судді Яремка В.В.
26 лютого 2019 року м. Чернівці
у справі № 713/1813/13-ц за заявою ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку на пред'явлення виконавчого листа, виданого на підставі рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 12 вересня 2013 року в справі за позовом прокурора Вижницького району Чернівецької області в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: ДКП «Вижницьке РБТІ», про визнання недійсними записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вижницького районного суду Чернівецької області від 27 березня 2018 року у складі судді Кириляк О.В.
За наслідками апеляційного розгляду апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Вижницького районного суду Чернівецької області від 27 березня 2018 року залишено без змін.
Вважаю, що залишення ухвали суду першої інстанції без змін є помилковим.
Встановлено, що рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 12 вересня 2013 року, яке ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 30 жовтня 2013 року залишено без змін, у справі за позовом прокурора Вижницького району Чернівецької області в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 визнано недійсними записи Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 28 грудня 2012 року. Постановлено вважати дійсною єдину реєстрацію права власності 1/1 частки на житловий будинок АДРЕСА_1 за ОСОБА_4
Заявник ОСОБА_2, яка є спадкоємцем після смерті ОСОБА_2, а отже процесуальним правонаступником у цивільній справі, звернулася до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа, посилаючись на те, що оригінал виконавчого листа було втрачено, що унеможливлює виконання рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 12 вересня 2013 року.
Ухвалою Вижницького районного суду Чернівецької області від 27 березня 2018 року заяву ОСОБА_1 залишено без задоволення.
Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що видача виконавчого документу у даній категорії справ не є обов'язковою і не позбавляє заявника звернутися до відповідних органів з метою виконання рішення суду та оформлення спадкових прав.
Також, суд виходив з того, що заявником не надано доказів, що у провадженні ДВС перебувало таке виконавче провадження, не підтверджені факти втрати виконавчого листа та листування зі стягувачем.
З указаними підставами відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 погодився апеляційний суд, пославшись на те, що рішення суду першої інстанції не передбачає процедури примусового виконання, а також на відсутність належних доказів видачі виконавчого листа на виконання рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 12 вересня 2013 року та його втрати.
Проте апеляційний суд не звернув уваги, що указані підстави відмови у видачі дублікату виконавчого листа є взаємовиключними.
Апеляційний суд також, усупереч доводам апеляційної скарги, не зважив на те, що у справі встановлено та доведено, що на виконання рішення судом першої інстанції за заявою прокурора прокуратури Вижницького району був виданий виконавчий лист, який втрачено.
Про указане свідчить наявна у справі копія заяви прокурора прокуратури Вижницького району від 03 листопада 2014 року про видачу виконавчого листа з підписом про його отримання 05 листопада 2014 року (т.1, а.с.5), оригінал якої знаходиться у справі, в якій видавався виконавчий лист, а також лист за підписом посадової особи Кіцманської місцевої прокуратури області про відсутність даних про реєстрацію виконавчого листа, а відповідно місця фактичного його знаходження (т.1, а.с.104).
Висновок апеляційного суду про те, що заява за підписом прокурора прокуратури Вижницького району Пердейчука А.М. містить підпис особи та напис «отримав» без конкретизації отриманого документа та підтверджень дій як прокурора (без зазначення номера посвідчення), а прокуратурою спростовано твердження заявника про отримання виконавчого листа, спростовується змістом самої заяви про видачу виконавчого листа. Норми процесуального права не містять спеціальних вимог до змісту заяви про видачу виконавчого листа.
Посилаючись на норми статей 12, 76, 81 ЦПК України щодо обов'язку заявника довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, апеляційний суд не зважив, що ці норми у першу чергу стосуються вирішення спорів по суті, тоді як предметом розгляду є заява про видачу дубліката виконавчого листа на стадії виконання судового рішення.
Отже, як суд першої інстанції, так і апеляційний суд допустили надмірний формалізм у питанні оцінки доведеності заявником факту видачі та втрати виконавчого листа.
Такий підхід є неспівмірним із метою звернення ОСОБА_1 до суду, яке спрямоване на виконання судового рішення, що набрало законної сили.
Правовою підставою для вирішення питання видачі дубліката виконавчого листа є пункт 17.4 Перехідних положень ЦПК України, відповідно до якого у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред'явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.
Отже, підставою для видачі судом дублікату виконавчого листа є його втрата, що заявником доведено.
Відсутність відомостей за даними реєстрації вхідної кореспонденції у прокуратурі саме по собі не свідчить про те, що виконавчий лист прокурором не отримувався.
Як суд першої інстанції, так і апеляційний суд не зважили на те, що представник прокуратури в судовому засіданні не заперечував проти задоволення заяви про видачу дубліката виконавчого листа.
Отже, за наслідками апеляційного перегляду апеляційний суд мав підстави для повного чи часткового задоволення вимог апеляційної скарги.
Суддя В.В. Яремко