Ухвала

26 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 758/14476/17

провадження № 61-1414ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Стрільчука В. А., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 06 серпня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Регіонального сервісного центру в Кіровоградській області Міністерства внутрішніх справ України про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 09 листопада 2017 року відмовлено у відкритті провадження у справі.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 16 квітня 2018 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 06 серпня 2018 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 визнано неподаною та повернуто заявнику.

18 січня 2019 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 06 серпня 2018 року з пропуском строку на касаційне оскарження.

Відповідно до статті 390 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

ОСОБА_1 в касаційній скарзі було зазначено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, яке обґрунтовано тим, що оскаржувана ухвала апеляційного суду від 06 серпня 2018 року на його адресу не надходила, про її існування він дізнався з Єдиного державного реєстру судових рішень 17 січня 2019 року.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали апеляційного суду від 06 серпня 2018 року з апеляційною скаргою звертався представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 Крім цього, з Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що ухвала апеляційного суду від 06 серпня 2018 року зареєстрована в реєстрі 09 серпня 2018 року, а оприлюднена - 10 серпня 2018 року, однак заявник звернувся до суду з касаційною скаргою лише 18 січня 2019 року. Отже, заявником протягом п'ятьох місяців не вживалися заходи щодо реалізації своїх процесуальних прав.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 24 січня 2019 року визнано підстави поновлення строку на касаційне оскарження неповажними, касаційну скаргу залишено без руху та надано строк десять днів з дня вручення цієї ухвали для звернення до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку на касаційне оскарження з наведенням інших підстав для поновлення цього строку та наданням відповідних доказів, і роз'яснено заявнику про наслідки невиконання вимог ухвали суду.

Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, за ідентифікатором поштового відділення 006, заявник отримав вказану ухвалу 19 лютого 2019 року.

21 лютого 2019 року на виконання вимог ухвали ОСОБА_1 подано до Верховного Суду заяву про поновлення строку на касаційне оскарження, яка обґрунтована тим, що у 2017 році ним було підписано договори на надання правової допомоги з двома представниками ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з метою представництва його інтересів у цивільних справах, проте зазначені договори було розірвано в березні та квітні 2018 року через скрутне матеріальне становище. З жовтня 2017 року він проживав у місті Долинську Кіровоградської області, де доглядав за хворою матір'ю, яка є інвалідом ІІІ групи (копія довідки від 17 жовтня 2016 року серія 12 ААА № 182224), проживає у приватному будинку та має господарство. Через незаконне звільнення він весь час знаходився у стресовому стані, що негативно вплинуло на його здоров'я, через що він неодноразово звертався за медичною допомогою (копія листа Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги Долинської районної ради» від 18 лютого 2019 року № 147/02-19, з якого вбачається, що ОСОБА_1 знаходився на амбулаторному лікуванні в період з 10 серпня 2018 року по 20 серпня 2018 року та з 10 грудня 2018 року по 26 грудня 2018 року). Також з 04 жовтня 2018 року по 07 грудня 2018 року його дружина перебувала на стаціонарному лікуванні в Комунальному закладі «Криворізький психоневрологічний диспансер» (копія довідки від 11 лютого 2019 року № 11) і теж потребувала догляду.

Касаційне провадження не підлягає відкриттю з таких підстав.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Однією з основних гарантій права сторони на судовий захист є право оскарження судових рішень (стаття 129 Конституції України). Реалізація цього права здійснюється, зокрема шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій.

Рішеннями Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

ЄСПЛ вказав, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України»).

Внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (рішення ЄСПЛ від 20 лютого 2014 року у справі «Шишков проти Росії»).

Наведені заявником причини пропуску процесуального строку на касаційне оскарження судового рішення не дають достатніх підстав для визнання їх поважними, оскільки вони не містять розумних пояснень щодо пропуску строку звернення з касаційною скаргою. Заявником протягом п'яти місяців не вживалися заходи щодо реалізації своїх процесуальних прав. Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення. Таких підстав поновлення пропущеного процесуального строку на касаційне оскарження заявником не наведено.

Статтею 44 ЦПК України закріплено обов'язок особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Норми, які регулюють строки подання скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення від 21 грудня 2010 року у справі «Перетяка та Шереметьев проти України»).

Відповідно до частини третьої статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником в строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, визнані судом неповажними.

Оскільки наведені заявником у заяві про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення підстави для поновлення строку на касаційне оскарження є неповажними, то у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись частиною третьою статті 393, пунктом 4 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Визнати підстави для поновлення процесуального строку на касаційне оскарження ухвали Апеляційного суду міста Києва від 06 серпня 2018 року, наведені у заяві ОСОБА_1, неповажними.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 06 серпня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Регіонального сервісного центру в Кіровоградській області Міністерства внутрішніх справ України про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали повернути особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. А. Стрільчук