Справа № 333/6938/18
Провадження № 2/333/661/19
24 квітня 2019 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Кулик В.Б.Б.,
за участю секретаря судового засідання Носаченка О.С.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) осіб, у залі суду в м. Запоріжжі, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні, володінні і розпорядженні квартирою шляхом визнання особи такою, що втратила право на користування квартирою із зняттям з реєстраційного обліку в квартирі, -
13.12.2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні, володінні і розпорядженні квартирою шляхом визнання особи такою, що втратила право на користування квартирою із зняттям з реєстраційного обліку в квартирі.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 . Право власності на нерухоме майно набуте позивачем на підставі договору купівлі-продажу квартири від 07.12.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом ЗМНО Пянтковською О.Г., зареєстрованого у реєстрі за № 29319319. У вказаній квартирі на цей час зареєстрована відповідач ОСОБА_2 , яка є донькою колишньої власниці квартири ОСОБА_3 Відповідно до умов зазначеного вище договору, продавець зобов`язалася зняти з реєстраційного обліку в зазначеній вище квартирі, що відчужується осіб, які в ній зареєстровані та мешкають. Але до тепер, зазначена умова даного договору ОСОБА_3 не виконана. З моменту продажу квартири відповідач ОСОБА_2 жодного дня в ній не мешкала, її особистих речей та майна в квартирі не має, де вона знаходиться на цей час, позивачу невідомо. Будь-якої угоди з приводу проживання ОСОБА_2 в квартирі, позивач не укладала. Реєстрація відповідача у належній позивачу квартирі чинить їй перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження її майном, вона змушена нести додаткові витрати у зв`язку з реєстрацією останньої у її квартирі. Все це порушує її право власності.
Посилаючись на зазначене, позивач просить суд усунути їй перешкоди у здійсненні права власності на квартиру АДРЕСА_1 , шляхом визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 із зняттям її з реєстраційного обліку в квартирі за вище вказаною адресою.
Ухвалою від 28.02.2019 року суддя прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, а також відповідно до ст. 274 ЦПК України вирішив розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином у встановленому законом порядку, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Крім того, свої інтереси довірила представляти ОСОБА_4 , яка надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 , повідомлена судом про дату, час та місце розгляду справи своєчасно та належним чином, повторно у судове засідання не з`явилася, причину неявки суду не повідомила. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч. 4 ст. 223 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (ухвалює заочне рішення). Представник позивача, згідно з наданою заявою, не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, взявши до уваги, заяву надану представником позивача, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, приходить до наступних висновків.
За вимогами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. ст. 76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 07.12.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Пянтковською О.Г., зареєстрованого у реєстрі за № 29319319 (а.с. 6-8).
Згідно з п. 14 договору купівлі-продажу продавець зобов`язується звільнити відчужувану квартиру від наявних речей домашнього вжитку, сплатити всі належні комунальні та інші платежі, а також передати відчужувану квартиру покупцю для вільного користування та безперешкодного володіння нею, а покупець прийняти зазначену вище квартиру і пов`язані з її експлуатацією документи в строк до 09.12.2018 року. В строк до 09.12.2018 року зняти з реєстраційного обліку в зазначеній квартирі, що відчужується осіб, які в ній зареєстровані та мешкають.
Відповідно до відомостей Департаменту реєстраційних послуг ЗМР від 27.02.2019 року у зазначеній квартирі зареєстрована відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 19).
Таким чином, судом встановлено, що відповідач за адресою реєстрації не проживає, будь-яких витрат на утримання будинку не несе, не є членом сім`ї позивача, будь-які угоди з приводу проживання відповідача в квартирі з позивачем не укладала, її місце проживання позивачу на теперішній час не відомо.
Реєстрація відповідача за вказаною адресою, перешкоджає позивачу у здійсненні права користування та розпорядження квартирою.
Згідно з ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Стаття 41 Конституції України проголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ст. 1 першого протоколу до Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, закріплено принцип непорушності права приватної власності, яким означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджуватися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди.
Згідно з ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, а за ч. 1 ст. 319 цього Кодексу власник володіє, користується та розпоряджується своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, та це право в силу ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України - є непорушним.
Положенням ст. 391 Цивільного кодексу України, передбачено, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Статтею 9 Житлового кодексу України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користуватися жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбаченим законом.
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України і ст. 150 ЖК України, які передбачають, що власник використовує житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом.
За змістом ст. 405 ЦК України лише члені сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом у відповідності до вимог закону. При цьому приміщення, яке вони мають право займати, визначається самим власником.
Питання проживання не членів сім`ї власника житла, врегульовано Главою 59 (ст. ст. 810-826) ЦК України, якою передбачено, що підставою проживання таких осіб є договір найму жилого приміщення.
Згідно зі ст. ст. 810, 811 ЦК України власник житла (наймодавець) передає наймачеві житло для проживання на певний строк і за плату на підставі договору найму (оренди), який укладається в письмовій формі.
Як видно з матеріалів справи, відповідач не укладала з власником житла (позивачем по справі) договору найму вищевказаної квартири та не є членом сім`ї власника.
Відповідач не знімається з реєстраційного обліку за вищезазначеною адресою у добровільному порядку шляхом подачі відповідної заяви до Комунарського районного відділу державної міграційної служби у м. Запоріжжі.
Згідно зі ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» поняття реєстрації визначено як внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.
Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або право користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Відповідно до ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Таким чином, аналізуючи у сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що відповідач з 07 грудня 2018 року по теперішній час не мешкає у спірній квартирі, не є її власником, не несе обов`язків, що випливають з договору найму жилого приміщення, але залишається зареєстрованою у спірній квартирі, що спричиняє позивачу додаткові матеріальні витрати за прописаного відповідача, що в свою чергу свідчить про обґрунтованість позовних вимог стосовно усунення позивачу перешкоди у здійснені нею права користуватися та розпоряджатися квартирою шляхом визнання ОСОБА_2 такою, що втратила користування вищевказаним житловим приміщенням.
Разом за тим, не підлягає задоволенню вимога позивача щодо зняття з реєстраційного обліку відповідача за вказаною вище адресою, так як зняття особи з реєстраційного обліку проводиться компетентним (уповноваженим державою) органом, зокрема, на підставі рішення суду і лише у разі відмови компетентного органу здійснити зняття з реєстрації, а спір з цього приводу між сторонами не виник. В подальшому в разі відмови у знятті з реєстрації в зазначеному будинку відповідача на підставі рішення суду, такі дії Комунарського районного відділу Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області можуть бути оскаржені в порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства.
Керуючись ст. ст. 317, 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст. 150 ЖК України, ст. ст. 3, 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України», ст. ст. 5, 12, 13, 78, 81, 141, 259, 263, 264, 265, 280-284, 354 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні, володінні і розпорядженні квартирою шляхом визнання особи такою, що втратила право на користування квартирою із зняттям з реєстраційного обліку задовольнити частково.
Усунути ОСОБА_1 перешкоди у здійсненні нею права користування та розпорядження квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 .
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Повний текст судового рішення виготовлено 24 квітня 2019 року.
Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя В.Б. Кулик