Постанова

Іменем України

08 травня 2019 року

м. Київ

справа № 588/86/18-ц

провадження № 61-242св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач),

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І., Синельникова Є. В., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач - Головне управління Держгеокадастру у Сумській області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Сумській області на рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 06 вересня 2018 року у складі судді Линник О. С. та постанову Апеляційного суду Сумської області від 03 грудня 2018 року у складі колегії суддів: Ткачук С. С., Кононенко О. Ю., Хвостика С. Г.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі.

Позовна заява мотивована тим, що 25 жовтня 2007 року між ним, як орендарем, та Тростянецькою районною державною адміністрацією Сумської області, як орендодавцем, укладено договір оренди землі, за умовами якого орендодавець передав, а він прийняв у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Боромлянської сільської ради Тростянецького району Сумської області. У оренду була передана земельна ділянка загальною площею 88,8051 га, у тому числі: 55,3581 га ріллі - землі резервного фонду, 33,4470 га ріллі - землі запасу. Зазначений договір укладено строком на 10 років, після закінчення строку дії якого він, як орендар, має переважне право на поновлення договору на новий строк. У цьому разі він повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Протягом 2011-2012 років він та члени його родини відповідно до закону приватизували земельну ділянку загальною площею 55,3581 га ріллі - земель резервного фонду, і стали її власниками.

24 жовтня 2012 року він та Тростянецька районна державна адміністрація Сумської області уклали додаткову угоду про внесення змін до договору оренди землі від 25 жовтня 2007 року, у якій деякі пункти договору оренди викладено у новій редакції, а саме: пункт 2 - в оренду передаються земельні ділянки державної власності сільськогосподарського призначення загальною площею 33,6514 га ріллі; пункт 5 - нормативна грошова оцінка земельних ділянок становить 660 694,25 грн; пункт 9 - орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі протягом року у розмірі 19 820,83 грн на рік, що становить 3 % від нормативної грошової оцінки землі.

До закінчення строку дії договору оренди землі він добросовісно виконував всі умови укладеної угоди, своєчасно сплачував оренду плату, використовував предмет оренди виключно за цільовим призначенням.

Наприкінці строку дії договору, він, як орендар земельної ділянки, 21 вересня 2017 року, більше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору, звернувся до відповідача з листом-повідомленням про поновлення договору оренди землі від 25 жовтня 2007 року, терміном на 10 років. До вказаного листа-повідомлення ним було долучено три примірники додаткової угоди. Лист-повідомлення отримано відповідачем 21 вересня 2017 року.

У строк до 03 січня 2018 року від відповідача не надійшов примірник додаткової угоди про поновлення договору або вмотивована відмова у поновленні договору оренди.

Проте 28 грудня 2017 ним отримано лист, у якому відповідач повідомляв про те, що на його адресу надсилалася письмова відмова від 20 жовтня 2017 року, хоча такого листа з відмовою він не отримував.

Посилаючись на те, що він, як орендар спірної земельної ділянки, відповідно до статті 33 Закону України «Про оренду землі» та пункту 8 договору оренди від 25 жовтня 2007 року своєчасно скористався своїм правом звернення до відповідача з пропозицією поновити договір, надіславши більш ніж за 30 днів до спливу строку договору оренди лист-повідомлення про намір укладення договору оренди землі на новий строк, тобто виконав всі вимоги Закону, які є обов'язковими для поновлення договору оренди землі, а відповідач, як орендодавець, всупереч вимог частини п'ятої статті 33 цього Закону не розглянув у місячний термін надісланий ним лист-повідомлення від 21 вересня 2017 року з проектом додаткової угоди, не уклав з ним додаткову угоду про поновлення договору оренди землі і не направляв у визначений термін лист-повідомлення про прийняте рішення.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 просив суд: визнати укладеною додаткову угоду до договору оренди від 25 жовтня 2007 року відповідно до частини шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі» на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором, з урахуванням додаткової угоди від 24 жовтня 2012 року.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 06 вересня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано укладеною додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки від 25 жовтня 2007 року, укладеного між фізичною особою, громадянином України ОСОБА_1 та Тростянецькою районною державною адміністрацією Сумської області, об'єктом оренди якого є земельна ділянка загальною площею 88,8051 га, у тому числі: 55,3581 га ріллі - землі резервного фонду, 33,4470 га ріллі - землі запасу, кадастрові номери: НОМЕР_1 , НОМЕР_1 , відповідно до частини шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі» на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором у наступній редакції:

Додаткова угода

Орендодавець: Головне управління Держгеокадастру у Сумській області, що діє на підставі Положення про територіальне управління, в особі начальника Усик Наталії Андріївни, з однієї сторони, та Орендар – ОСОБА_1 , з іншої сторони,

які є сторонами договору оренди землі від 25 жовтня 2007 року, зареєстрованого у Тростянецькому районному відділенні Сумської регіональної філії Центр ДЗК України від 01 листопада 2007 року за № 50 (далі - договір оренди землі), (в подальшому разом іменуються як «сторони», а кожна окремо «Сторона»).

Сторони домовилися та уклали цю додаткову угоду № 1 про внесення змін до договору оренди землі про наступне:

1. Викласти пункт 2 договору оренди землі в наступній редакції:

В оренду передаються земельні ділянки державної власності сільськогосподарського призначення загальною площею 33,6514 гектара.

2. Викласти пункт 5 договору оренди землі в наступній редакції:

Відповідно до статей 15,18,24 Закону України «Про оренду землі» сторони домовилися про те, що «Орендар» зобов'язується протягом 10-ти днів з дати підписання Сторонами Додаткової угоди про внесення змін до Договору оренди землі замовити за власний рахунок проведення нормативної грошової оцінки земельних ділянок та після затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок відповідно до статті 23 Закону України «Про оренду землі» та пункту 271.2 статті 271 Податкового кодексу України подати «Орендодавцю» Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок разом з проектом додаткової угоди щодо внесення змін до Договору оренди земельних ділянок в частині зазначення нормативної грошової оцінки земельної ділянки, та розміру орендної плати, визначеного на її основі».

3. Викласти пункт 8 договору оренди землі в наступній редакції:

Договір подовжено на 10 років. Після закінчення строку договору «Орендар», у разі належного виконання обов'язків, відповідно до умов договору, має переважне право на укладання договору оренди землі на новий строк.

«Орендар» зобов'язаний повідомити «Орендодавця» про намір поновити договір оренди землі за 30 днів до спливу строку договору оренди,додавши до листа-повідомлення проект додаткової угоди».

4. Викласти пункт 9 договору оренди землі в наступній редакції:

Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі протягом року в розмірі 3% річних від нормативної грошової оцінки землі.

5. Всі інші пункти договору оренди землі залишити без змін і сторони підтверджують щодо них свої права, зобов'язання та відповідальність.

Реквізити сторін:

Орендодавець:

Головне управління Держгеокадастру у Сумській області в особі начальника

управління Усик Н.О.

Місцезнаходження юридичної особи:

40009, м. Суми, вул.Петропавлівська,108, КОД

Орендар: ОСОБА_1

НОМЕР_2, виданий Центральним ВВССМУ УМВС України в Сумській області, Ідентифікаційний код

Підписи сторін

Орендодавець Орендар

___________Усик Н.А. ОСОБА_1

Стягнуто з Головного управління Держгеокадастру у Сумській області на користь ОСОБА_1 на відшкодування сплаченого судового збору 704,80 грн.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що позивач, як орендар земельної ділянки, є добросовісним орендарем, який у передбачений законом спосіб скористався своїм переважним правом на укладення договору оренди на новий строк, про що повідомив відповідача належним чином, направивши лист-повідомлення та додавши проект додаткової угоди. При цьому суд врахував обставини користування спірною земельною ділянкою після закінчення строку дії договору, належне виконання орендарем умов договору оренди від 25 жовтня 2007 року, а також відсутність письмового повідомлення орендодавця про відмову в поновленні договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку договору оренди землі.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду Сумської області від 03 грудня 2018 року апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Сумській області залишено без задоволення.

Рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 06 вересня 2018 року залишено без змін.

Апеляційний суд, залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, погодився з висновком районногосуду і зазначив, що лист управління від 28 грудня 2017 року, який був 03 січня 2018 року направлений позивачу у порушення місячного строку після закінчення терміну дії договору, не породжує юридичних наслідків для сторін, але порушені управлінням у цьому листі питання зміни терміну дії договору та розміру орендної плати, можуть бути предметом подальшого узгодження сторонами умов додаткової угоди.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У січні 2019 року Головне управління Держгеокадастру у Сумській області подало до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати оскаржувані судові рішення.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 16 січня 2019 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу № 588/86/18-ц з Тростянецького районного суду Сумської області.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У лютому 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 20 березня 2019 року справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі призначено до розгляду в складі колегії з п'яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди, ураховуючи дату направлення відмови у поновленні договору оренди, не взяли до уваги факт наявності заперечень відповідача. Судами не враховано, що нормами Закону України «Про оренду землі» визначено дві обов'язкові обставини однієї події: заперечення з боку орендодавця мають бути відсутні на дату закінчення строку договору і протягом місяця після його закінчення. Така відмова наявна і викладена відповідачем у листі від 20 жовтня 2017 року.

Відзив на касаційну скаргу учасники справи до суду не подали

Фактичні обставини справи, встановлені судами

25 жовтня 2007 року між Тростянецькою районною державною адміністрацією Сумської області в особі голови Ромашова Ю. Б., як орендодавцем, та громадянином ОСОБА_1 , як орендарем, був укладений договір оренди землі, за умовами якого орендодавець надав, а орендар прийняв у строкове платне користування, строком 10 років, для організації фермерського господарства та ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Боромлянської сільської ради Тростянецького району загальною площею 88,8051 га у тому числі: 55,3581 га ріллі - землі резервного фонду, 33,4470 га ріллі - землі запасу, зі сплатою орендної плати протягом року у розмірі 15 151,57 грн.

За актом визначення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) від 01 листопада 2007 року Тростянецькою районною державною адміністрацією Сумської області, як орендодавцем, визначено ОСОБА_1 , як орендарю, межі указаних земельних ділянок на місцевості та за актом приймання - передачі від 01 листопада 2007 року земельні ділянки були передані орендарю загальною площею 88,8051 га.

На підставі рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 27 березня 2009 року земельну ділянку загальною площею 55,3581 га ріллі - земель резервного фонду, на протязі 2011-2012 років ОСОБА_1 і члени його родини відповідно до закону приватизували.

Відповідно до розпорядження голови Тростянецької районної державної адміністрації Сумської області від 22 жовтня 2012 року № 562-ОД ОСОБА_1 та Тростянецька районна державна адміністрація Сумської області в особі голови Шишканова А. П. 24 жовтня 2012 року уклали додаткову угоду про внесення змін до договору оренди землі від 25 жовтня 2007 року, відповідно до якої було викладено деякі пункти у новій редакції, а саме: пункт 2 - в оренду передаються земельні ділянки загальною площею 33,6514 га ріллі; пункт 5 - нормативна грошова оцінка земельних ділянок становить 660 694,25 грн; пункт 9 - орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі протягом року у розмірі 19 820,83 грн на рік, що становить 3 % від нормативної грошової оцінки землі.

Згідно з пунктом 8 укладеного між сторонами договору оренди від 25 жовтня 2007 року після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

ОСОБА_7 , як орендар, 21 вересня 2017 року звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області з листом-повідомленням про поновлення договору оренди землі від 25 жовтня 2007 року терміном на 10 років. До указаного листа-повідомлення позивачем було додано три примірники додаткової угоди. Лист-повідомлення отримано управлінням відповідно до штемпеля 21 вересня 2017 року за вхідним № П-13048/0/5-17 (а.с. 18 т. 1).

На указаний лист-повідомлення позивачем був отриманий лист Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 28 грудня 2017 року № П-15427-6553/6-17, у якому управління посилалося на лист від 20 жовтня 2017 року № П-13048-5467/6-17 щодо повідомлення ОСОБА_1 про неможливість поновлення договору оренди землі від 25 жовтня 2007 року (а.с. 27-28).

Також у листі від 28 грудня 2017 року ОСОБА_1 був повідомлений, що оскільки термін дії договору закінчився 01 листопада 2017 року, управління не вважає за можливе його поновити та просить у 7-денний строк повернути земельну ділянку до земель запасу державної власності шляхом підписання акта приймання-передачі об'єкта оренди.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга Головного управління Держгеокадастру у Сумській областіпідлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають.

Частиною четвертою статті 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Відповідно до вимог частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України «Про оренду землі».

Правові підстави поновлення договору оренди землі визначаються статтею 33 Закону України «Про оренду землі», яка фактично об'єднує два випадки пролонгації договору оренди землі.

Так, відповідно до частин першої - п'ятої статті 33 цього Закону (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, установлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Частинами восьмою та одинадцятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку.

Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди можуть бути оскаржені в суді.

Ці положення узгоджуються із загальною нормою частини першої статті 777 ЦК України.

Частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено підставу поновлення договору оренди землі: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов'язки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Так, судом був досліджений лист-повідомлення про прийняте рішення, складене відповідачем 20 жовтня 2017 року №П-13048-5467/6-17, у якому викладені зауваження щодо можливості поновлення договору оренди між сторонами та викладено пропозицію ОСОБА_1 повідомити про прийняте ним рішення у найкоротший термін (а.с. 65-68 т. 1).

Відповідач на підтвердження направлення вказаного листа-повідомлення ОСОБА_1 надав суду наказ від 19 червня 2017 року № 334 «Про затвердження Інструкції з діловодства в Головному управлінні та структурних підрозділах Головного управління Держгеокадастру у Сумській області» та витяг з указаної Інструкції (а.с. 69-73 т. 1), інформацію з електронного реєстру відправлення вихідної кореспонденції, створеного для внутрішнього користування, де зазначено дату відправлення - 20 жовтня 2017 року, вихідний № П-5467, кількість аркушів - 2, виконавець - Черниш (а.с. 75 т. 1).

Проте суди не дослідили належним чином вказані докази та не надали їй належної правової оцінки.

До подібних за змістом правових висновків дійшов Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постанові від 10 вересня 2018 року у справі № 920/739/17.

Таким чином, у порушення статей 89, 263-264, 382 ЦПК України суди на зазначені вище положення закону уваги не звернули, не з'ясували належним чином фактичних обставин справи щодо заявлених вимог, не надали належної правової оцінки наявним у справі доказам, що має суттєве значення для правильного вирішення спору, і дійшли передчасного висновку про задоволення позову ОСОБА_1

Відповідно до пункту 1 частини третьої та четвертої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

За таких обставин оскаржувані судові рішення не відповідають вимогам статті 263 ЦПК України та ухвалені з порушенням норм процесуального права, що в силу пункту 1 частини третьої та четвертої статті 411 ЦПК України є підставою для їх скасування з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Ураховуючи скасування судових рішень, беручи до уваги вимоги статті 141 ЦПК України, з ОСОБА_1 на користь Головного управління Держгеокадастру у Сумській області підлягає стягненню судовий збір, сплачений за подання касаційної скарги, у розмірі 1 409,60 грн.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палатиКасаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Сумській області задовольнити.

Рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 06 вересня 2018 року та постанову Апеляційного суду Сумської області від 03 грудня 2018 року скасувати, справу передатина новий розгляд до суду першої інстанції.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Головного управління Держгеокадастру у Сумській області судовий збір, сплачений за подання касаційної скарги, у розмірі 1 409,60 грн (одна тисяча чотириста дев'ять грн 60 коп.).

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Б. І. Гулько

Є. В. Синельников

Ю. В. Черняк