Номер провадження: 22-ц/813/72/19
Номер справи місцевого суду: 495/3037/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Драгомерецького М.М. (суддя-доповідач),

суддів: Дрішлюка А.І.,

ОСОБА_2,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні цивільну справу заапеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21 серпня 2018 року за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини (матері) до досягнення дитиною трьох років,-

В С Т А Н О В И В:

06 квітня 2018 року ОСОБА_4 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини (матері) до досягнення дитиною трьох років.

Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 30 грудня 2014 року між сторонами зареєстровано шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білгород F Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, про що зроблено актовий запис F 681 (а. с. 8).

Від вказаного шлюбу мають неповнолітню дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 9-11).

Спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини припинені з листопада 2017 року, збереження шлюбу є неможливим, до перемирення вони не дійшли.

У даний час сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть.

На підставі зазначеного та посилаючись на те, що ОСОБА_3 не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, ОСОБА_4 звернулась до суду та просила задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі, шляхом розірвання шлюбу, стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 гривень, щомісячно, починаючи з 06 квітня 2018 року та до повноліття ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто до 07 червня 2033 року; аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 1 000 гривень, щомісячно, починаючи з 06 квітня 2018 року та до досягнення ОСОБА_5, 07 червня 2015 року трьох років, тобто до 07 червня 2018 року.

Відповідачем до матеріалів справи наданий відзив на заявлені до нього позовні вимоги позивачем, відповідно до якого з позовними вимогами він погодився частково, просив суд позовні вимоги щодо розірвання шлюбу задовольнити, щодо стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити частково у розмірі 50 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; у задоволені позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років - відмовити в повному обсязі.

Обгрунтовуючи це тим, що він офіційно не працює та постійного заробітку в нього немає. Його вкрай малих та нерегулярних заробітків ледь вистачає на оренду житла, придбання харчування та предметів першої необхідності, тому сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 гривень він не має змоги. Вважає, що стягнення аліментів у твердій грошовій сумі не є доцільним, адже він не має постійних доходів, відтак стягнення аліментів повинно відбуватися у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Щодо позовних вимог про стягнення з нього аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років не погоджується у повному обсязі та їх не визнає, оскільки позивач є досить забезпеченою особою, працює, отримує допомогу при народженні дитини.

Рішенням Білгород F Дністровського міськрайонного суду позовні вимоги задоволено частково.

Шлюб між ОСОБА_3 і ОСОБА_4 розірвано.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітньої дитини доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 гривень, щомісячно, починаючи з 06 квітня 2018 року та до досягнення повноліття ОСОБА_5, 07 червня 2015 року року народження, тобто до 07 червня 2033 року.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 500 гривень, щомісячно, починаючи з 06.04.2018 року та до досягнення ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 трьох років, тобто до 07 червня 2018 року.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 704, 80 гривень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 2 000 гривень та у частині стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років в розмірі 500 гривень та ухвалити у цій частині нове рішення, яким стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а у задоволені позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років - відмовити в повному обсязі

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлене 13 травня 2019 року.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених позовних вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Рішення суду в частині позовних вимог щодо розірвання шлюбу між ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 і ОСОБА_3 (до шлюбу Заєць) ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 30 грудня 2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білгород F Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, про що зроблено актовий запис F681, сторонами не оскаржується, тому в апеляційному порядку в цій частині не переглядається.

Вирішуючи спір і частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Визначаючи необхідний розмір аліментів на утримання дитини, суд першої інстанції виходив із матеріального стану відповідача і позивача, та врахував ту обставину, що відповідач є працездатним, а тому може і зобовFязаний надавати матеріальну допомогу.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Згідно роз'яснень, які викладені у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України F3 від 15 червня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» та ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року F789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій статті 182 СК України.

Судом першої інстанції встановлено, що 07 червня 2015 року народилась ОСОБА_5, відповідно до свідоцтва про народження серії І-ЖД F433119 від 10.06.2015р., запис F521, батьком дитини зазначений ОСОБА_3, відповідач по справі.

Сторони проживають окремо, неповнолітня дочка проживає разом з матір'ю та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини добровільно не надає.

Відповідно до ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

При визначенні розміру аліментів у твердій грошовій сумі суд першої інстанції врахував як стан здоров'я та матеріальне становище дитини, так і стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, а також інші обставини, що мають істотне значення.

Визначений розмір аліментів у сумі 2 000 гривень відповідає інтересам дитини, є необхідним та достатнім для забезпечення її гармонійного розвитку.

З урахуванням вищезазначеного, колегія суддів не вбачає підстав для стягнення аліменти на утримання дитини у розмірі 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Крім того, частини 2, 4, 6 статті 84 СК України передбачають, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Отже, для призначення судом утримання дружини, з якою проживає дитина, до досягнення дитиною трьох років від чоловіка - батька дитини, суд має дослідити, чи проживає з позивачем дитина, матеріальне становище дружини, з якою проживає дитина, правового значення не має, а вирішальним є наявність у чоловіка - батька дитини можливості надавати матеріальну допомогу дружині.

Так, суд першої інстанції дослідивши матеріали справи встановив, що відповідач ОСОБА_3 не має на утриманні інших дітей чи непрацездатних батьків, не є інвалідом, працює, тому приходить до висновку, з яким погоджується судова колегія, що відповідач може надавати допомогу матері своєї дитини до досягнення дитиною трьох років, його ствердження про те, що позивач працює та отримує допомогу при народженні дитини, тому, як вважає відповідач, позивач матеріально забезпечена, не є підставою для відмови у задоволені вказаних позовних вимог.

Доводи апелянта ОСОБА_3 про те, що він офіційно не працевлаштований, орендує квартиру, а тому він не взмозі сплачувати аліменти у розмірі, який з нього стягнуто судом, не заслуговують на увагу, оскільки відповідач є молодою, здоровою людиною, який повинен знати про обов'язок утримувати дитину, надаючи їй необхідну матеріальну допомогу для її гармонійного розвитку та приймати участь у вихованні дитини. Мінімальний розмір аліментів на дитину відповідного віку постійно законодавчо змінюється у бік збільшення, тому визначений судом розмір аліментів, на переконання суду апеляційної інстанції, є правильний.

Крім того, під час розгляду справи в суді першої інстанції так і в суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 не надав доказів про розмір свого доходу, що унеможливило для суду надати оцінку реальної можливості відповідача належно утримувати свою дитину, виходячи із її реальних потреб.

Батьки несуть рівну відповідальність за виховання дітей. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку, в тому числі право на харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильність застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Крім того, слід звернути увагу на те, що відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, а тому при зміні стану здоровFя, сімейного стану чи матеріального становища платника аліментів ОСОБА_3, у сторін є право звернутись до суду із позовом про зменшення або збільшення розміру аліментів.

За таких обставин, суд першої інстанції дотримавшись вимог норм матеріального та процесуального права, повно і всебічно з'ясувавши всі дійсні обставини спору, який виник між сторонами, вирішив дану справу згідно із законом і підстав для зміни ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає.

В зв'язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) - г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374 ч. 1 п. 1, 375, 382-384, 389 ЦПК України Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21 серпня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено: 13 травня 2019 року.

Судді Одеського апеляційного суду: М.М.Драгомерецький

ОСОБА_7

ОСОБА_2