Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/7936/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2019 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого - судді Кондрацької Н.М.,

з участю секретаря судового засідання Мелещенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «АЗОТ» про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до відповідача ПАТ «АЗОТ» про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Позовні вимоги мотивує тим, що 26.06.2017 позивача було звільнено з посади апаратника підготовки сировини та відпускання напівфабрикатів і продукції ПАТ «Азот» за угодою сторін. Відповідач перед позивачем має заборгованість по заробітній платі на загальну суму 12400,27 грн. Згідно ст. 116 КЗпП України відповідач зобовязаний виплатити позивачу середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Враховуючи викладене просить стягнути із ПАТ «Азот» на її користь заборгованість із невиплаченої заробітної плати в сумі 12400,27 грн. та середньоденний заробіток за час затримки виплати заробітної плати по день фактичного розрахунку.

Ухвалою судді від 27.09.2018 відкрито спрощене провадження у справі.

Представник ПАТ «АЗОТ» за довіреністю ОСОБА_2 30.10.2018 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову. Мотивував тим, що невиплата заробітної плати при звільненні позивача сталася не з вини ПАТ «Азот», а через відсутність обєктивної можливості здійснити таку виплату. Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить ПАТ «Азот». Вказаною постановою державного виконавця було арештовано всі грошові кошти на банківських рахунках ПАТ «Азот». При цьому жодному з рахунків ПАТ «Азот» ані чинним законодавством, ані постановою державного виконавця не було надано статусу «захищеного», що унеможливило виплату заробітної плати з цих рахунків. Крім цього органами державної виконавчої служби було накладено ряд інших арештів на грошові кошти ПАТ «Азот», що також унеможливило здійснення будь-яких банківських операцій, втому числі і виплату заробітної плати. Зазначив, що позивачем не сплачений судовий збір за подачу позову щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Позивач ОСОБА_1 подала суду уточнену позовну заяву, в якій просила стягнути заборгованість по виплаті заробітної плати в розмірі 12400,27 грн. та середній заробіток за час затримки проведення розрахунку в розмірі 152181,12 грн..

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат ОСОБА_3 підтримали уточнені позовні вимоги та просили їх задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні представник ПАТ «АЗОТ» за довіреністю ОСОБА_4 позов не визнала та просила відмовити в його задоволенні.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до запису з трудової книжки ОСОБА_1 та матеріалів справи вбачається, що позивач працювала на ПАТ «Азот» з 28.06.1993.

26.06.2017 року на підставі наказу № 619-вк від 13.06.2017 року ОСОБА_1 звільнено за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України.

Статтею 115 КЗпП України передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Статтею 47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок.

Згідно статті 116 КЗпП України, - при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Частиною 2 ст. 117 КЗпП України передбачено, що при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Відповідно до довідки ПАТ «АЗОТ» № 965 від 19.12.2018, виданої ОСОБА_1, заборгованість по заробітній платі станом на 18.12.2018 складає: за лютий 2017 1577,89 грн.; за березень 2017 4037,63 грн.; за квітень 2017 3782,49 грн.; за травень 2017 3002,26 грн. Загальна сума заборгованості складає 12400,27 грн., а тому вищевказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Оскільки з вини відповідача з позивачем не проведено розрахунок по заробітній платі в день звільнення, то з відповідача слід стягнути кошти за затримку розрахунку при звільненні.

Таким чином, з урахуванням «Порядку обчислення середньої заробітної плати» затвердженого Постановою № 100 від 08.02.1995 Кабінету Міністрів України, та довідки про доходи, виданої відповідачем, середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 становить 365,82 грн.

Затримка розрахунку при звільненні становить 416 робочих днів (з 27.06.2017 по день винесення рішення суду 20.02.2019). А тому сума, що підлягає до стягнення з ПАТ «АЗОТ» на користь ОСОБА_1 складає 152181,12 грн. (416 робочих днів х середньоденний заробіток в розмірі 365,82 грн.).

Оскільки розмір середньоденної заробітної плати ОСОБА_1 визначено із нарахованої заробітної плати до утримання податків та обовязкових платежів, то при виплаті середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, роботодавець має право здійснити відрахування податків та обовязкових платежів передбачених законодавством України.

Суд вважає, що доводи представника відповідача щодо відсутності у підприємства достатнього фінансового ресурсу, як підстава для звільнення від відповідальності за порушення строків розрахунку по заробітній платі, є необґрунтованими.

У своїй практиці Верховний Суд України неодноразово зазначав, що аналіз змісту ст.ст.116, 117 КЗпП України, дає підстави для висновку про те, що відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини за невиплату належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України (постанова №6-2163цс16 від 31 травня 2017 року, №6-259цс17 від 13 березня 2017 року). Аналогічні розяснення викладені і в п.20 Постанови пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці».

Наявність арешту на рахунках відповідача, що накладений постановою державного виконавця від 29.05.2017 не виправдовує затримку розрахунку при звільненні. До того ж відповідачем не надано доказів відсутності у відповідача коштів, що перевищують обсяг фінансового ресурсу, який був арештований.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 1645,81 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 115,116,117 КЗпП України, ст.ст. 76-81, 141, 263-265, 268, 273, 430 ЦПК України, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «АЗОТ» про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «АЗОТ» (місцезнаходження: 18014, м. Черкаси, вул. Героїв Холодного Яру, 72, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України - 00203826) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1)заборгованість по заробітній платі у розмірі 12400,27 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 152181,12 грн. з відрахуванням при виплаті податків та обовязкових платежів передбачених законодавством України.

Рішення в частині стягнення заборгованості по заробітній платі за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Азот» на користь держави 1645,81 грн. судового збору.

Відповідно до пп. 15.5 п.15 ч.1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України в редакції від 15.12.2017, апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до або через відповідні суди.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 27.02.2019.

Головуючий: ОСОБА_5