СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/12548/18

пр. № 2/759/1711/19

22 листопада 2019 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Ул`яновської О.В.,

секретаря судового засідання Бандури Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві цивільну справу за позовними вимогами ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», правонаступник Відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», третя особа: Святошинський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві про захист прав споживачів, визнання кредитного договору недійсним, припинення дії, що порушує право,

ВСТАНОВИВ:

у серпні 2018 р. позивач звернувся до суду із зазначеними позовними вимогами просить суд визнати кредитний договір №014/0983/74/59957 від 30.07.2007 укладеного між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 недійсним; визнати виконавчий лист №2/759/1691/14 виданий 27.07.2015 Святошинським районним судом м. Києва про примусове стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» грошової суми у розмірі 1596684 грн 30 коп. таким, що не підлягає виконанню.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 30.07.2007 між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 , укладено кредитний договір №014/0983/74/59957 про отримання позивачем кредиту у розмірі 140679 доларів США 00 центів зі сплатою 13% річних за користування кредитними коштами, в подальшому банк звернувся до суду із позовом про стягнення боргу у розмірі 321846 доларів США 04 центів, який було задоволено, однак рішенням Апеляційного суду м. Києва від 21.05.2015, рішення суду першої інстанції було змінено та стягнено суму боргу в розмірі 1593243 грн 30 коп., однак позивач із вищезазначеним не згоден, оскільки вказана заборгованість стягнена за рішенням суду, але вона нічим не підтверджена і є фактично незаконною, правочин був вчинений під впливом омани зі сторони відповідача, банком було включено у кредитний договір несправедливі умови, під час укладання договору було порушено порядок розрахунку погодження сторонами ціни договору, зокрема, встановлення загальної сукупної вартості кредиту та погодження вартості послуг банку, у п. 6.5 кредитного договору встановлено дискримінаційні умови, які надають право банку вимагати від позичальника достроково виконання зобов`язань, що отримання всієї суми отриманого кредиту, сплати відсотків, комісії, неустойки тощо, крім того банк скористався необізнаністю позивача при укладанні вказаного кредитного договору, також відповідачем було нараховано комісію, яку позивач сплатив за послуги, що супроводжують кредит, за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок позивача, що є незаконним, банком було введено позивача в оману, що є нечесною підприємницькою практикою, так як не була надана в належній формі вся необхідна інформація про кредит, у тому числі не було надано розрахунки загальної вартості кредиту, не зазначено вартість всіх супутніх послуг, таким чином укладення спірного договору стало наслідком нечесної підприємницької практики з боку банку, яка полягала у вчиненні дій, які є проявом недобросовісної конкуренції.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 16.08.2019 відкрито підготовче провадження по справі (а.с. 19).

Позивач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив (а.с. 29).

Представник позивача у судове засідання не з`явився про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, 22.11.2019 від нього надійшла заява про застосування строків позовної давності (а.с. 31).

Третя особа у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суд не повідомила (а.с. 27).

Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачені відсотки.

Судом встановлено, що 30.08.2007 між сторонами укладено кредитний договір №014/0983/74/59957 згідно умов якого ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» надав ОСОБА_1 кредитні кошти у розмірі 140679 доларів США 00 центів, а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути кредитну суму, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісію згідно умов договору та тарифами банку, та виконати всі інші зобов`язання в порядку і строки передбачені договором, кредит надається з 30.08.2007 по 30.08.2007, процентна ставка користування кредитом становить 13,00% річних (а.с. 8, 10).

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 17.11.2014 задоволено позовні вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», стягнено з ОСОБА_1 суму заборгованості за кредитним договором №014/0983/74/59957 від 30.08.2007 у розмірі 25572515 грн 39 коп. (а.с. 10).

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 21.015.2015 змінено рішення Святошинського районного суду м. Києва від 17.11.2014 в частині стягнення заборгованості із ОСОБА_1 у розмірі 1593243 грн 30 коп. (а.с. 11-13).

22.02.2016 на підставі виконавчого листа №2/759/1691/14 виданого 27.07.2015 Святошинським районним судом м. Києва відкрито виконавче провадження №50241929 про стягнення заборгованості із ОСОБА_1 у розмірі 1596684 грн 30 коп. на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» (а.с. 14).

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони; правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як зазначено у ч. 2 ст. 6 ЦК України сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами.

Стяття 627 ЦК України визначає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 629 ЦК України зазначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Тобто, метою договору є забезпечення фіксування тих умов, на які сторони погоджуються для врегулювання своїх взаємних прав і обов`язків щодо обраного ними кола відносин.

Умови договору та спосіб його вчинення можуть бути визначені сторонами з урахуванням вимог законодавства та із дозволеним відступом від нього, або на таких саме принципах запропоновані однією із сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У свою чергу ст. ст. 77, 78 ЦПК України зазначено, що докази маються бути належними та допустимими.

Статтею 253 ЦК України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

У відповідності до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Зі змісту цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ч. 1 ст. 257 ЦК України).

Як вбачається з позову позивачем строк перебігу позовної давності щодо визнання кредитного договору № 014/0983/74/59957 від 30.08.2007 недійсним розпочався з 30.08.2007 від дня коли позичальником були отримані кредитні кошти та підписний кредитний договір.

Тобто ОСОБА_1 10.08.2019 звернувся до суду із відповідним позовом поза межами строків позовної давності.

Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у задоволенні позову.

Суд, оцінивши докази у їх сукупності, прийшов до висновку, що вимоги позивача є такими, що не обґрунтовані на законі, не доведені матеріалами справі та такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами ст.ст. 6, 207, 253, 257, 261, 634, 638, 627, 629, 1054 ЦК України; ст.ст. 12, 13, 48, 76-82, 141, 229, 259, 263-265, 268, 273, 274, 280, -283, 353 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

у позовних вимогах ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», правонаступник Відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», третя особа: Святошинський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві про захист прав споживачів, визнання кредитного договору недійсним, припинення дії, що порушує право відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Святошинський районний суд м. Києва до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.В. Ул`яновська

Повний текст судового рішення складено 27.11.2019.