Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.01.2019 Справа №607/22076/18

місто Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - судді Герчаківської О.Я.,

за участю секретаря судового засідання Лобач І.В.,

позивача-відповідача ОСОБА_1, відповідача-позивача ОСОБА_2,

представника відповідача-позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення в її користь аліментів на утримання малолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше встановленого законодавством прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування своїх доводів позивач зазначила, що з 07 квітня 2014 року вона перебуває у шлюбі з відповідачем. Протягом тривалого часу ОСОБА_2 не забезпечує сім'ю та сина, не приносить додому коштів, не купує продуктів та не сплачує комунальних послуг. Відповідач офіційно працевлаштований, має стабільний дохід у вигляді заробітної плати, а тому здатний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Водночас ОСОБА_2 участі у вихованні сина не бере, коштів на його утримання не надає, а тому ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 листопада 2018 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину. Постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження.

14 грудня 2018 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що не заперечує проти сплати аліментів на утримання сина. Крім цього, 14 грудня 2018 року ОСОБА_2 звернувся із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що протягом останнього року він перебуває у неприязних відносинах з дружиною та її матір'ю. Його постійно ображають та виганяють з квартири. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі, а тому ОСОБА_2 просить суд розірвати шлюб.

04 січня 2019 року протокольною ухвалою суд об'єднав позовні вимоги ОСОБА_2 про розірвання шлюбу з первісними позовними вимогами ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

У судовому засіданні позивач-відповідач ОСОБА_1 первісний позов про стягнення аліментів підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, просила його задовольнити. Зустрічний позов про розірвання шлюбу визнала, заперечила щодо надання судом терміну на примирення.

Відповідач-позивач ОСОБА_2 у судовому засіданні первісні позовні вимоги про стягнення аліментів визнав, не заперечив проти їх задоволення. Додатково зазначив, що стан його здоров'я задовільний, він офіційно працевлаштований електриком в компанії «Агропродсервіс», його батько є інвалідом 1-ї групи, догляд за ним здійснює мати. Зустрічний позов про розірвання шлюбу підтримав, просив суд його задовольнити, заперечив щодо надання судом терміну на примирення.

Представник відповідача-позивача - адвокат ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав позицію ОСОБА_2

Заслухавши пояснення та доводи учасників справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив наступне.

07 квітня 2014 року сторони зареєстрували шлюб, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 від 07 квітня 2014 року, виданим Кривенською сільською радою Козівського району Тернопільської області, про що складено відповідний актовий запис №2.

В шлюбі в них народився син - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 року, про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 від 29 червня 2016 року, видане Тернопільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області.

На час розгляду справи малолітній син сторін проживає з матір'ю ОСОБА_1, яка займається його вихованням та утриманням. Оскільки між подружжям не досягнуто згоди щодо участі батька в утриманні їх спільної дитини, ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів із ОСОБА_2

За вказаних вище обставин, до правовідносин, які виникли між сторонами підлягають застосуванню наступні норми матеріального права.

Положення ст. 7 Сімейного кодексу України передбачають, що учасник сімейних відносин не може мати привілеїв чи обмежень за ознаками матеріального стану, місця проживання, іншими ознаками, а регулювання сімейних відносин має здійснюватися на засадах справедливості, добросовісності та розумності.

Відповідно до ч. 1 ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Статтею 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Визначаючи розмір аліментів, який на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд враховує, стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, визнання відповідачем-позивачем позову про стягнення аліментів, та вважає, що слід задовольнити первісний позов та стягнути з відповідача-позивача ОСОБА_2 в користь позивача-відповідача ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 29 жовтня 2018 року до досягнення дитиною повноліття.

Згідно ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментіву межах суми платежу за один місяць.

За таких обставин суд вважає, що рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, слід допустити до негайного виконання.

Щодо зустрічних позовних вимог про розірвання шлюбу, то в судовому засіданні встановлено, що між подружжям ОСОБА_2 та ОСОБА_1 погіршилися відносини, вони тривалий час не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків, проживають окремо. Сумісне життя подружжя є неможливим, шлюб існує лише формально, і тому його доцільно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача так і відповідача, що має істотне значення.

Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення.

Враховуючи викладенні обставини в їх сукупності, зважаючи на те, що відповідач-позивач ОСОБА_2 наполягає на розірванні шлюбу, позивач-відповідач ОСОБА_1 позов визнає, зогляду на засади добровільності шлюбу, суд вважає, що позов про розірвання шлюбу підлягає до задоволення.

Питання про стягнення судового збору судом вирішується відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись статтями 2, 4, 12, 13, 76-78, 206, 258-268, 273, 352-355, 430Цивільного процесуального кодексу України, статями 110-112, 180-184 Сімейного кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В :

Первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини всіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29 жовтня 2018 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. судового збору.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрований 07 квітня 2014 року Кривенською сільською радою Козівського району Тернопільської області, про що складено відповідний актовий запис №2.

Стягнути із ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Позивач-відповідач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_1

Відповідач-позивач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, місце проживання: АДРЕСА_2

Повний текст судового рішення складено 10 січня 2019 року.

Головуючий суддяО. Я. Герчаківська