Ухвала

15 травня 2019 року

м. Київ

справа № 640/3730/16-ц

провадження № 61-8445 ск 19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Хопти С. Ф. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від 26 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення відсотків за користування коштами та прострочення грошового зобов'язання,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаним позовом, у якому просила стягнути з ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 191 263 грн 45 коп.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 06 жовтня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 01 червня 2017 року, позов ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 191 263 грн 45 коп. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Постановою Верховного Суду від 04 квітня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Вказані судові рішення скасовано та направлено справу на новий розгляд до Київського районного суду м. Харкова.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 11 листопада 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення відсотків за користування коштами та прострочення грошового зобов'язання задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 три відсотки річних у розмірі 13 484 грн 65 коп. та інфляційні збитки у розмірі 51 141 грн 75 коп., а всього 64 626 грн 40 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати по оплаті судового збору у розмірі 646 грн 26 коп. У задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного суду від 26 березня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Київського районного суду м. Харкова від 13 листопада 2018 року змінено в частині стягнення інфляційних втрат та розподілу судових витрат. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 інфляційні втрати у розмірі 108 455 грн 45 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1219 грн 73 коп., понесений у зв'язку з розглядом справи у суді першої інстанції. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1304 грн 82 коп., понесений у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

У травні 2019 року до Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від 26 березня 2019 року, у якій заявник, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказане судове рішення скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню, виходячи з наступних підстав.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на

1 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

У вказаній справі ціна позову становить 191 263 грн 45 коп., яка станом на 1 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921 грн ? 100 = 192 100 грн).

Отже, зазначена справа є малозначною відповідно до наведених приписів ЦПК України.

Посилання у касаційній скарзі про те, що справа має для заявника виняткове значення та становить фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики є безпідставними й не спростовують визначення цієї справи як малозначної.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України

суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) Комітету Міністрів Ради Європи від 7 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної карги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services

v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, тому у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 19, частиною четвертою статті 274, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від 26 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення відсотків за користування коштами та прострочення грошового зобов'язання відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя С. Ф. Хопта