Постанова

Іменем України

13 травня 2019 року

місто Київ

справа № 2-3889/09

провадження № 61-27143св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - Акціонерно-комерційний банк «Форум»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 березня 2017 року у складі судді Котубей І. І. та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 09 жовтня 2017 року у складі колегії суддів: Мацунича М. В., Готра Т. Ю., Джуга С. Д.,

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

Акціонерно-комерційний банк «Форум» у жовтні 2009 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу та додаткової плати за кредитним договором.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 грудня 2009 року позов Акціонерно-комерційного банку «Форум» задоволено. Розірвано договір кредиту № 0479/08/26-Nv, укладений 07 серпня 2008 року між ОСОБА_1 та Акціонерно-комерційним банком «Форум». Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерно-комерційного банку «Форум» заборгованість за кредитним договором в сумі 476 498, 30 грн.

Процесуальні питання, пов'язані з виконанням рішення суду

Публічне акціонерне товариство «Банк Форум» (далі - ПАТ «Банк Форум»), яке є правонаступником Акціонерно-комерційного банку «Форум», у лютому 2017 року звернулося до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку пред'явлення його для виконання у цій цивільній справі.

Вимоги заяви обґрунтовувались тим, що 22 січня 2010 року Мукачівським міськрайонний судом Закарпатської області видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерно-комерційного банку «Форум» заборгованості за кредитним договором у розмірі 476 498, 30 грн. Виконавчий лист направлений на примусове виконання до міського відділу державної виконавчої служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції (далі - МРУЮ) у Закарпатській області, головним державним виконавцем Феделеш В. І. ухвалено постанову про відкриття виконавчого провадження. У зв'язку з відсутністю відомостей про хід виконання виконавчого провадження ліквідатором ПАТ «Банк Форум» направлено скаргу до районного відділу ДВС Мукачівського МРУЮ, на яку письмової відповіді банком не отримано. В усному порядку заступник начальника відділу повідомив про втрату виконавчого листа та необхідністю звернення до відповідного суду із заявою про видачу дубліката виконавчого документа.

Стислий виклад заперечень інших учасників справи

Відзиви на заяву не надходили.

Стислий виклад змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій за результатами розгляду заяви

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 березня 2017 року видано дублікат виконавчого листа у справі

№ 2-3889/09 за позовом Акціонерно-комерційного банку «Форум» до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу та додаткової плати за кредитним договором. Поновлено пропущений строк для пред'явлення його до виконання.

Ухвала суду першої інстанції обґрунтовувалась тим, що виконавчий лист у справі № 2-3889/09 щодо боржника ОСОБА_1 втрачено і цей виконавчий документ залишився невиконаним у повному обсязі, а тому заява про видачу дубліката виконавчого листа підлягає задоволенню. Також підлягає задоволенню вимога стягувача про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання, оскільки його пропущено стягувачем з поважних причин.

Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 09 жовтня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено. Ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 березня 2017 року залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду обґрунтовувалась тим, що оскільки виконавчий лист повернуто постановою державного виконавця від 22 березня 2011 року, зважаючи на знищення самого виконавчого провадження та відсутність жодних доказів отримання ПАТ «Банк Форум» зазначеної постанови та виконавчого листа, то суд першої інстанції обґрунтовано вважав такий виконавчий лист втраченим та видав його дублікат. З цих же підстав, зважаючи на відсутність жодних доказів щодо інформування стягувача про хід виконавчого провадження, суд правомірно поновив строк для пред'явлення його до виконання.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та відхилені апеляційним судом. Зокрема, твердження заявника, що строк повторного пред'явлення повинен відраховуватись з моменту набрання рішенням законної сили, є помилковим, оскільки згідно з частиною третьою статті 23 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

Також безпідставним є посилання на статтю 50 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки згідно з цією нормою права завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Однак саме таким випадком є правова ситуація, зазначена у частині п'ятій статті 47 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону. При цьому зазначені норми не є протилежними за змістом, як вважає заявник, а навпаки, узгоджуються одна з одною.

ІІ. АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ засобами поштового зв'язку у жовтні 2017 року, ОСОБА_1 просила скасувати ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 09 жовтня 2017 року в частині вирішення питання про видачу дубліката виконавчого листа, вирішити питання по суті, відмовивши у задоволенні заяви.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

На обґрунтування касаційної скарги заявник посилається на порушення норм процесуального права судами першої та апеляційної інстанцій. Заявник зазначає, що за висновками суду першої інстанції виконавчий лист повернутий постановою державного виконавця від 30 травня 2014 року та який стягувачем не отриманий, а за висновками апеляційного суду виконавчий лист повернуто стягувачеві за постановою державного виконавця від 22 березня 2011 року, який також не отриманий стягувачем. Зважаючи на наведене, на переконання заявника, не зрозуміло, коли стягувач втратив виконавчий лист. Суди першої та апеляційної інстанцій не дослідили той факт, що повертаючи 30 травня 2014 року виконавчий документ стягувачу, державний виконавець неправомірно застосував одночасно пункт 4 частини першої статті 47 та частину першу статті 50 Закону України «Про виконавче провадження», які є взаємовиключними. Пояснення позивача щодо втрати виконавчого листа є непереконливими та спростовуються доказами, наданими банком.

Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

ІІІ. ВІДОМОСТІ ПРО РУХ СПРАВИ У СУДАХ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ ТА МЕЖІ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 листопада 2017 року відкрито провадження у справі.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII), що набрав чинності 15 грудня 2017 року, судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII) касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Справу разом з матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду у травні 2018 року.

За змістом правил частини першої та третьої статті 401 ЦПК України попередній розгляд справи проводиться колегією у складі трьох суддів у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З метою визначення меж розгляду справи Верховним Судом підлягають застосуванню правила статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваних судових рішень визначено за правилами статті 213 ЦПК України

Критерії оцінки правомірності оскаржуваних судових рішень визначені в статті 213 ЦПК України (в редакції Закону України від 18 березня 2004 року № 1618-IV, далі - ЦПК України 2004 року), згідно з якими рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

ІV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Верховний Суд вислухав суддю-доповідача, перевірив доводи касаційної скарги та матеріали цивільної справи, за результатами чого зробив висновок, що оскаржувані судові рішення відповідають вимогам законності та обґрунтованості, визначеним у статті 213 ЦПК України 2004 року, касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Обставини, встановлені в рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій

На підставі рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 грудня 2009 року у справі № 2-3889/09 видано виконавчий лист про стягнення ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Форум» суми боргу в розмірі 476 498, 30 грн, в якому визначено строк пред'явлення його до виконання до 05 січня 2013 року.

Згідно з відповіддю Мукачівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області матеріали виконавчого провадження з приводу виконання виконавчого листа № 2-3889/09 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Форум» 476 498, 30 грн знищено за закінченням трирічного терміну зберігання. З інформаційної довідки зі спецрозділу АСВП встановлено, що постановою державного виконавця від 22 березня 2011 року зазначений виконавчий лист повернуто стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Натомість судом першої інстанції встановлено, що 30 травня 2014 року держаним виконавцем Феделеш В. І. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, мотивуючи тим, що у зв'язку з нездійсненням авансування витрат на проведення виконавчих дій, пов'язаних з виготовленням експертної оцінки вартості арештованого майна боржника, виконавчий документ повернуто стягувачеві з правом повторного пред'явлення до виконання.

Оцінка аргументів, викладених у касаційній скарзі

Відповідно до частини першої статті 370 ЦПК України 2004 року замість втраченого оригіналу виконавчого листа або судового наказу суд, який видав виконавчий лист або судовий наказ, має право за заявою стягувача або поданням державного виконавця видати його дублікат.

За правилами частини першої статті 31 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» (далі - Закон України «Про виконавче провадження») копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Таким чином, належним доказом підтвердження надсилання стягувачу копії постанови про повернення виконавчого листа разом з направленням його оригіналу є виключно рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення стягувачу.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 2515/739/2012 (провадження

№ 61-2884св18), від 12 березня 2018 року у справі № 583/1828/17-ц (провадження № 61-894св17), від 21 березня 2018 року № 6-676/10 (провадження № 61-5166св18), від 24 квітня 2018 року № 161/1441/14-ц (провадження № 61-835св18), від 15 серпня 2018 року № 2-1976/10 (провадження № 61-22036св18).

На виконання ухвали Апеляційного суду Закарпатської області від 14 червня 2017 року про витребування виконавчого провадження, відкритого з виконання виконавчого листа № 2-3889/09 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Форум» 476 498, 30 грн, начальником Мукачівського РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області надіслано інформаційну довідку зі спецрозділу АСВП у зв'язку зі знищенням виконавчого провадження.

Зважаючи на наведене, апеляційним судом на підставі належних та допустимих доказів встановлено, за яких умов втрачено виконавчий лист.

Доводи заявника щодо неточності у визначенні моменту повернення виконавчого листа ПАТ «Банк Форум» відхилені, оскільки апеляційний суд, витребувавши матеріали виконавчого провадження та отримавши відомості від виконавчої служби, на підставі належних та допустимих доказів встановив, коли повернуто виконавчий лист стягувачу у цій справі.

При цьому, постанова державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачеві від 30 травня 2014 року не стосується цієї судової справи і виданого у ній виконавчого документа, оскільки цією постановою повернуто виконавчий лист, виданий у справі № 2-2116/09 про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Форум» 433 872, 21 грн, що не стосується виконання рішення у цій справі.

Відповідно до статті 304 ЦПК України 2004 року справа розглядається апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими цим Кодексом.

Під час підготовки справи до розгляду апеляційним судом протягом десяти днів з дня отримання справи суддя-доповідач вчиняє такі дії: з'ясовує питання про склад осіб, які беруть участь у справі; визначає характер спірних правовідносин та закон, який їх регулює; з'ясовує обставини, на які посилаються сторони та інші особи, які беруть участь у справі, як на підставу своїх вимог і заперечень; з'ясовує, які обставини визнаються чи заперечуються сторонами та іншими особами; вирішує питання щодо поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції; за клопотанням сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, вирішує питання про виклик свідків, призначення експертизи, витребування доказів, судових доручень щодо збирання доказів, залучення до участі у справі спеціаліста, перекладача; за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, вирішує питання щодо вжиття заходів забезпечення позову; вчиняє інші дії, пов'язані із забезпеченням апеляційного розгляду справи (стаття 301 ЦПК України 2004 року).

Зважаючи на наведене, суд апеляційної інстанції відповідно до статті 301 ЦПК України 2004 року наділений повноваженнями встановлювати обставини справи, збирати та досліджувати докази.

Суд апеляційної інстанції дослідив зібрані у справі докази, надав їм правову оцінку, чим усунув неточності у розгляді заяви, допущені судом першої інстанції.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Апеляційним судом встановлено, що виконавчий лист звернуто до виконання, згодом державним виконавцем прийнято рішення про його повернення, в силу чого оригінал виконавчого листа мав бути вручений стягувачу у спосіб і у порядку, визначеному Законом. Доказів вручення виконавчого листа ПАТ «Банк Форум» суду не надано.

Законом України «Про виконавче провадження» визначено спосіб і порядок вручення державним виконавцем оригіналу виконавчого листа стягувачу, зокрема направлення рекомендованим листом про вручення поштового відправлення. Державний виконавець не виконав наведених вимог Закону, за таких умов на стягувача не можуть бути покладені негативні наслідки невиконання суб'єктом владних повноважень своїх обов'язків.

Зважаючи на наведене, відсутність доказів направлення та зворотного рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, дає підстави для визнання обґрунтованими висновки судів першої та апеляційної інстанцій про задоволення вимог заяви про видачу дубліката виконавчого листа стягувачу, оскільки відсутні відомості про отримання ПАТ «Банк Форум» виконавчого документа.

Верховний Суд не встановив істотного порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, що могло вплинути на правовий результат розгляду зазначеної заяви.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Оскаржувані ухвали судів першої та апеляційної інстанцій постановлені з додержанням норм процесуального права, доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Доводи заявника про неможливість застосування правил статей 47 та 50 Закону України «Про виконавче провадження» відхилені. Відповідно до частини першої статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Такі випадки визначені саме у статті 47 цього Закону, за частиною п'ятою якої повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до фактичної переоцінки доказів, що є неприпустимим під час розгляду справи в касаційному порядку.

З огляду на наведене, Верховний Суд визнає касаційну скаргу необґрунтованою, оскільки правильне застосовування норми права є беззаперечним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

У частині другій статті 410 ЦПК України визначено, що не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 400, 401, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 09 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді С. О. Погрібний

О. В. Ступак

Г. І. Усик