КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/5421/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 травня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Семенюк Т.А.

при секретарі Коліснику В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 26 грудня 2018 року (суддя Астахова О.О.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Київенерго» про визнання наказу протиправним та його скасування, стягнення заборгованості по заробітній платі,

встановила:

у жовтні 2017р. позивач звернувся до суду з позовом про визнання наказу СВП «Київські теплові мережі» ПАТ «Київенерго» № 3374-к від 16 червня 2017р. «Про встановлення неповного робочого тижня» протиправним, зобов'язання його скасувати та відновити попередні умови праці старшого майстра виробничої дільниці І групи дільниці квартальних котелень № 1 РТМ «Нивки» СВП «Київські теплові мережі» ПАТ «Київенерго», стягнення заборгованості по заробітній платі з урахуванням індексу інфляції за весь період незаконного переведення на скорочений тиждень.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що з 1990р. працює на посаді старшого майстра виробничої дільниці І групи дільниці квартальних котелень № 1 РТМ «Нивки» СВП «Київські теплові мережі» ПАТ «Київенерго», а також є заступником голови незалежної профспілки «Свобода» ПАТ «Київенерго».

Позивач стверджував, що згідно наказу СВП «Київські теплові мережі» ПАТ «Київенерго» № 3373-к від 16 червня 2017р. його безпідставно, без отримання згоди керівного органу незалежної профспілки «Свобода» ПАТ «Київенерго» перевели на дводенний режим роботи на тиждень, чим позбавили його частки заробітної плати.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 26 грудня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Позивач посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, не врахування тієї обставини, що профспілка не надавала згоду на зміну умов трудового договору та оплати праці.

Також, позивач стверджує, що судом безпідставно не взято до уваги, що Законом України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» гарантовано право на об'єднання у профспілки, членство у профспілках, а дискримінація за ознаками належності

до профспілок заборонена.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, який підтримав апеляційну скаргу, пояснення представника відповідача - адвоката Дуднік-Дубіняка Д.І., який просив залишити рішення суду без змін, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що позивач працює на посаді старшого майстра виробничої дільниці І групи дільниці квартальних котелень № 1 району теплових мереж «Нивки» структурного відокремленого підрозділу «Київські теплові мережі» Публічного акціонерного товариства «Київенерго».

Наказом ПАТ «Київенерго» № 33 від 26 січня 2017 року затверджені організаційні структури апарату управління, СПВ та філіалів ПАТ «Київенерго».

З метою впровадження нової організаційної структури СВП «Київські теплові мережі» наказом № 129 від 27 січня 2017 року директора СВП «Київські теплові мережі» ПАТ «Київенерго» здійснений перерозподіл функцій підрозділів.

Наказом ПАТ «Київенерго» № 562-к від 28 лютого 2017 року у зв'язку із змінами в організації виробництва та праці підрозділів ПАТ «Київенерго» встановлено тимчасово на період до 31 грудня 2017 року включно для працівників СВП «Київські теплові мережі» ПАТ «Київенерго» неповний робочий тиждень з оплатою праці відповідно до відпрацьованого часу з режимом роботи: вівторок та четвер з 8год. до 17год, обідня перерва з 12год. до 12.45, вихідні дні: понеділок, середа, п'ятниця, субота та неділя.

13 березня 2017 року позивач був попереджений про зміну істотних умов праці, а 4 травня 2017 року надав згоду на продовження роботи із зміненими істотними умовами праці.

Відповідно до наказу № 562-к від 28 лютого 2017 року наказом директора СВП «Київські теплові мережі» ПАТ «Київенерго» № 3373-к від 16 червня 2017 року ОСОБА_1 тимчасово, на період з 19 червня 2017 року до 31 грудня 2017 року встановлено неповний робочий тиждень, з наступним режимом роботи: вівторок та четвер з 8год. до 17год., обідня перерва: 12.00-12.45, понеділок, середа, п'ятниця, субота та неділя - вихідні дні.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з недоведеності порушення відповідачем трудових прав позивача.

Відповідно до ч. 3 ст. 32 КЗпП України у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

Отже зі змісту зазначеної норми вбачається, що зміна істотних умов праці може бути визнана законною тільки в тому випадку, якщо буде доведена наявність змін в організації виробництва і праці.

З наданих суду першої інстанції документів вбачається, що наказом ПАТ «Київенерго» № 33 від 26 січня 2017 року «Про зміни в організації виробництва та праці підрозділів ПАТ «Київенерго» була змінена організаційна структура СВП «Київські теплові мережі», у зв'язку із чим наказом № 129 від 27 січня 2017 року СВП «Київські теплові мережі» був здійснений перерозподіл функцій підрозділів, зокрема у зв'язку із розформуванням підрозділів РК «Нивки» та РК «Виноградар» відповідні функції були передані Центру теплопостачання № 6.

При цьому, з вищезазначених наказів вбачається, що істотні зміни в умовах праці

стосувалися не тільки позивача, але і інших працівників СВП «Київські теплові мережі».

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що під час судового розгляду було належними доказами доведено, що у відповідача відбулися зміни в організації виробництва і праці, що стало підставою для зміни істотних умов праці позивача.

На виконання вимог ч. 3 ст. 32 КЗпП України позивача 13 березня 2017 року було попереджено про зміну істотних умов праці, на які він погодився (с.с.41).

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 64 ГК України підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.

За таких обставин, суд не має повноважень втручатися у вказану діяльність відповідача.

Частина перша статті 252 КЗпП України формулює загальне положення, яке покладає на власника або уповноважений ним орган обов'язок створення для працівників підприємства, установи, організації обраних до складу виборної профспілкової організації, можливості для здійснення їхніх повноважень.

Частиною другою статті 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» і частиною другою статті 252 КЗпП України передбачено, що однією з гарантій можливості здійснення такими особами своїх повноважень є заборона зміни умов трудового договору, оплати праці працівників, які є членами виборних профспілкових органів, без попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є.

Згідно із частинами першою та четвертою статті 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» у випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п'ятнадцятиденний термін обґрунтоване письмове подання роботодавця про розірвання трудового договору з працівником. Орган первинної профспілкової організації повідомляє роботодавця про прийняте рішення у письмовій формі у триденний термін після його прийняття. У разі пропуску цього терміну вважається, що профспілковий орган дав згоду на розірвання трудового договору.

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що власник має право звільнити працівника без згоди профспілкового органу у разі не розгляду подання або пропуску визначеного законом строку для розгляду подання.

За аналогією правило частини четвертої статті 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» слід застосувати й до передбачених частиною другою статті 252 КЗпП України випадків отримання згоди профспілкового органу на зміну умов праці працівників - членів виборних профспілкових органів.

Згідно довідки голови виконавчого комітету незалежної професійної спілки «Свобода» ПАТ «Київенерго» ОСОБА_2 від 18 листопада 2016 року ОСОБА_1 є членом НПС «Свобода» і працює на виборній профспілковій посаді заступника голови виконавчого комітету незалежної професійної спілки «Свобода» ПАТ «Київенерго» з організаційно-кадрових питань.

Під час апеляційного розгляду позивач не заперечував, що СВП «Київські теплові мережі» ПАТ «Київенерго» незалежна професійна спілка «Свобода» не повідомляла прізвища працівників, які є членами виконавчого комітету профспілки, вважаючи це дискримінацією за ознакою належності до профспілок.

Однак, така поведінка призводить до неможливості дотримання роботодавцем вимог статей 43 та 252 КЗпП України.

Разом з цим, з матеріалів справи вбачається, що 12 квітня 2017 року директор СВП «Київські теплові мережі» ПАТ «Київенерго» звернувся з поданням до голови виконавчого комітету незалежної професійної спілки «Свобода» ПАТ «Київенерго» ОСОБА_2 про надання згоди за зміну істотних умов праці ОСОБА_1 (с.с.52).

Однак, вказане подання головою профспілки отримано не було, а 13 травня 2017 року повернулося до СВП «Київські теплові мережі» ПАТ «Київенерго» за закінченням терміну зберігання (с.с.53).

Доводи апеляційної скарги, що відповідач ввів суд в оману, так як направив подання на адресу профспілки, якою вона не користується вже кілька років, спростовуються матеріалами справи, згідно яких подання було направлено за адресою АДРЕСА_1 (с.с.52-53), і про необхідність направлення всіх листів саме на вказану адресу було повідомлено директора СВП «Київські теплові мережі» ПАТ «Київенерго» головою профспілки «Свобода» Моцаром М.Г. у листі від 17 жовтня 2016 року (с.с.54).

При цьому, до апеляційної скарги не було надано жодного доказу, що незалежна професійна спілка «Свобода» ПАТ «Київенерго» отримує поштову кореспонденцію за іншою адресою та повідомила про це ПАТ «Київенерго» та його структурні підрозділи.

Таким чином, СВП «Київські теплові мережі» ПАТ «Київенерго» на виконання вимог ст. 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» і частини другої статті 252 КЗпП України було направлено подання на отримання згоди на зміну умов праці позивача, однак представник профспілки вказане подання не отримав, суду не надано доказів, що таке подання не було отримано з поважних причин, а відтак відповідач мав підстави для застосування частини четвертої статті 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності».

Доводи апеляційної скарги про порушення відповідачем положень статей 11 та 12 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні», колегія суддів вважає безпідставними, так як позивач не був переведений з одного робочого місця на інше і з ним не укладався новий трудовий договір.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу, що наказ СВП «Київські теплові мережі» ПАТ «Київенерго» № 3373-к від 16 червня 2017 року «Про встановлення неповного робочого тижня», який оспорює позивач, виданий відповідно до наказу ПАТ «Київенерго» від 28 лютого 2017 року № 562-к, який позивачем не оспорювався і на час розгляду справи судом є чинним, а відтак правових підстав для визнання неправомірним спірного наказу не встановлено.

Не знайшло свого підтвердження під час судового розгляду і твердження позивача про наявність заборгованості по заробітній платі, оскільки ОСОБА_1 був повідомлений про зміну істотних умов праці з дотриманням вимог ч. 3 ст. 32 КЗпП України, трудових відносин після цієї зміни не припинив, з 19 червня 2017 року виходив на роботу два дні на тиждень, що підтвердив позивач під час апеляційного розгляду, оплата праці за цей період йому проводилася пропорційно відпрацьованому часу, що відповідає вимогам ст. 56 КЗпП України.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції повно встановлені фактичні обставини справи, правильно застосовані норми матеріального права, тому підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги не встановлено.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів

постановила:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 26 грудня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 13 травня 2019 року.

Суддя-доповідач І.М. Рейнарт

Судді Г.М. Кирилюк

Т.А. Семенюк