Дата документу 28.11.2019 Справа № 329/465/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Є.У.№ 329/465/19 Головуючого у 1 інстанції: Богослова А.В.
№ 22-ц/807/3239/19 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Бєлки В.Ю.

Онищенко Е.А.

розглянув в порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу заапеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Чернігівського районного суду Запорізької області від 08 серпня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ

В червні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що працює викладачем за фахом баяну та акордеону Чернігівської дитячої музичної школи. Так, 09.05.2019 він разом зі своїми учнями музичної школи давали концерт з нагоди святкування Дня ОСОБА_3 . Ввечері того ж дня мати одного з учнів- ОСОБА_4 розмістила в соціальній Інтернет-мережі «Facebook», на своїй сторінці фотознімок зазначеного заходу. На фотознімку був зображений ОСОБА_2 з учнями. Однак, в подальшому ОСОБА_4 повідомила позивачу, що під зазначеним фотознімком в Інтернет-мережі «Facebook» розміщений коментар від імені ОСОБА_5 наступного змісту: « ІНФОРМАЦІЯ_1 , козел, достал уже всех со своей полькой за второй класс, выучил бы хоть что-то нибудь за 20 лет новое». Зазначене висловлювання було образливим та ганебним для позивача, оскільки він з 1965 року працює за фахом в музичній школі, ніколи не жалкував свого часу для підвищення авторитету музичного закладу, завжди намагався якомога краще навчити дітей грі на музичних інструментах, при цьому також неодноразово нагороджувався грамотами та подяками. Крім того, зазначене висловлювання призвело до хвилювання позивача в результаті чого він змушений був звернутися в медичний заклад і йому було призначено лікування. Висловлювання завдало йому моральної шкоди, яку позивач оцінив в 20000 грн.

Посилаючись на зазначені обставини просив суд, стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 20 000 грн.

Рішенням Чернігівського районного суду Запорізької області від 08 серпня 2019 року позовну заяву задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 5000 грн..

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 192 грн. 10 коп.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 09.05.2019 року позивач разом зі своїми учнями приймав участь у святковому концерті в приміщенні Чернігівського районного центру культури та дозвілля, присвяченому Дню Перемоги. Після зазначеного концерту, того ж дня мати одного з учнів ОСОБА_4 розмістила на свої сторінці в соціальній Інтернет-мережі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » фотознімок ІНФОРМАЦІЯ_3 концерту, на якому зображений позивач зі своїми учнями, під час концерту, з музичними інструментами.

Відповідач розмістив під вищезазначеним фотознімком ІНФОРМАЦІЯ_4 соціальній Інтернет-мережі «Facebook» коментар наступного змісту: « ІНФОРМАЦІЯ_1 , козел, достал уже всех со своей полькой за второй класс, выучил бы хоть что-то нибудь за 20 лет новое». Коментар був адресований позивачу. Зазначене висловлювання було образливим та ганебним для позивача, оскільки він з 1965 року працює за фахом в музичній школі, ніколи не жалкував свого часу для підвищення авторитету музичного закладу, завжди намагався якомога краще навчити дітей грі на музичних інструментах, при цьому також неодноразово нагороджувався грамотами та подяками.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що діями відповідача було завдано моральну шкоду, яка пов`язана з хвилюванням позивача в результаті чого він змушений був звернутися в медичний заклад і йому було призначено лікування.

З такими висновками колегія суддів погоджується, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленим цим кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних, або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування й моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. оральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої,членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Отже, моральну шкоду розуміють як втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації.

При визначенні розміру моральної шкоди суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Зміст понять "розумність" та "справедливість" при визначенні розміру моральної шкоди розкривається і в рішеннях Європейського Суду, який при цьому виходить з принципу справедливої сатисфакції, передбаченої статтею 41 Конвенції. Зокрема, рішеннях "Тома проти Люксембургу", "Калок проти Франції" (2000) та "Недбала проти Польщі", Європейський Суд дійшов висновку, що сам факт визнання порушеного права є адекватним засобом для згладжування душевних страждань і справедливої сатисфакції.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Отже встановивши наявність вини відповідача в тому, що він публічно образив позивача,, позивач зазнав моральних страждань, глибину душевних страждань, вимоги розумності та справедливості, суд першої інстанції з урахуванням вимог ст. ст. 23, 1167 ЦК України дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди в сумі 5000 грн.

Жодних доводів на спростування зазначеного, відповідачем у розпорядження суду надано не було.

Доводи скаржника про те, що не він розміщував коментар в соціальній Інтернет мережі Фейсбук є неприйнятими.

Так, свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підтвердили під час допиту, що відповідач не заперечував факт розміщення коментаря саме ним, більше того, просив пробачення за вказаний коментар у позивача.

Судова колегія враховує, що заперечуючи проти позову та посилаючись на те, що будь-яка особа може розмістити в Інтернеті на Фейсбуці сторінку, відповідач разом з тим не заперечував наявність власної сторінки, не вимагав проведення відповідних експертних досліджень з приводу встановлення ІР-адреси, з якої було відправлено коментар, проведення інших технічних досліджень тощо.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно пункту 3 вказаної частини, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Також безпідставними є твердження у апеляційній скарзі про те, що з публікації невідомо на адресу якої особи було допущено образливе висловлення, не доведений розмір моральної шкоди.

Погоджуючись з висновками суду першої інстанції, висловлених в мотивувальній частині судового рішення стосовно зазначених заперечень відповідача, судова колегія враховує наступне.

Образливі висловлення були розміщені у коментарях до фотографії яка стосувалася здобутків викладача та учнів дитячої музичної школи.

Відтак враховуючи цільову аудиторію, яка була ознайомлена як з фотографією, так і коментарями до неї, зневажливі та образливі коментарі є неприпустимими та вочевидь завдають шкоди діловій репутації та порушують право на повагу до честі та гідності відповідача.

Характер мовних засобів, використаних при здійсненні коментарів, свідчить про неповагу до загальноприйнятних правил спілкування, тим більше, враховуючи тематику обговорення, у якій присутні судження щодо неповнолітніх учнів та викладача.

Також суд апеляційної інстанції звертає увагу, що у своїй сукупності доводи апеляційної скарги були предметом розгляду суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Разом з тим, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ у справі "Проніна проти України" від 18 липня 2006 року, № 63566/00Л).

Під час розгляду справи суд першої інстанції дотримався вимог закону, повно та всебічно з`ясував обставин справи, надав правову оцінку доводам і запереченням сторін та зібраним у справі доказам, вірно застосував норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, з огляду на що, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.

Інші доводи апеляційної скарги, які зводяться до неналежної оцінки зібраних у справі доказів також не знайшли свого підтвердження при апеляційному перегляді оскаржуваного рішення, такі доводи є безпідставними та такими, що не можуть вплинути на правильність висновків суду по суті спору.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Підстав для його скасування з мотивів, викладених у скарзі, апеляційний суд не знаходить.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд рішення суду першої інстанції залишає без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Керуючись ст. ст.367, 374, 375, 382 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського районного суду Запорізької області від 08 серпня 2019 рокупо цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складено 28 листопада 2019 р.

Головуючий О.В. Крилова

Судді: В.Ю. Бєлка

Е.А. Онищенко