Постанова

Іменем України

06 травня 2019 року

м. Київ

справа № 591/208/17-ц

провадження № 61-23206св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Хопти С. Ф.,

учасники справи:

заявник (стягувач) - уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Родовід Банк»,

суб'єкт оскарження - державний виконавець Зарічного відділу державної виконавчої служби м. Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області Колесова Анжела Олександрівна,

заінтересована особа (боржник) - ОСОБА_1 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми у складі судді Шелєхової Г. В. від 02 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Сумської області у складі колегії суддів: Бойка В. Б., Кононенко О. Ю., Семеній Л. І., від 21 березня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог скарги

У січні 2017 року публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» (далі - ПАТ «Родовід Банк», банк) звернулося до суду із скаргою на дії державного виконавця Зарічного відділу державної виконавчої служби

м. Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області (далі - Зарічний ВДВС м. Суми ГТУЮ у Сумській області) Колесової А. О .

Скаргу мотивовано тим, що представник банку звернувся до виконавчої служби із заявою про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом, виданим 30 вересня 2016 року Зарічним районним судом м. Суми, у справі за позовом банку до ОСОБА_1 , ОСОБА_1 ,

ОСОБА_3 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 10 792,27 доларів США. 30 грудня 2016 року банк отримав повідомлення державного виконавця Зарічного ВДВС м. Суми ГТУЮ у Сумській області Колесової А. О. про повернення виконавчого документа стягувачеві без прийняття до виконання на підставі пункту 8 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки ним не був сплачений авансовий внесок.

Посилаючись на те, що дії державного виконавця є неправомірними, оскільки частиною другою статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» передбачене звільнення від сплати авансового внеску державних органів, до яких відноситься банк з огляду на те, що 99,99 % його статутного капіталу належить державі Україна в особі Міністерства фінансів України, заявник просив скасувати вказане повідомлення державного виконавця про повернення виконавчого документа.

Короткий зміст оскаржуваних судових рішень

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 02 лютого 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Сумської області

від 21 березня 2017 року, у задоволенні скарги ПАТ «Родовід Банк» відмовлено.

Судові рішення мотивовані тим, що банк не є особою, звільненою від сплати авансового внеску відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», а тому відсутні підстави для визнання неправомірними дій державного виконавця щодо повернення виконавчого документа стягувачеві..

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи

У касаційній скарзі, поданій у березні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ПАТ «Родовід Банк» просить скасувати судові рішення із ухваленням нового рішення про задоволення скарги, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди безпідставно не врахували тієї обставини, що 99,99 % статутного капіталу ПАТ «Родовід Банк» належить державі Україна в особі Міністерства фінансів України, що є підставою для звільнення його як державного органу від сплати авансового внеску за виконання виконавчого листа.

Рух касаційної скарги в суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 травня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Справа передана до Верховного Суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

30 вересня 2016 року Зарічний районний суд м. Суми видав виконавчий лист у справі № 591/5499/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором у сумі 10 792,27 доларів США.

У грудні 2016 року представник банку звернувся до Зарічного ВДВС м. Суми ГТУЮ у Сумській області із заявою про відкриття виконавчого провадження за вказаним виконавчим листом, який державний виконавець

Колесова А. О. повідомленням від 16 грудня 2016 року повернула без прийняття до виконання у зв'язку з несплатою авансового внеску на підставі пункту 8 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Такі дії державного виконавця стали підставою для звернення до суду з цією скаргою.

Позиція Верховного Суду

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно із пунктом 8 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов'язковим.

Згідно із статтею 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення. До заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, але не більше

10 мінімальних розмірів заробітної плати, а за рішенням немайнового характеру та рішень про забезпечення позову - у розмірі одного мінімального розміру заробітної плати з боржника - фізичної особи та в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Від сплати авансового внеску звільняються, зокрема, державні органи, у разі їх звернення до органів державної виконавчої служби.

Відповідно до статті 6 Конституції України державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

У статті 5 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що Фонд підзвітний Верховній Раді України, Кабінету Міністрів України та Національному банку України.

Розділ ІІ Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який визначає правовий статус Фонду, не відносить його до органів державної влади.

Так, відповідно до частин першої та другої статті 3 вказаного Закону Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні.

Таким чином, установивши, що стягувач не відноситься до категорії осіб, які відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» звільнені від сплати авансового внеску, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав для визнання неправомірними дій державного виконавця щодо повернення виконавчого документа без виконання та скасування повідомлення від 16 грудня 2016 року, оскільки він діяв у межах вказаного Закону.

За таких обставин, доводи касаційної скарги про те, що стягувач звільнений від сплати авансового внеску є необґрунтованими.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» залишити без задоволення, а ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 02 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 21 березня 2017 року - без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Білоконь

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта