КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2019 року м. Київ

Справа №761/32057/18

Апеляційне провадження №22-ц/824/13798/2019

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В.

суддів: Андрієнко А.М., Поліщук Н.В.

секретар Луговий Р.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва ухваленого під головуванням судді Мальцева Д.О. 15 липня 2019 року у м. Києві, повний текст рішення складений 13 серпня 2019 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Національного педагогічного університету імені М.П. Драгоманова про визнання локального нормативно-правового акта незаконним і його скасування в окремій частині,

В С Т А Н О В И В

У серпні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив визнати незаконними та скасувати Правила внутрішнього розпорядку Національного педагогічного університету імені М.П. Драгоманова (далі НПУ чм. М.П. Драгоманова), затверджені рішенням конференції трудового колективу від 14 березня 2018 (протокол № 1) в частині, що стосується осіб, які навчаються.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є студентом НПУ ім. М.П. Драгоманова. За рішенням президії Студентської ради НПУ ім. М.П. Драгоманова від 28 грудня 2017 року (протокол № 8) у зв`язку із достроковим припиненням повноважень голови Студентської ради ОСОБА_2 , виконання обов`язків голови Студенсткої ради Університету було покладено на ОСОБА_1 .. Проте, 14 березня 2018 року на конференції трудового колективу Університету були затверджені Правила внутрішнього трудового розпорядку НПУ ім. М. П. Драгоманова з порушенням порядку їх ухвалення, а саме без погодження з органом самоврядування університету - Студентською радою. При цьому, зазначає, що погодження цих Правил з в.о. голови Студентського парламенту Університету ОСОБА_4 не є належним, оскільки такого органу студентського самоврядування в університеті не існує.

Позивач вказує, що таким чином адміністрація Університету порушила його права на студентське самоврядування та фактично не визнала наявність у нього правового статусу в.о. голови органу студентського самоврядування.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 15 липня 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до НПУ імені М.П. Драгоманова про визнання локального нормативно-правового акта незаконним і його скасування в окремій частині - відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачем не надано доказів на підтвердження тієї обставини, що відповідач своїми діями під час погодження оспорюваних Правил в будь-який спосіб порушив права чи законні інтереси позивача.

Не погодився із вказаним судовим рішенням ОСОБА_1 , ним подана апеляційна скарга, в якій зазначається про незаконність рішення у зв`язку з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповному з`ясуванні обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи. Позивач вказує на те, що основне питання, яке мав вирішити суд, полягало у тому, чи може погодження з «виконуючою обов`язки голови студентського парламенту» ОСОБА_4 вважатися погодженням з органом студентського самоврядування у розумінні Закону України «Про вищу освіту». Проте суд першої інстанції вибірково підійшов до оцінки доказів, не зазначивши у рішенні мотиви відхилення певних доказів, неправильно застосував норми матеріального права у зв`язку з чим прийшов до помилкових висновків. Зазначає, що винятково конференція студентів закладу вищої освіти уповноважена визначати та змінювати структуру органів студентського самоврядування, зокрема ліквідовувати одні органи та створювати інші. Будь-якого іншого способу створення нових органів студентського самоврядування законом не передбачено. Разом з тим, «засідання голів студентських рад факультетів» не є тотожним конференції студентів у розумінні ч. 7 ст. 40 Закону України «Про вищу освіту». Положенням про органи студентського самоврядування від 29 березня 2017 року, яке було чинним станом на жовтень 2017 року, не передбачено ні такої організаційної форми здійснення студентського самоврядування, як «засідання голів студентських рад факультетів», ні повноважень голів студентських рад факультетів на прийняття відповідних рішень (п. 7.1 Положення). Таким чином, документи із назвою «протокол № 1 засідання голів студентських рад факультетів» від 12 жовтня 2017 року та «протокол № 2 засідання голів студентських рад факультетів» від 18 жовтня 2017 року не тягнуть за собою будь-яких юридичних наслідків, зокрема щодо створення «студентського парламенту» і припинення повноважень Студентської ради. Вказує на те, що в оскаржуваному рішенні суд першої інстанції посилається на окремі документи, які не є належними доказами в розумінні ст.77 ЦПК України, оскільки жодним чином не стосуються обставин повноважності того чи іншого органу студентського самоврядування станом на 14 березня 2018 року. Також вказує на те, що судом першої інстанції було допущено порушення норм процесуального права, що є підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Враховуючи вищевикладене, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

У відзиві на апеляційну скаргу представник НПУ ім. М.П. Драгоманова заперечує проти доводів викладених в апеляційній скарзі, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим. Враховуючи викладене просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Сторони в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями, причини неявки суду не повідомили. Але позивач в заяві від 02 листопада 2019 року просив розглянути справу у його відсутність, вказавши що підтримує заявлені ним вимоги.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до п. 4.15. Статуту НПУ ім. М.П. Драгоманова, погодженого Конференцією трудового колективу університету, протоколом від 24 травня 2016 року зі змінами та доповненнями, в Університеті та його структурних підрозділах функціонує студентське самоврядування, яке є невід`ємною частиною громадського самоврядування Університету. Студентське самоврядування - це право і можливість студентів вирішувати питання навчання і побуту, захисту прав та інтересів студентів, а також брати участь в управлінні Університетом.

Представницьким органом студентського самоврядування університету є Студентська рада Університету.

Згідно пп. 4.15.7. Статуту, вищим органом студентського самоврядування є конференція студентів, на якій, зокрема, ухвалюють положення про студентське самоврядування Університету, визначають структуру, повноваження та порядок проведення прямих таємних виборів представницьких та виконавчих органів студентського самоврядування (т. 1 а.с.113-116).

Рішенням конференції студентів від 29 березня 2017 року затверджено Положення про органи студентського самоврядування (ОСС) НПУ ім. М.П. Драгоманова.

Відповідно до п.п. 1.1., 1.2. цього Положення, орган студентського самоврядування в університеті має форму студентської ради. Студентська рада НПУ ім. М.П. Драгоманова є найвищим представницьким органом Студентського самоврядування Університету.

Згідно з п. 3.2. цього Положення, за погодженням з Президією Студентської ради Університету приймаються рішення, зокрема, про затвердження правил внутрішнього трудового розпорядку в частині, що стосуються осіб, які навчаються (т. 1 а.с.117-126).

Відповідно до протоколу засідання Студентської ради Університету від 28 грудня 2017 року, ОСОБА_1 призначено на посаду в.о. голови Студентської ради у зв`язку із складанням обов`язків голови студентської ради Університету (т. 1 а.с.127-128).

В матеріалах справи наявні лист-звернення голови Студентської ради ФППК ОСОБА_5 , відкритий лист голови Студради факультету фізичного виховання та спорту ОСОБА_6 , лист-звернення голови Студради факультету історичної освіти Швеця В.І . від 09 жовтня 2017 року, відкритий лист голови Студради факультету природничо-географічної освіти та екології ОСОБА_4 від 04 жовтня 2017 року щодо висловлення недовіри Студентській раді Університету та заперечень з приводу представництва інтересів вказаним органом студентського самоврядування.

Відповідно до Протоколу №1 засідання голів студентських рад від 12 жовтня 2017 року у зв`язку з висловленою недовірою Студентській раді представниками факультетів Університету прийнято рішення про створення Студентського парламенту, організацію ініціативної групи для розробки положення про Студентській парламент, доведення до відома студентства та Адміністрації вказаної інформації та обрання представника, який тимчасово представлятиме інтереси студентів даних факультетів (т. 1 а.с.230, 231).

Відповідно до Протоколу № 2 засідання голів студентських рад від 18 жовтня 2017 року прийнято рішення про затвердження ініціативної групи для розробки положення про Студентський парламент та, зокрема, затверджено кандидатуру ОСОБА_4, як представника, який тимчасово представлятиме інтереси студентів факультетів, які увійшли до складу Студентського парламенту (т. 1 а.с.232,233).

Відповідно до протоколу №1 від 14 березня 2018 року Конференцією трудового колективу НПУ імені М. П. Драгоманова затверджено Правила внутрішнього розпорядку НПУ імені М.П. Драгоманова (далі по тексту - Правила), завданням яких є регулювання внутрішнього трудового розпорядку, режиму роботи та навчання, забезпечення умов дотримання порядку прийняття на роботу та звільнення працівників, визначення основних прав та обов`язків працівників та осіб, які навчаються, регулювання порядку застосування заохочень за успіхи в роботі і навчанні та дисциплінарних стягнень.

Згідно з п. 1.7. Правил, їх чинність поширюється на всі структурні підрозділи Університету, на всіх працівників та осіб, які навчаються в Університеті. Розділ IV Правил визначає основні права та обов`язки осіб, які навчаються в Університеті.

В подальшому, 11 квітня 2018 року конференцією студентів НПУ ім. М.П. Драгоманова ухвалено Положення про органи студентського самоврядування у НПУ імені М.П. Драгоманова, затверджене Вченою радою НПУ ім. М.П. Драгоманова 26 червня 2018 року, відповідно до якого орган студентського самоврядування має форму Студентського Парламенту.

20 вересня 2018 року керівництвом Університету прийнято Розпорядження №33 щодо приведення у відповідності до законодавства положень Статуту НПУ ім. М.П. Драгоманова, а також створено робочу комісію для розробки проекту нової редакції Статуту НПУ ім. М.П. Драгоманова.

Згідно із Наказом НПУ ім. М.П. Драгоманова по студентському складу від 28 грудня 2018 року №2799, у зв`язку з виконанням навчального плану і успішним складанням кваліфікаційних екзаменів та захистом магістерської роботи, прийнято рішення про видачу диплома та відрахування з 31 грудня 2018 року з НПУ ім. М.П. Драгоманова в тому числі і позивача, ОСОБА_1 ..

Згідно з положеннями ч.ч.1-4 ст. 40 Закону України «Про вищу освіту» у вищих навчальних закладах та їх структурних підрозділах діє студентське самоврядування, яке є невід`ємною частиною громадського самоврядування відповідних навчальних закладів. Студентське самоврядування - це право і можливість студентів (курсантів, крім курсантів-військовослужбовців) вирішувати питання навчання і побуту, захисту прав та інтересів студентів, а також брати участь в управлінні вищим навчальним закладом.

Студентське самоврядування об`єднує всіх студентів (курсантів, крім курсантів-військовослужбовців) відповідного вищого навчального закладу. Усі студенти (курсанти), які навчаються у вищому навчальному закладі мають рівні права та можуть обиратися та бути обраними в робочі, дорадчі, виборні та інші органи студентського самоврядування.

Студентське самоврядування забезпечує захист прав та інтересів студентів (курсантів) та їх участь в управлінні вищим навчальним закладом. Студентське самоврядування здійснюється студентами (курсантами) безпосередньо, і через органи студентського самоврядування, які обираються шляхом прямого таємного голосування студентів (курсантів).

Органи студентського самоврядування діють на принципах: 1) добровільності, колегіальності, відкритості; 2) виборності та звітності органів студентського самоврядування; 3) рівності права студентів (курсантів) на участь у студентському самоврядуванні; 4) незалежності від впливу політичних партій та релігійних організацій (крім закладів вищої духовної освіти).

Студентське самоврядування здійснюється на рівні студентської групи, інституту (факультету), відділення, гуртожитку, закладу вищої освіти. Залежно від контингенту студентів (курсантів), типу та специфіки закладу вищої освіти студентське самоврядування може здійснюватися на рівні курсу, спеціальності, студентського містечка, структурних підрозділів закладу вищої освіти.

Органи студентського самоврядування можуть мати різноманітні форми (парламент, сенат, старостат, студентський ректорат, студентські деканати, студентські ради тощо).

Представницькі, виконавчі та контрольно-ревізійні органи студентського самоврядування обираються строком на один рік. Студенти (курсанти), обрані до складу органів студентського самоврядування, можуть бути усунені із своїх посад за результатами загального таємного голосування студентів. Для ініціювання такого голосування потрібно зібрати підписи не менш як 10 відсотків студентів (курсантів) закладу вищої освіти.

Керівник студентського самоврядування та його заступники можуть перебувати на посаді не більш як два строки.

З припиненням особою навчання у закладі вищої освіти припиняється її участь в органі студентського самоврядування у порядку, передбаченому положенням про студентське самоврядування закладу вищої освіти.

Орган студентського самоврядування може бути зареєстрований як громадська організація відповідно до законодавства з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

За погодженням з органом студентського самоврядування закладу вищої освіти приймаються рішення, зокрема, про затвердження правил внутрішнього розпорядку закладу вищої освіти в частині, що стосується осіб, які навчаються (п.6 ч.6 ст. 40 Закону України «Про вищу освіту»).

За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 - на ефективний спосіб захисту прав.

Європейський суд з прав людини, ухвалюючи рішення у справі «Буланов та Купчик проти України», зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики Суду включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутій проти Хорватії» (Kutit v Croatia), № 48778/99, пункт 25, ЕCHR 2002-II).

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Наталія Михайленко проти України» (пункт 32) визначає, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних.

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (статті 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб відповідно до викладеної у позові вимоги, який не суперечить закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини зауважує, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року).

При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Згідно ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Тлумачення вказаних норм дозволяє зробити висновок, що для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачами і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

З наведених обставин справи вбачається, що позивачем оспорюється порядок погодження з органом студентського самоврядування закладу вищої освіти правил внутрішнього розпорядку закладу вищої освіти в частині, що стосується осіб, які навчаються. Проте, окрім відсутності погодження Правил органом самоврядування, позивач не вказує в чому має місце порушення його прав, як студента. При цьому, слід зазначити, що право позивача на студентське самоврядування не було порушено відповідачем, так як з вищевикладених обставин справи вбачається, що студентам забезпечена участь у вирішенні внутрішніх питань університету, яка ними активно реалізовується. Разом з тим, обставини щодо створення іншого органу студентського самоврядування не є предметом даного судового розгляду, так як вони не були заявлені позивачем при зверненні до суду з позовом, тому і не були предметом розгляду та оцінки судом першої інстанції. А тому доводи апеляційної скарги про те, що суд ухилився від оцінки вказаних обставин слід визнати безпідставними. На стадії розгляду справи апеляційним судом з урахуванням визначених позивачем меж розгляду справи, вказані обставини також не підлягають оцінці, доказів щодо неправомірності створення студентського парламенту матеріали справи не містять.

Суд першої інстанції вірно вказав на те, що чинне законодавство України не містить прямої вказівки на спосіб захисту права або інтересу, який слід застосовувати у разі встановлення в ході судового розгляду порушення прав позивача локальними нормативно-правовими та індивідуально-правовими актами підприємств, установ, організацій.

Виходячи зі зазначених вище положень законодавства особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення, призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних.

З огляду на наведене, затвердження правил внутрішнього розпорядку закладу вищої освіти без погодженням з органом студентського самоврядування може бути визнано неправомірним та скасовано лише за умови, якщо буде встановлено, що оспорюваний акт суперечить правам та інтересам особи, яка звернулась за захистом і такий спосіб буде ефективним з точки зору відновлення прав цієї особи. Як вже вказано вище, прийняттям цього акту порушення прав позивача не вбачається, скасування оспорюваного акту також жодним чином не вплине на права позивача.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанцій, встановивши, що позивач не довів належними доказами порушення саме його прав, того що сам факт непогодження Правил з певним органом студентського самоврядування призвів до порушень його практичних прав, суд правильно визначився із характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, і дав їм належну оцінку. Правильно встановивши обставини справи, суд першої інстанції ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке містить висновки щодо результатів оцінки зібраних у справі доказів та відповідає вимогам ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 15 липня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В.В.Соколова

Судді: А.М.Андрієнко

Н.В.Поліщук

Повний текст постанови складений 19 листопада 2019 року.