Провадження 2/127/2794/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

26 листопада 2019 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі

головуючого судді Борисюк І.Е.

за участю: секретаря Максимчука Я.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу у порядку спрощеного позовного провадженняз повідомленням (викликом) сторін за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулась ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням.

Позов мотивований тим, що позивачу на праві власності належить приватний будинок АДРЕСА_1 . В будинку зареєстровані три особи: власник ОСОБА_2 , її дочка ОСОБА_3 та онука ОСОБА_5 . Позивач зазначила, що з літа 2010 року відповідачі у добровільному порядку виїхали з її будинку та не повертались. Усі особисті речі, що належали їм із будинку вивезено ними особисто. Станом на сьогоднішній день, відповідачі і надалі перебувають зареєстрованими у будинку позивача. На неодноразове прохання позивача знятись з реєстраційного обліку, відповідачі постійно ухиляються від контакту з позивачем та добровільно вчинити відповідні дії не бажають. Реєстрація відповідачів перешкоджає позивачу на свій розсуд користуватися своєю власністю та розпоряджатися нею.

Вищевикладене й стало підставою для звернення до суду позивача із вимогою про усунення перешкод ОСОБА_2 в користуванні її власністю - будинком АДРЕСА_1 ,шляхом визнання ОСОБА_3 та ОСОБА_5 такими, що втратили право користування даним житловим приміщенням.

Судом 12.08.2019 позовну заяву прийнято до розгляду і відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, а також запропоновано учасникам справи надати заяви по суті та докази по справі.

У строк, визначений судом ухвалою суду від 12.08.2019 від відповідачів відзив на позов не надійшов. Будь-які докази по справі чи клопотання від відповідачів, також, на адресу суду не надійшли.

Ухвалою суду від 15.10.2019 в судове засідання в якості свідка викликано ОСОБА_6 (ухвала суду постановлена не виходячи до нарадчої кімнати та занесена до протоколу судового засідання).

25.11.2019 представником позивача суду подано заяву про те, що позивачем допущено описку в позові в імені відповідача, а саме: замість ОСОБА_7 », вказано ОСОБА_8 ».

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги і просила їх задовольнити, аргументуючи мотивами викладеними в позовній заяві. Також, представник позивача просила суд врахувати допущену позивачем описку в позові, про що нею було повідомлено в заяві від 25.11.2019.

Відповідачі в судове засідання не з`явились, хоча відповідно до ст. 128 ЦПК України, були повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи. Про причини неявки суду не повідомлено. Таким чином, відповідачі не з`явились в судове засідання без поважних причин.

Представник позивача не заперечувала проти заочного розгляду справи.

Враховуючи вищевикладене, думку представника позивача, а також положення ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи (ухвала суду постановлена не виходячи до нарадчої кімнати та занесена до протоколу судового засідання).

При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно реєстраційного свідоцтва, виданого ВМБТІ, ОСОБА_2 є власником будинку АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 25.12.1987. (а.с. 8-10)

Згідно із довідками про реєстрацію місця проживання особи № 42819 та № 42820, виданих 25.07.2019 Департамнтом адміністративних послуг Вінницької міської ради, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 зареєстровані в будинку АДРЕСА_1 . (а.с. 24, 26)

Відповідно до акту, складеного мешканцями будинків АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_1 та засвідченого Головою квартального комітету «Поділля» 05.06.2019, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не проживають у вищевказаному будинку з 2015 року. (а.с. 85)

В судовому засіданні в якості свідка було допитано ОСОБА_6 , яка повідомила суду, що є сусідкою ОСОБА_2 . Свідок зазначила, що ОСОБА_2 проживає в будинку сама з 2015 року. Її дочка - ОСОБА_3 та онука ОСОБА_9 ОСОБА_4 в будинку із ОСОБА_2 не проживають і не з`являються там. Також свідок повідомила, що часто буває в будинку ОСОБА_2 і жодних речей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 там не має.

Згідно з ч. 1 ст. 90 ЦПК України показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини.

Тому при оцінці показань свідка, судом враховано спосіб формування, збереження та передачі відомостей свідком.

Судом прийнято до уваги, що свідок надала покази посилаючись на інформацію, якою володіє особисто, а не з чужих слів. Покази свідка узгоджуються з поясненнями представника позивача та не суперечать матеріалам справи. Тому судом прийнято до уваги покази свідка.

Суд не приймає до уваги акт від 05.06.2019, наданий позивачем разом із позовом, оскільки вважає даний доказ недопустимим в розумінні положень ст. 78 ЦПК України. (а.с. 14)

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно ч. 1 ч. 3 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач - разом з поданням відзиву.

Будь-які клопотання про витребування доказів по справі в зв`язку з неможливістю їх самостійного надання та заяви про забезпечення доказів до суду сторонами по справі не подавалися.

Суд вважає, що кожна із сторін по даній справі була належним чином поінформована про право надати суду будь-які докази для встановлення наявності або відсутності обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а також прокоментувати їх. Крім того, сторони по справі не були позбавлені можливості повідомити суду й інші обставини, що мають значення для справи.

Також, судом в ухвалі від 12.08.2019 було роз`яснено сторонам по справі наслідки ненадання суду доказів по справі, дії в разі неможливості надання доказів, а також право і порядок звернення до суду із заявами та клопотаннями.

Отже, кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦК України особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд.

Згідно із ч. 2 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

В даному випадку, суд позбавлений права на збирання доказів по справі з власної ініціативи, що було б порушенням рівності прав учасників судового процесу.

Відповідно до ч. 2 і ч. 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з п. 2, п. 4, п. 6 п. 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно із ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд, дослідивши письмові пояснення, викладені позивачем у позові, заслухавши пояснення, надані представником позивача в судовому засіданні, показання свідка та оцінивши, відповідно до ст. 89 ЦПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи вищевикладене, прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню.

Поняття права власності визначено ст. 316 ЦК України, згідно якої правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а у відповідності до ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений його чи обмежений у його здійсненні, відповідно до ст. 321 ЦК України.

Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Під правом володіння власністю визнається юридично забезпечена можливість фактичного панування власника над майном, не пов`язана з використанням його властивостей. Право користування власністю ? це юридично забезпечена можливість власника добувати з належного йому майна корисні властивості. Під правом розпорядження розуміють юридично забезпечену можливість власника визначати долю майна.

Згідно з ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно з ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, згідно ст. 391 ЦК України.

Зміст ст. 405 ЦК України передбачає, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Стаття 3 СК України визначає, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом та мають взаємні права та обов`язки.

Судом встановлено, що позивач та відповідачі спільно не проживають, не пов`язані спільним побутом та не мають спільних прав та обов`язків. Відповідачі були зареєстровані у будинку АДРЕСА_1 за згодою власника майна, як дочка та онука, але не проживають там без поважних причин з 2015 року. Судом не встановлено, що між позивачем та відповідачами були будь-які домовленості щодо збереження за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 права користування у разі їх відсутності.

Цивільне законодавство не передбачає збереження права користування житлом за громадянами, які хоч і правомірно вселилися у спірний будинок власника, але на час розгляду справи не є членом його сім`ї.

Суд прийшов до висновку, що відповідачі створюють перешкоди позивачу в користуванні, володінні та розпорядженні її майном на власний розсуд, тобто повно і незаперечно здійснювати свої права користування і розпорядження майном, що є неприпустимим, згідно чинного законодавства України.

Враховуючи вищевикладене, а також ст. 16 ЦК України, згідно з якою суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, суд приходить до висновку, що в даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом визнання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: будинком АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» дане судове рішення після набрання ним законної сили є підставою для зняття відповідачів з реєстрації їх місця проживання.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, судом встановлено наступне.

Позивач на момент звернення до суду із позовом була звільнена від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Враховуючи вищевказане та положення ст. 141 ЦПК України, з відповідачів в дохід держави підлягає стягненню судовий збір по 768, 40 гривень з кожного.

Доказів понесення учасниками справи інших судових витрат суду не надано.

Враховуючи наведене, керуючись Конституцією України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 3 СК України, ст. 150 ЖК України, ст.ст. 12, 15, 16, 316, 317, 319, 321, 383, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 6, 10 - 13, 43, 44, 76-83, 89-90, 133, 141, 258, 259, 263-266, 268, ч. 1 і ч. 8 ст. 279, ст.ст. 280-284, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Усунути перешкоди ОСОБА_2 в користуванні її власністю житловим будинком АДРЕСА_1 , шляхом визнання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування даним житловим приміщенням.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь держави судовий збір по 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок з кожної.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду позивачем може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення шляхом подання апеляційної скарги через Вінницький міський суд Вінницької області або до Вінницького апеляційного суду.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання зареєстроване у встановленому законом порядку: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання зареєстроване у встановленому законом порядку: АДРЕСА_1 .

Рішення суду складено 28.11.2019.

Суддя: