Ухвала

Іменем України

21 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 759/4962/19

провадження № 61-20331ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Тітова М. Ю.,

розглянувши касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Бойчука Володимира Петровича на ухвалу Київського апеляційного суду від 08 жовтня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , третя особа - Служба у справах дітей Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , третя особа - Служба у справах дітей Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В судовому засіданні 19 серпня 2019 року представником ОСОБА_1 - адвокатом Бойко В. П. було заявлено клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення цивільної справи № 759/8104/19 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Русанюк Золтан Золтанович, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Апатенко Марина Анатоліївна, Приватний виконавець Київського міського виконавчого округу Телявський Анатолій Миколайович, про визнання договору недійсним, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування реєстраційного запису про право власності, поновлення відомостей в державних реєстрах речових прав на нерухоме майно.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 19 серпня 2019 року в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі до вирішення цивільної справи № 759/8104/19 відмовлено.

Судове рішення місцевого суду мотивоване тим, що позивачем у справі № 759/8104/19 є ОСОБА_5 , який був власником квартири АДРЕСА_1 , і він не є стороною в цій справі. Крім того, відповідачі в цій справі: ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 не є сторонами у справі № 759/8104/19. Зібрані докази у справі дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 08 жовтня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 19 серпня 2019 року повернуто.

Повертаючи апеляційну скаргу ОСОБА_1 , на підставі пункту 4 частини 5 статті 357 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд апеляційної інстанції виходив з того, що ухвала Святошинського районного суду міста Києва від 19 серпня 2019 року про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі не входить до переліку ухвал, наведеного в частині першій статті 353 ЦПК України, та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

11 листопада 2019 року представник ОСОБА_1 - адвокат Бойко В. П. подав засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 19 серпня 2019 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 08 жовтня 2019 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення та постановити нову ухвалу, якою провадження в цій справі зупинити до розгляду цивільної справи № 759/8104/19.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 18 листопада 2019 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Бойка В. П. в частині оскарження ухвали Святошинського районного суду міста Києва від 19 серпня 2019 року відмовлено на підставі пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України у зв`язку з тим, що касаційну скаргу в означеній частині подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Бойка В. П. в частині оскарження ухвали Київського апеляційного суду від 08 жовтня 2019 року також необхідно відмовити з таких підстав.

Серед основних засад судочинства Конституцією України встановлено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України).

Відповідно до частин першої та другої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково. Ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу.

Тобто окремо від рішення суду в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції, зазначені у статті 353 ЦПК України. Всі інші ухвали не підлягають окремому апеляційному оскарженню.

Оскаржена заявником в апеляційному порядку ухвала суду першої інстанції від 19 серпня 2019 року про відмову в зупиненні провадження у справі не перешкоджає подальшому провадженню у справі та не входить до переліку пунктів 1-41 частини першої статті 353 ЦПК України.

Верховний Суд у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду у постанові від 12 вересня 2018 року у справі № 752/1016/17 дійшов висновку, що право на апеляційне оскарження учасники справи можуть реалізувати в порядку, визначеному процесуальним законом, не зловживаючи своїми процесуальними правами у спосіб подання апеляційної скарги на ухвалу, що не може бути оскаржена до ухвалення рішення по суті спору й окремо від такого рішення.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду (частина друга статті 353 ЦПК України). Цей припис згідно з позицією Конституційного Суду України слід розуміти так, що будь-яка ухвала суду підлягає перегляду в апеляційному порядку самостійно або разом з рішенням суду (абзац п`ятий підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2010 року № 3-рп/2010).

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення.

Встановивши, що ухвала Святошинського районного суду міста Києва від 19 серпня 2019 року про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, суд апеляційної інстанції обґрунтовано повернув її заявнику на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України.

Повернення апеляційної скарги, яка подана на ухвалу суду першої інстанції, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, не позбавляє заявника права на апеляційне оскарження та не порушує його права на судовий захист, оскільки ОСОБА_1 не позбавлена можливості включити свої заперечення на таку ухвалу до апеляційної скарги на судове рішення по суті справи в разі її незгоди з таким рішенням.

Доводи заявника про те, що апеляційним судом не враховано висновків Конституційного Суду України про невичерпність переліку ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду, не заслуговують на увагу, оскільки наведені заявником рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2010 року у справі № 3-рп/2010, від 28 квітня 2010 року № 12-рп/2010, від 22 квітня 2014 року у справі № 4-рп/2014 не містять висновків про можливість апеляційного оскарження ухвали суду першої інстанції про відмову в задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі окремо від рішення суду.

Висновки, висловлені у вказаних рішеннях Конституційного Суду України, стосувалися існуючих (на час ухвалення цих рішень) недоліків процесуального законодавства, що були враховані при прийнятті Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким, зокрема було викладено ЦПК України в новій редакції.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Пунктом 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України визначено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Із змісту касаційної скарги та оскаржуваної ухвали Київського апеляційного суду від 08 жовтня 2019 року вбачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування судом апеляційної інстанції норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність судового рішення.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (пункт 45 рішення ЄСПЛ від 23 жовтня 1996 року у справі «Леваж Престейшинз Сервісиз проти Франції», пункти 37, 38 рішення ЄСПЛ від 19 грудня 1997 року у справі «Бруалла Гомесде ла Торре проти Іспанії»).

Згідно з частиною п`ятою статті 394 ЦПК України у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач. Якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Керуючись пунктом 5 частини другої, пунктом 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Бойчука Володимира Петровича на ухвалу Київського апеляційного суду від 08 жовтня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , третя особа - Служба у справах дітей Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В. А. Стрільчук

С. О. Карпенко

М. Ю. Тітов