Справа №461/7351/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2019 року м. Львів

Галицький районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Зубачик Н.Б.,

секретаря судових засідань Пелех О.А.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Виконавчого комітету Львівської міської ради, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Публічного акціонерного товариства «Львівський Локомотиворемонтний завод» про визнання незаконним та скасування рішення

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 11 листопада 2016 року звернувся до суду з позовом до Виконавчого комітету ЛМР за участю третіх осіб ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ПАТ «Львівський Локомотиворемонтний завод», в якому просить визнати незаконним та скасувати рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради №1121 від 20.08.2010 року «Про оформлення ордеру на житлове приміщення черговику ВАТ «Львівський Локомотиворемонтний завод» в частині вирішення питання права на житло ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та зняття з пільгових першо- та позачергових списків і залишення в двокімнатній квартирі трьох окремих родин; зобов`язання ВК ЛМР поновити членів багатодітної родини пільгового черговика у пільгових чергах на житло за №134 з 1984 року у списку для першочергового надання житла; за №30 з 1993 року Львівської міської ради; № 22284 з 12.08.2005 року та №1725 у списку для позачергового надання житла.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 20 серпня 2010 року Виконавчим комітетом Львівської міської ради прийнято рішення №1121 «Про оформлення ордеру на житлове приміщення черговику ВАТ «Львівський Локомотиворемонтний завод». Вважає вказане рішення таким, що не відповідає вимогам закону та прийняте з грубим порушенням, а тому таке підлягає визнанню незаконним, оскільки оскаржуваним рішенням члени багатодітної родини ОСОБА_8 безпідставно, не маючи ніякого нормативного обґрунтування, та незаконно вилучені з пільгових черг, без надання відповідного житла. Просив позов задоволити та скасувати рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради №1121 від 20.08.2010 року.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 10.03.2017 року у задоволенні позову ОСОБА_3 до Виконавчого комітету ЛМР відмовлено за безпідставністю.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 21.08.2017 року, рішення Галицького районного суду м. Львова від 10.03.2017 року залишено без змін.

Постановою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 04.09.2019 року касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково, рішення Галицького районного суду м. Львова від 10.03.2017 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 21.08.2017 року скасовано та справу передано на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.09.2019 року визначено головуючого суддю Зубачик Н.Б.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 26.09.2019 року цивільну справу прийнято до провадження та призначено до розгляду.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив такий задоволити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечила, пояснивши, що приймаючи рішення №1121 від 20.08.2010 року «Про оформлення ордеру на житлове приміщення черговику ВАТ «Львівський Локомотиворемонтний завод», Виконавчий комітет Львівської міської ради діяв законно, в межах наданих йому повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України, крім того, рішенням Виконавчого комітету Львівської міської ради від 19.10.2018 року №1122 «Про надання квартир черговикам міської ради» надано квартиру та оформлено ордер ОСОБА_3 черговику Львівської міської ради у складі сім`ї сестри ОСОБА_4 з 12.08.2005 року №20854, у списку для позачергового надання житла (особа з інвалідністю внаслідок війни 3 групи (АТО) з 30.04.2015 року №1882 на квартиру АДРЕСА_1 , на одну особу. Просить у задоволенні позову відмовити.

Треті особи ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилась, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується матеріалами справи, про причини неявки суд не повідомила.

Представник третьої особи ПАТ «Львівський Локомотиворемонтний завод» в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи, про причини неявки суд не повідомив.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст.4, ч. 1 ст.5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

На підставі положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що 20.08.2010 року Виконавчим комітетом ЛМР прийнято рішення №1121 «Про оформлення ордера на жиле приміщення черговику відкритого акціонерного товариства «Львівський локомотиворемонтний завод». У відповідності до прийнятого рішення Виконавчий комітет ЛМР вирішив: затвердити спільне рішення адміністрації і профкому відкритого акціонерного товариства «Львівський локомотиворемонтний завод» про надання квартири та оформити ордер Гедзу ОСОБА_9 - електромонтеру енергоцеху відкритого акціонерного товариства «Львівський локомотиворемонтний завод», черговику за місцем праці з 1984 року № 134, у списку для першочергового надання житла з 1992 року № 30, черговику Львівської міської ради з 12.08.2005 року № 22284 та у списку для позачергового надання житла № 1725 (сім`ї, що виховують 5 і більше неповнолітніх дітей) на квартиру АДРЕСА_2 , на сім`ю з 7-и осіб (він, дружина ОСОБА_10 , донька ОСОБА_11 , донька ОСОБА_12 , донька ОСОБА_13 , син ОСОБА_14 , син ОСОБА_15 ). Проживає і зареєстрований з 1992 року у квартирі АДРЕСА_3 загального АДРЕСА_4 , де всього зареєстровано 11 осіб. Залишаються проживати дві доньки, син, онука. За згодою членів сім`ї ордер оформити на ім`я дружини ОСОБА_10 . Квартира передана відкритому акціонерному товариству «Львівський локомотиворемонтний завод» відповідно до акта департаменту житлового господарства та інфраструктури від 11.12.2008 року № 14 і надається як висококваліфікованому спеціалісту за згодою конференції трудового колективу відкритого акціонерного товариства «Львівський локомотиворемонтний завод» від 31.03.2009 року відповідно до п.39 «Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР». З квартирного обліку за місцем праці сім`ю ОСОБА_16 з 11-осіб зняти. Залишити на квартирному обліку у Львівській міській раді доньку ОСОБА_4 , доньку ОСОБА_6 , сина ОСОБА_3 , онуку ОСОБА_5 (а.с.11).

02 квітня 2014 року рішенням Залізничного районного суду м. Львова, позов Приватного акціонерного товариства «Львівський локомотиворемонтний завод» задоволено та виселено ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 із квартири АДРЕСА_5 (а.с.20-21).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10.12.2014 року, рішення Залізничного районного суду м. Львова від 02.04.2014 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 03.07.2014 року залишено без змін (а.с.22-23).

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 11.05.2016 року у задоволенні позову ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Львівський локомотиворемонтний завод» про укладення договору житлового найму відмовлено (а.с.17).

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 11.07.2016 року, апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 адвоката Гавріш-Каракаптан Г.О. відхилено, а рішення Залізничного районного суду м. Львова від 11 травня 2016 року залишено без змін (а.с.18-19).

В судовому засіданні встановлено, що 19 жовтня 2018 року Виконавчим комітетом ЛМР прийнято рішення №1122 «Про надання квартир черговикам міської ради». У відповідності до прийнятого рішення Виконавчий комітет ЛМР вирішив: надати квартири та оформити ордери відповідно до пункту 2.3 додатка 1 до рішення виконавчого комітету від 10.08.2018 року №899 «Про затвердження плану-прогнозу розподілу виконавчим комітетом житла у будинку АДРЕСА_6 у 2018 році та надання квартири»: ОСОБА_3 черговику Львівської міської ради у складі сім`ї сестри ОСОБА_4 з 12.08.2005 року №20854, у списку для позачергового надання житла (особа з інвалідністю внаслідок війни 3 групи (АТО) з 30.04.2015 року №1882 на квартиру АДРЕСА_1 , на одну особу. Проживає та зареєстрований з 1992 року як брат основного квартиронаймача у квартирі АДРЕСА_7 яка АДРЕСА_8 двох АДРЕСА_9 23,9 кв.м), кухні та АДРЕСА_4 , де всього проживають та зареєстровані 5 осіб. Залишаються проживати 4 особи, які перебувають на квартирному обліку. Зняти ОСОБА_3 (одного) з квартирного обліку та виключити з пільгового списку.

У відповідності до вимог ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування, питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

У відповідності до вимог частин 1, 5 та 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно вимог ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У ст.19 Конституції України закріплено положення, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.

Згідно вимог встановлених ч.1 ст.9 Житлового кодексу Української РСР, громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів.

Згідно пункту 15 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів Української РСР і Українською республіканською радою профспілок від 11 грудня 1984 року № 470, на квартирний облік беруться потребуючі поліпшення житлових умов громадяни, які постійно проживають, а також мають реєстрацію місця проживання у даному населеному пункті. Зазначені вимоги не поширюються на внутрішньо переміщених осіб, визначених у підпункті 8 пункту 13 цих Правил. Виконавчі комітети обласних, Київської і Севастопольської міських Рад народних депутатів разом з радами профспілок можуть установлювати тривалість часу постійного проживання громадян у даному населеному пункті, необхідну для взяття на квартирний облік. При визначенні потреби громадян у поліпшенні житлових умов беруться до розрахунку члени їх сімей, які прожили і мають реєстрацію місця проживання у відповідному населеному пункті не менше встановленого строку (крім подружжя, неповнолітніх дітей і непрацездатних батьків, а також осіб, зазначених у підпункті 8 пункту 13 цих Правил).

Відповідно до ст.43 ЖК Української РСР громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості.

Згідно з положеннями частини першої статті 46 ЖК УРСР поза чергою жиле приміщення надається інвалідам Великої Вітчизняної війни і прирівняним до них у встановленому порядку особам протягом двох років з дати прийняття рішення про включення їх до списку на позачергове одержання жилого приміщення, а з них інвалідам І групи з числа учасників бойових дій на території інших держав одного протягом року з визначенням переважного права інвалідів Великої Вітчизняної війни і прирівняних до них у встановленому порядку осіб на одержання жилих приміщень перед всіма іншими категоріями позачерговиків. Поза чергою жиле приміщення може надаватися також в інших випадках, передбачених законодавством (частина друга статті 46 ЖК УРСР).

Нормами статті 40 ЖК УРСР встановлено, що громадяни перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до одержання жилого приміщення, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов, зокрема у випадку поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення.

Відповідно до Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів Української РСР і Українською республіканською радою профспілок від 11 грудня 1984 року № 470, громадяни знімаються з квартирного обліку у випадках: 1) поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення; 2) виїзду на постійне місце проживання до іншого населеного пункту; 3) припинення трудових відносин з підприємством, установою, організацією особи, яка перебуває на обліку за місцем роботи, крім випадків, передбачених законодавством Союзу РСР, Житловим кодексом УРСР, пунктом 29 цих Правил та іншими актами законодавства Української РСР; 4) засудження до позбавлення волі на строк понад шість місяців, заслання або вислання; 5) подання відомостей, що не відповідають дійсності, які стали підставою для взяття на облік, або неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про взяття на облік; 6) скасування довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи; 7) отримання грошової компенсації відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 19 жовтня 2016 р. №719. Громадяни виключаються із списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень, якщо вони були необгрунтовано включені до цих списків або втратили вказане право. Зняття з квартирного обліку та виключення із списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень, провадиться органами, які винесли або затвердили рішення про взяття громадянина на облік (включення до вказаного списку). При розгляді цих питань на засідання відповідних органів запрошуються заінтересовані особи. Про зняття з обліку (виключення із списку) громадяни у 15-денний строк повідомляються у письмовій формі з указанням підстав зняття з обліку (виключення із списку).

Суд зазначає, що позивачем не надано належних доказів щодо порушення його права, оскільки рішенням Виконавчого комітету Львівської міської ради від 19.10.2018 року №1122 «Про надання квартир черговикам міської ради» ОСОБА_17 .Ф. черговику Львівської міської ради у складі сім`ї сестри ОСОБА_4 надано житло та оформлено ордер на квартиру АДРЕСА_10 .

Постановою Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду від 04.09.2019 року зазначено, що предметом позову є оскарження рішення виконкому Львівської міської ради в частині вирішення питання права на житло ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та зобов`язання поновити у пільгових чергах на житло, а не питання правомірності видачі ордеру, тому покликання представника позивача на те, що ордер на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_6 / АДРЕСА_11 не видано, судом залишається без уваги.

Щодо вимог в частині визнання незаконним та скасування рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради №1121 «Про оформлення ордеру на житлове приміщення черговику відкритого акціонерного товариства «Львівський локомотиворемонтний завод» від 20.08.2010 року та зобов`язання Виконавчого комітету Львівської міської ради про поновлення членів багатодітної родини пільгового черговика ОСОБА_8 : ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не підлягають задоволенню, оскільки такі з позовом до суду не зверталися.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що у позові необхідно відмовити.

Судові витрати не стягуються у зв`язку із звільненням позивача від сплати судового збору на підставі п.13 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.9, 31, 34, 36, 39-46 ЖК України, ст.ст.5, 8-13, 76-82, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до Виконавчого комітету Львівської міської ради, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Публічного акціонерного товариства «Львівський Локомотиворемонтний завод» про визнання незаконним та скасування рішення відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів,з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_3 , адреса місця реєстрації; АДРЕСА_12 , адреса місця проживання: АДРЕСА_13 .

Відповідач: Виконавчий комітет Львівської міської ради, юридична адреса: м. Львів, пл. Ринок, 1.

Третя особа: ОСОБА_4 , адреса місця проживання: АДРЕСА_13 .

Третя особа: ОСОБА_5 , адреса місця проживання: АДРЕСА_13 .

Третя особа: ОСОБА_6 , адреса місця проживання: АДРЕСА_13 .

Третя особа: Публічне акціонерне товариство «Львівський Локомотиворемонтний завод», юридична адреса: м. Львів, вул. Залізнична, 1А.

Повний текст рішення виготовлено 28.11.2019 року.

Суддя Зубачик Н.Б.