Справа № 426/320/19
УХВАЛА

14 травня 2019 року м.Сватове

Сватівський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді - Скрипника С.М.,

за участю секретаря судового засідання – Брайловської М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сватове заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті, представник заявника – ОСОБА_2, заінтересована особа - Луганський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулась до Сватівського районного суду Луганської області з заявою про встановлення факту смерті, представник заявника – ОСОБА_2, заінтересована особа - Луганський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області.

В судове засідання заявник ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 не з’явилися, в заяві про встановлення факту просила про розгляд справи без її участі.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з’явився, про час та місце розгляду справи повідомлений (а.с.57).

Під час огляду матеріалів, які були додані заявником до заяви про встановлення факту смерті, суд з’ясував, що в обґрунтування факту смерті заявником надано лише ксерокопії документів, що можуть підтверджувати факт смерті особи. При цьому, такі ксерокопії не були засвідчені заявником в порядку ч. 5 ст. 95 ЦПК України. Оригінали документів суду для огляду не надані, що унеможливлює встановлення достовірності наданих копій.

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 294 ЦПК України, під час розгляду справ окремого провадження суд зобов’язаний сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об’єктивного з’ясування обставин справи і з метою з’ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази.

Згідно із ч. 6 ст. 95 ЦПК України, якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники.

Окрім того, суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст.. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановленим цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Отже, наслідком не надання оригіналів або належним чином завірених копій заявником може бути залишення заяви без розгляду, що відповідає вимогам п.9 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Судом при винесенні ухвали враховується прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв'язку з наведеним, вказані вимоги суду про витребування доказів не є порушенням права на справедливий судовий захист, а відповідно жодним чином не перешкоджає заявнику у доступі до правосуддя після надання необхідних для розгляду справи доказів.

Враховуючи те, що наявних у матеріалах справи доказів не достатньо для встановлення факту смерті особи і суд ставить під сумнів відповідність поданих копій доказів їх оригіналу, з метою додержання права заявника на доступ до суду, керуючись ст.ст. 95, 223, 258, 260, 261, 294, 353-355 ЦПК України, суд –

УХВАЛИВ:

Витребувати від ОСОБА_1 та надати до суду оригінали або належним чином завірені копії письмових доказів, доданих до заяви (паспорт заявника ОСОБА_1, свідоцтво про народження ОСОБА_3, свідоцтво про народження ОСОБА_1, свідоцтво про шлюб ОСОБА_1 (ОСОБА_1, лікарське свідоцтво про смерть ОСОБА_5, свідоцтво про смерть ОСОБА_5).

Судове засідання відкласти до 28 травня 2019 року о 09-00 год.

Повідомити ОСОБА_1 про прийняту ухвалу в порядку, передбаченому ч.2 ст. 1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв’язку з проведенням антитерористичної операції».

Копію ухвали надіслати представнику заявника ОСОБА_2, оскільки поштова адреса заявника знаходиться на непідконтрольній українській владі території.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя: С.М.Скрипник