Постанова

Іменем України

19 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 363/896/14-ц

провадження № 61-40597св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Апеляційного суду Київської області від 03 липня 2018 року у складі судді Фінагеєва В. О.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст рішень судів

У лютому 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 10 квітня 2014 року позов ОСОБА_6 задоволено. Розірвано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Радянського районного управління юстиції у м. Києві 15 вересня 2001 року, актовий запис № 398.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, 27 червня 2018 року ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу до Апеляційного суду Київської області.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 03 липня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 повернуто без розгляду на підставі підпункту 15.5, пункту 15 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Вказана ухвала обґрунтована тим, що ОСОБА_2 порушив порядок, встановлений для її подання, а тому апеляційна скарга підлягає поверненню без розгляду для подачі до належного суду.

У липні 2018 року ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу до Апеляційного суду Київської області через Вишгородський районний суд Київської області.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 30 липня 2018 року зупинено дію рішення Вишгородського районного суду Київської області від 10 квітня 2014 року; поновлено ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції; відкрито апеляційне провадження у справі.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 14 вересня 2018 року справу призначено до судового розгляду.

Постановою Київського апеляційного суду від 28 листопада 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.Змінено рішення Вишгородського районного суду Київської області від 10 квітня 2014 року.Виключено з мотивувальної частини рішення висновки суду про встановлення, що сторони у справі не проживають разом, не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства більше п`яти років.В іншій частині рішення залишено без змін.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги

У липні 2018 року ОСОБА_2 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Апеляційного суду Київської області від 03 липня 2018 року, в якій просить скасувати зазначене судове рішення та передати справу до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження у справі, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права. Вказує на те, що при поверненні апеляційної скарги без розгляду, суд апеляційної інстанції виявив надмірний формалізм та непропорційність між застосованими засобами та поставленою метою.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 30 липня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано цивільну справу та надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 401 ЦПК України попередній розгляд справи має бути проведений протягом п`яти днів після складення доповіді суддею-доповідачем колегією у складі трьох суддів у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Позиція Верховного Суду.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення апеляційного суду - без змін.

Нормативно-правове обґрунтування

Згідно статті 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Отже, особа, яка подає скаргу, вправі очікувати застосування норм процесуального законодавства (статті 355 ЦПК України, підпункту 15.5 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України), які надають їй право як безпосереднього подання апеляційної скарги до апеляційного суду, так і подання апеляційної скарги через місцевий суд. Протилежне тлумачення норм процесуального законодавства (статті 355 ЦПК України, підпункту 15.5 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України) матиме наслідком порушення судами статті 6 Конвенції ЄСПЛ в контексті «права на справедливий суд».

Відсутність на даний час Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи жодним чином не створює перешкоди учасникам провадження та апеляційному суду в поданні та прийнятті апеляційних скарг у паперовій формі безпосередньо до апеляційних судів.

Відповідно до статті 129 Конституції України, суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права та застосовує засади судочинства, серед яких забезпечення права на апеляційний перегляд справи, розумні строки розгляду справи судом. Також згідно з частинами 2, 3 статті 2 ЦПК України, суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема: верховенство права, пропорційність, забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Застосування принципу пропорційності при здійсненні судочинства вимагає такого тлумачення підпункту 15.5 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України, що б гарантувало особі право на безпосереднє звернення із апеляційною скаргою до апеляційного суду, яке визначене статтею 355 ЦПК України, оскільки держава не вправі обмежувати права особи без певної мети для захисту якогось суспільного інтересу.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Таким чином, висновок апеляційного суду заснований на помилковому тлумаченні підпункту 15.5 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України, а отже, при поверненні апеляційної скарги без розгляду, суд апеляційної інстанції виявив надмірний формалізм та непропорційність між застосованими засобами та поставленою метою.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Об`єднаної Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 514/134/17-ц.

Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржена ухвала постановлена без додержання норм процесуального права, оскільки особа, яка подає скаргу, вправі очікувати застосування норм процесуального законодавства (статті 355 ЦПК України, підпункту 15.5 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України), які надають їй право як безпосереднього подання апеляційної скарги до апеляційного суду, так і подання апеляційної скарги через місцевий суд. Застосування принципу пропорційності при здійсненні судочинства вимагає такого тлумачення підпункту 15.5 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України, що б гарантувало особі право на безпосереднє звернення із апеляційною скаргою до апеляційного суду, яке визначене статтею 355 ЦПК України, оскільки держава не вправі обмежувати права особи без певної мети для захисту якогось суспільного інтересу.

Разом з тим, Верховний Суд вважає, що відсутні підстави для скасування оскаржуваної ОСОБА_2 ухвали апеляційного суду про повернення апеляційної скарги без розгляду, оскільки заявник, після постановлення оскаржуваної ухвали знову подав апеляційну скаргу через місцевий суд, і суд апеляційної інстанції прийняв апеляційну скаргу та за наслідками її розгляду ухвалив відповідне рішення, а тому з огляду на відсутність порушення права заявника на доступ до правосуддя, Верховний Суд не знаходить підставдля скасування оскаржуваної ухвали.

З огляду на викладене, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для скасування ухвали суду апеляційної інстанції.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою у зв`язку з чим підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.

Керуючись статтями 401, 409, 410 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду Київської області від 03 липня 2018року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Ступак

І. Ю. Гулейков

Г. І. Усик