ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 605/543/18Головуючий у 1-й інстанції Горуц Р.О.
Провадження № 22-ц/817/243/19 Суддя - доповідач - Храпак Н.М.
Категорія - 310020000
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2019 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Дикун С. І., Парандюк Т. С.,

за участю секретаря - Кантицька О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №605/543/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 07 грудня 2018 року, ухваленого суддею Горуцем Р.О., у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

у жовтні 2018 року ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1 000 (одна тисяча) гривень на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 зазначила, що 12 жовтня 2002 року між ними був зареєстрований шлюб, під час якого у них народилося двоє синів. Відповідач не приймає участі у вихованні дітей, коштів на їх утримання не надає, так як ніде офіційно не працює. Діти повністю знаходяться на її утриманні та утриманні її батьків.

Рішенням Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 07 грудня 2018 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів - задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, жительки АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2, аліменти на утримання дітей, а саме: сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі по 1000 (одній тисячі) гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду, тобто з 11 жовтня 2018 року і до досягнення ними повноліття.

Стягнуто із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1, судовий збір в доход держави в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати судове рішення повністю та ухвалити нове рішення, яким закрити провадження по справі, стягнути з ОСОБА_2, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1, ІПН - НОМЕР_2, на його користь 1 057 (одну тисячу п'ятдесят сім) гривень 21 копійку сплаченого ним судового збору, витрати по справі покласти на позивача, посилаючись на те, що воно винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права України, порушенням норм міжнародного права та практики ЄСПЛ, а висновки, викладені у рішенні суду є такими, що не відповідають обставинам справи, окрім цього, судом було неповно з'ясовано та не доведено обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначив, що він добровільно виконує батьківський обов'язок по утриманню дітей, судом не враховано, що на його утриманні знаходяться двоє непрацездатних батьків пенсіонерів, які є інвалідами 3-ї групи, суд відмовився прийняти документи про його незадовільний стан здоров'я. Крім цього, позивачем не подано доказів того, що лише на її утриманні знаходяться діти, не представлено нею жодних розрахунків пов'язаних з витратами на виховання дітей та не доведено, що їй не вистачає коштів на виховання дітей.

Сторони в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про час, дату і місце проведення судового засідання, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення № 330 та № 3220.

У відповідності до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України - неявка у судове засідання будь-якого учасника процесу за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, тому колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників процесу.

Ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з таких мотивів.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції врахував обставини, передбачені ст.182 СК України, а саме: стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, розмір встановленого прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і прийшов до висновку, що розмір аліментів, який необхідно стягнути з відповідача на користь позивача на утримання дітей належить визначити в твердій грошовій сумі в сумі по 1000 грн. щомісячно на кожну дитину, оскільки вважає, що вищезазначений розмір аліментів на дітей, буде необхідним та достатнім для забезпечення їх гармонійного розвитку.

Колегія суддів, з даними висновком суду першої інстанції погоджується, оскільки він відповідає встановленим обставинам, зібраним по справі доказам, нормам матеріального та процесуального права.

Згідно з ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено у статті 180 СК України.

Згідно з частиною другою статті 51 Конституції України, статтею 180 СК України - батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до їх повноліття.

Відповідно до статті 8 Закону України від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтею передбачено 181 СК України, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

За змістом статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Судом встановлено, що сторони з 12 жовтня 2002 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 15 листопада 2018 року.

Під час даного шлюбу у сторін народилося двоє синів: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується Свідоцтвом про народження, Серія НОМЕР_3, відповідний актовий запис за №2 (а.с. 8) та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується Свідоцтвом про народження, Серія НОМЕР_4, відповідний актовий запис за №6 (а.с. 9).

Відповідно до довідки №1164 від 25 вересня 2018 року, виданої виконкомом Підгаєцької міської ради Підгаєцького району Тернопільської області, вбачається, що сини: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебувають на утриманні матері - ОСОБА_2 (а.с. 10).

Тому не заслуговують на увагу доводи заявника ОСОБА_1 про те, що відсутні в матеріалах справи докази того, що діти перебувають на утриманні матері.

Також, колегія суддів не приймає до уваги посилання ОСОБА_1 на те, що судом не був врахований його стан здоров'я, оскільки відповідачем суду не було представлено належного та допустимого доказу того, що він є непрацездатним.

Крім цього, відповідачем суду не надано доказу того, що на його утриманні знаходяться батьки.

Відповідно до ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" установлено, що з 1 грудня 2018 року прожитковий мінімум дітей віком від 6 до 18 років становить 2027 грн.

Суд, визначаючи розмір аліментів в сумі 1000 грн. на кожну дитину, врахував вимоги ч.2 ст.182 СК України, зокрема те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини і мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 07 грудня 2018 року - залишити без змін, оскільки висновки місцевого суду відповідають обставинам справи, узгоджуються з нормами матеріального та процесуального права, які судом застосовані правильно, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Судові витрати за розгляд в апеляційній інстанції покласти на сторони в межах них понесених.

Керуючись ст. ст. 35, 259, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 07 грудня 2018 року - залишити без змін.

Судові витрати за розгляд в апеляційній інстанції покласти на сторони в межах них понесених.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 26 лютого 2019 року.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи