_________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/6601/17
Провадження № 2/520/884/19
УХВАЛА

23.07.2019 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Калініченко Л.В.

при секретарі Кириковій О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі в порядку загального позовного провадження клопотання позивача ОСОБА_1 про призначення повторної судово-комісійної посмертної психолого-психіатричної експертизи та зупинення провадження по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування,

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_1 07.06.2017 року звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування, в якому просить суд визнати недійсним договір дарування земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення індивідуального садівництва, кадастровий номер: НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений 30 березня 2012 року приватним нотаріусом Марченко Аелітою Мехманівною, зареєстрований в реєстрі за №453.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Калініченко Л.В.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 22.06.2017 року відкрито провадження на підставі вищевказаної позовної заяви та призначено попереднє судове засідання.

Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 26 жовтня 2018 року клопотання позивача ОСОБА_1 про призначення судової комісійної посмертної психолого-психіатричної експертизи по справі задоволено. Призначено по цивільній справі №520/6601/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування судову комісійну посмертно-психіатричну експертизу, на час проведення якої провадження по справі зупинено.

Предметом призначеного дослідження було: встановлення психічного стану ОСОБА_3 у момент складання договору дарування від 30 березня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Марчкенко Аелітою Мехманівною, який зареєстрований в реєстрі за №453.

12 березня 2019 року до суду надійшли матеріали цивільної справи №520/6601/17, одночасно з висновком експерта №275 від 26 жовтня 2018 року.

Відповідно до вказаного експерта, встановлено, що незважаючи на наявність хронічних захворювань у ОСОБА_3 , остання на момент укладення і підписання договору дарування від 30.03.2012 року могла правильно оцінювати обставини та ситуацію, віддавати звіт своїм діям та вчинкам, та керувати ними.

Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 12.03.2019 року провадження по справі №520/6601/17 поновлено.

09 квітня 2019 року до суду надійшло клопотання позивача ОСОБА_1 про призначення додаткової комісійної посмертної психіатричної експертизи та зупинення провадження по справі, в якому просить суд призначити вказану експертизу, проведення якої доручити судовим експертам комісійного відділу бюро судової медичної експертизи, на вирішення яких поставити наступне питання: Чи могла ОСОБА_3 , 1922 року народження, інвалід 1 групи, хвора на деменцію судинного генезу, зважаючи на її вікові особливості, інші хвороби, в момент здійснення нотаріальних дій, а саме посвідчення договору дарування від 30.03.2012 року усвідомлювати значення своїх дій або керувати ними.

В обґрунтування клопотання позивач посилалась на те, що 28 лютого 2019 року була проведена комісійна судово-медична експертиза, надано висновок, в якому зазначено, що при проведенні експертизи психіатр експерт зазначив, що у хворої є місце деменції судинного генезу.

Однак, як стверджувала позивач, деменція - це синдром, при якому відбувається деградація пам`яті, мислення, поведінки, нездатність виконувати щоденні дії, не являється нормальним станом старіння, у зв`язку з чим вважала, що висновок експерта являється неповним та неясним.

На підставі викладеного, позивач вважала за необхідне призначити по справі додаткову судово-комісійну посмертну психолого-психіатричну експертизу.

Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 10.04.2019 року клопотання представника позивача ОСОБА_1 про призначення додаткової комісійної посмертної психіатричної експертизи по справі залишено без задоволення.

23 липня 2019 року позивач по справі в судовому засіданні заявила клопотання про призначення повторної судово-комісійної посмертної психолого-психіатричної експертизи, в якому просить суд призначити вказану експертизу, проведення якої доручити судовим експертам комісійного відділу бюро судової медичної експертизи, на вирішення яких поставити наступне питання: Чи могла ОСОБА_3 , 1922 року народження, інвалід 1 групи, хвора на деменцію судинного генезу, зважаючи на її вікові особливості, інші хвороби, в момент здійснення нотаріальних дій, а саме посвідчення договору дарування від 30.03.2012 року усвідомлювати значення своїх дій або керувати ними.

В обґрунтування клопотання позивач посилається на ті ж обставини, що були викладені в обґрунтування клопотання про призначення додаткової комісійної посмертної психіатричної експертизи, а саме, що 28 лютого 2019 року була проведена комісійна судово-медична експертиза, надано висновок, в якому зазначено, що при проведенні експертизи психіатр експерт зазначив, що у хворої є місце деменції судинного генезу.

Однак, як стверджує позивач, відповідно до інформації, що міститься в мережі Інтернет, деменція - це синдром, при якому відбувається деградація пам`яті, мислення, поведінки, нездатність виконувати щоденні дії, не являється нормальним станом старіння, у зв`язку з чим вважає, що висновок експерта являється неповним та неясним.

В судовому засіданні 23.07.2019 року позивач та її представник клопотання підтримали та просили суд задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні заперечувала проти задоволення вказаного клопотання, вважаючи його необґрунтованим та безпідставним.

Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши та проаналізувавши висновок експерта, заявлене позивачем клопотання та оглянувши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно з ч.1 ст. 102 ЦПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Відповідно до ч.1 ст.103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» № 5 від 12.06.2009 року, для з`ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, призначає експертизу, коли необхідність експертного висновку випливає з обставин справи і поданих доказів.

Пунктом 2 частини 1 статті 105 ЦПК України передбачено, що призначення експертизи судом є обов`язковим у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами. Призначення експертизи судом є обов`язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити: психічний стан особи.

Судом в цій справі вирішується спір про визнання недійсним договору дарування земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення індивідуального садівництва, кадастровий номер: НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений 30 березня 2012 року приватним нотаріусом Марченко Аелітою Мехманівною, зареєстрований в реєстрі за №453.

З урахуванням посилань позивача в обґрунтування позовних вимог, для підтвердження яких є встановлення психічного стану особи, дарувальника ОСОБА_3 , судом під час розгляду справи було встановлено, що призначення експертизи в цій справі є обов`язковим.

Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 26 жовтня 2018 року клопотання позивача ОСОБА_1 про призначення судової комісійної посмертної психолого-психіатричної експертизи по справі задоволено.

За висновком експерта №275 від 26 жовтня 2018 року, встановлено, що незважаючи на наявність хронічних захворювань у ОСОБА_3 , остання на момент укладення і підписання договору дарування від 30.03.2012 року могла правильно оцінювати обставини та ситуацію, віддавати звіт своїм діям та вчинкам, та керувати ними.

Позивач посилаючись на розкриття поняття деменція, отримане з мережі Інтеренет, посилається на те, що висновок експерта є не повним, у зв`язку з чим є необхідність призначення повторної комісійної посмертної психіатричної експертизи.

Статтею 110 ЦПК України передбачено, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом з іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

При перевірці й оцінці експертного висновку суд повинен з`ясувати: достатність поданих експертові об`єктів дослідження; повноту відповідей на поставлені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком експертизи; обґрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи.

Якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам). (ч.2 ст.113 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Пунктами 3 та 4 частини п`ятої статті 12 ЦПК України встановлено, що суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року N 8 "Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах" звернуто увагу судів на необхідність суворого додержання вимог закону при призначенні судових експертиз та використанні їх висновків.

Вирішуючи питання про доцільність і необхідність заявленого клопотання про призначення повторної експертизи, суд зазначає, що позивачем жодним чином не підтверджено в чому полягає необґрунтованість висновку експерта, яким чином висновок експерта суперечить матеріалам справи або обґрунтовано викликає сумніви в його правильності.

Крім того суд зазначає, що позивачем на підтвердження своїх посилань на нібито не розв`язання експертом деяких фактів, навіть не заявлялось клопотання про виклик експерта для надання пояснень стосовно наданого висновку.

Суд зазначає, що не згода з висновком експерта, не може вважатись беззаперечним фактом підтвердження його необґрунтованості.

За таких обставин, беручи до уваги норму процесуального права, що визначає випадки для призначення повторної експертизи, суд, вважає клопотання таким, що не підлягає задоволенню, у зв`язку з необґрунтованістю та за відсутністю таких підстав.

Керуючись ст. ст. 102, 103 104, 106, 107, 111, 113 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання позивача ОСОБА_1 про призначення повторної судово-комісійної посмертної психолого-психіатричної експертизи та зупинення провадження по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала оскарженню окремо від рішення суду не підлягає, заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Повний текст ухвали суду складено - 26 липня 2019 року.

Головуючий Калініченко Л. В.