.с.75-77).

Також представником позивача надано письмові пояснення, у яких він зазначив про суттєве покращення матеріального стану відповідача, про що свідчить придбання ним автомобіля (а.с.94).

Будь-яких інших клопотань сторони суду не подавали.

Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, дослідивши та оцінивши докази у справі, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками малолітніх ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.3, 4, 6).

Сторони проживають окремо, діти проживають разом з позивачем.

Рішенням Київського районного суду м.Полтави від 12 липня 2011 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дітей, починаючи з 27 травня 2011 року (а.с.5).

У зв'язку з укладенням шлюбу з ОСОБА_6, ОСОБА_3 змінила прізвище на ОСОБА_3 (а.с.6).

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як на підставу для збільшення розміру аліментів, позивач посилається на погіршення стану свого здоров'я.

З наданих до матеріалів справи доказів вбачається, що позивач з 10 серпня по 17 серпня 2017 року та з 17 по 25 липня 2018 року перебувала на стаціонарному лікуванні.

При цьому, як вбачається з виписок з медичної карти стаціонарного хворого, позивач перебувала на лікуванні з різними діагнозами, при виписці 25 липня 2018 року лікарем зазначено, що вона має стан задовільний, їй надано рекомендації щодо продовження лікування та рекомендований диспансерний нагляд в жіночій консультації за місцем проживання.

Тобто, наданими до матеріалів справи медичними документами підтверджено два випадки стаціонарного лікування позивача.

Проте, будь-які дані про те, що відбулося саме погіршення стану здоров'я позивача, яке згідно ст.192 СК України надає підстави для зміни розміру аліментів, у наданих до матеріалів справи доказах відсутні.

Посилання позивача на збільшення потреб дітей суд також не розцінює як підставу для збільшення розміру аліментів, оскільки стягнення аліментів відбувається в частці від заробітку платника аліментів, але не менше, ніж встановлений законом гарантований мінімум для дитини відповідного віку.

Зі збільшенням віку дітей збільшується мінімальний гарантований розмір стягуваних на їх утримання аліментів.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» № 2037-19 від 17 травня 2017 року, що набув чинності з 08 липня 2017 року, до ч.2 ст. 182 СК України внесено зміни, відповідно до яких мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Тобто, законодавець змінив мінімальну межу розміру аліментів для дитини відповідного віку з 30 % до 50 % прожиткового мінімуму.

Згідно абзацу 4 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Зміна мінімального розміру аліментів не змінює рішення суду, оскільки такий розмір встановлюється не судовим рішенням, а законодавчими положеннями Сімейного кодексу України.

Відповідно до ч.1, 3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Оскільки в її позовній заяві позивач не заявляла такої підстави позову як суттєве покращення майнового стану платника аліментів, посилання на таку обставину викладено лише в письмових поясненнях представника позивача, долучених до матеріалів справи, розглядаючи справу в межах позовних вимог, вказані обставини суд до уваги не бере.

На підставі викладеного суд приходить до висновку про відсутність підстав для збільшення розміру аліментів.

В задоволенні позову необхідно відмовити в повному обсязі.

Судові витрати у справі необхідно віднести за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_3 (проживаючої: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (проживаючого: АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) про збільшення розміру аліментів відмовити.

Судові витрати у справі зі сплати судового збору віднести за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний термін з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 15 січня 2019 року.

Головуючий О.А.Самсонова

09.01.2019