24.11.2019 227/2206/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2019 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Здоровиця О.В.

за участю секретаря Сисенко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Добропільського міськрайонного суду Донецької області, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про встановлення фактів, що мають юридичне значення (ЄУНСС № 227/2206/19),

В С Т А Н О В И В:

До суду з вищевказаним позовом звернулася ОСОБА_1 . Свої вимоги обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Донецьк помер її чоловік - ОСОБА_2 , з яким вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 29.08.1972 року. Зазначала, що вона та її чоловік мешкали разом в м.Донецьк та у зв"язку з обставинами, які виникли в Україні в 2014 році, вимушено перемістилися з району проведення антитерористичної операції, спочатку у м.Бердянськ, де були зареєстровані як внутрішньо переміщені особи за адресою: АДРЕСА_1 , а згодом були зареєстровані як внутрішньо переміщені особи в м.Добропілля і разом з чоловіком перебували на обліку в Добропільському об`єднаному УПФУ Донецької області, де отримували пенсію за віком. Позивачка зазначала, незважаючи на отримання пенсії, вона завжди була на утриманні свого чоловіка, оскільки останній мав більший дохід і завжди піклувався про неї. Зазначала, що на момент смерті її чоловіка вона була непрацездатною, оскільки досягла пенсійного віку та отримувала пенсію за віком. Відповідно до ст.36 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" має право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. 17.04.2019 року вона звернулась до Добропільського об`єднаного управління ПФУ Донецької області із заявою про переведення з одного виду пенсії (за віком) на інший (у зв`язку з втратою годувальника). Рішенням Добропільського об`єднаного управління ПФУ від 22.04.2019 року їй було відмовлено, у зв`язку з тим, що нею не надані документи, що засвідчують факт її перебування на утриманні померлого чоловіка. У зв`язку з викладеним позивачка просить встановити факт її сумісного проживання з чоловіком ОСОБА_2 , на момент його смерті, та встановити факт її перебування на утриманні чоловіка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент його смерті. Зазначила, що встановлення даних фактів необхідно їй для оформлення права на пенсію у зв`язку із втратою годувальника.

Позивач та її представник до суду не з`явились, від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без їх часті.

Представник відповідача до суду не з`явився, надав клопотання про розгляд справи без його участі, в якій просив відмовити в позові.

Відповідач надав суду відзив на позов, з якого вбачається, що позовні вимоги ОСОБА_1 відповідач не визнає, оскільки для переходу останньої на пенсію у зв"язку з втратою годувальника до заяви, вона мала подати документи, які підтверджують факт її перебування на утриманні свого чоловіка, але таких документів ОСОБА_1 до пенсійного фонду не надавалося. Тому, після розгляду заяви позивача від 17.04.2019 року рішенням в.о. начальника управління ПФУ № 1087 від 22.04.2019 року ОСОБА_1 було відмовлено в переведенні з одного виду пенсії (за віком) на інший (у зв`язку з втратою годувальника).

Свідок, ОСОБА_3 , суду пояснила, що позивачка її знайома, яка була одружена та мешкала зі своїм чоловіком ОСОБА_2 .. Зі слів позивача їй відомо, що основним доходом сім"ї позивача був дохід її чоловіка, оскільки ОСОБА_1 отримувала незначну за розміром пенсію і основні витрати були з пенсії чоловіка, який помер в 2017 році. Вказувала, що фактично позивачка зі своїм чоловіком проживали за рахунок пенсії чоловіка. Вислухавши пояснення свідка, вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає частковому задоволенню виходячи з такого.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 29.08.1972 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджено копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.9).

Як вбачається з копії паспортів громадянина України ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , останні мешкали за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.6,8).

З пояснень позивача встановлено, що 14.07.2014 року остання зі своїм чоловіком ОСОБА_2 , перемістились з тимчасово окупованої території (району проведення антитерористичної операції) та зареєструвались за адресою: АДРЕСА_1 , як внутрішньо переміщені особи, що підтверджується копіями довідок від 24.11.2014 року про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції (а.с.13,14).

09.08.2018 року ОСОБА_1 була взята на облік, як внутрішньо переміщена особа, фактичне місце перебування: АДРЕСА_3 (а.с.7).

Згідно копії пенсійних посвідчень ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , останні є пенсіонерами за віком з 2004 року (а.с.11,12).

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Донецьк, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.10).

Довідкою Добропільського об"єднаного УПФУ Донецької області № 2457/02 від 13.11.2019 року підтверджується, що ОСОБА_2 на момент своєї смерті був пенсіонером і розмір його пенсії на момент смерті складав 2918,37 грн.

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 є пенсіонеркою та знаходиться на обліку в Добропільському об`єднаному управлінні ПФУ Донецької області і отримує пенсію за віком(а.с.15).

З довідки про розмір пенсії ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 по 31.07.2017 року(тобто на момент смерті свого чоловіка) від 13.11.2019 року вбачається, що розмір пенсії дорівнював 1333,24 на місяць.

Відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків ОСОБА_1 , за період з 1 кварталу 2016 року по 4 квартал 2017 року підтверджують, що за вказаний період у ОСОБА_1 доходів не було.

Рішенням Добропільського об`єднаного управління ПФУ № 1087 від 22.04.2019 року підтверджується, що позивачка 17.04.2019 року звернулась до пенсійного фонду з заявою про переведення з одного виду пенсії (за віком) на інший (у зв"язку з втратою годувальника) згідно статті 36 ЗУ "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування", але їй було відмовлено в задоволенні її заяви, у зв`язку з тим, що нею не надані документи, що засвідчують факт її перебування на утриманні померлого чоловіка.

Надаючи правову оцінку правовідносинам у справі, суд виходить з наступного.

Як передбачено ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ч.3 ст.12 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як було зазначено у позові, встановлення факту перебування на утриманні чоловіка ОСОБА_2 позивачу необхідно для оформлення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, оскільки вказаний факт не визнається пенсійним органом.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач та ОСОБА_2 на день смерті останнього перебували у зареєстрованому шлюбі, тобто були чоловіком та дружиною.

Згідно ч.1 ст.36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера - незалежно від тривалості страхового стажу.

Пунктом 1 частини 2 ст.36 цього Закону передбачено, що непрацездатними членами сім`ї вважаються чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Згідно ч.3 ст.36 цього Закону до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно п.8 Постанови Верховного суду України від 31.03.1995р. №5 "Про судову практику по справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання призначення пенсії, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником пенсії, не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Відповідно до п.2.3 розділу ІІ "Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005р. №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005р. за №1566/11846, до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу. Підпунктом 9 п.2.3 розділу ІІ Порядку передбачено, що також надається документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника.

Згідно п.2.11 розділу ІІ Порядку, за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються довідки житлово-експлуатаційних або інших організацій з місця проживання (реєстрації), або довідки органів місцевого самоврядування, або довідки про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), видані згідно із вимогами ст.3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні". У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку.

Судом, в судовому засіданні встановлено, що позивачка постійно, до самої смерті мешкала разом зі своїм чоловіком.

Також в судовому засіданні встановлено, що розмір пенсії, який отримував чоловік позивачки - ОСОБА_2 дорівнював 2856,48 грн, в той час як позивачка з січня по травень 2016 року отримувала пенсію в розмірі по 1333,24 грн щомісячно.

Крім того в судовому засіданні також було встановлено, що в 2016 - 2017 році позивачка не отримувала доходів, про що свідчать відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, надані ГУ ДПС у Донецькій області 1109.2019 року за № 1276.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що в судовому засіданні було достовірно встановлено, що дохід померлого ОСОБА_2 був значний порівняно з доходом позивачки і його допомога була для неї постійним і основним джерелом засобів до існування, тобто ОСОБА_1 знаходилась на утриманні свого чоловіка ОСОБА_2 на момент його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Доказів зворотнього, відповідачем суду надано не було.

Факт перебування фізичної особи на утриманні встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника.

Встановлення факту перебування на утриманні померлого чоловіка має для позивача юридичне значення, так як від цього залежить виникнення його майнових прав стосовно оформлення пенсії по втраті годувальника.

Отже, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог щодо встановлення факту сумісного проживання позивача разом зі своїм чоловіком на момент його смерті, то вказані вимоги, на думку суду задоволенню не підлягають, оскільки вказаний факт не породжує для позивача юридичні наслідки, так як відмова у переведенні з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, була обумовлена лише відсутністю документів, що засвідчують факт перебування на утриманні померлого годувальника ОСОБА_2 .

Керуючись ст.ст. 4, 81, 89, 259, 263-265, 273, 315, 319, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про встановлення фактів, що мають юридичне значення задовольнити частково.

Встановити факт перебування ОСОБА_1 на утриманні свого чоловіка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 напруження, на момент його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення шляхом подання скарги до Донецького апеляційного суду через Добропільський міськрайонний суд Донецької області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право, відповідно до ч.2 ст.354 ЦПК України, на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженка м.Донецьк, РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 виданий Петровським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області 29.10.1997 року, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач - Добропільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області, , місцезнаходження за адресою: вул.Незалежності, 28а, м.Добропіля Донецька область.

Вступна та резолютивна частини рішення проголошені 14 листопада 2019 року. З повним текстом рішення сторони можуть бути ознайомлені 24 листопада 2019 року.

Надруковано в нарадчій кімнаті у одному примірнику.

Суддя О.В.Здоровиця

14.11.2019