Постанова

Іменем України

19 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 638/4018/16-ц

провадження № 61-18302св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Курило В. П. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю.,

Коротенка Є. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач ? ОСОБА_2 ,

третя особа - ОСОБА_3 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 04 червня 2019 року у складі судді Аркатової К. В. та постанову Харківського апеляційного суду від 18 вересня 2019 року у складі колегії суддів: Колтунової А. І.,

Бровченка І. О., Бурлаки І. В.,

ІСТОРІЯ СПРАВИ:

Короткий зміст позовних вимог:

14 березня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовними вимогами до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_4 про встановлення факту родинних відносин, визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Позовні вимоги мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Харкові померла його рідна мати ОСОБА_5 . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить 1/3 частина чотирьохкімнатної квартири АДРЕСА_1 . ОСОБА_5 заповіт не складала, спадкування було здійснено за законом.

На підставі свідоцтва про право власності на житло право власності на квартиру зареєстровано за ОСОБА_5 , ОСОБА_2 та

ОСОБА_6 по 1/3 частині зазначеної квартири.

В Єдиному державному реєстрі заборон відчуження та в Державному реєстрі іпотек відомості щодо квартири відсутні.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є рідними дітьми померлої та спадкоємцями першої черги за законом. За життя спадкодавця її донька ОСОБА_2 проживала разом із нею, а ОСОБА_1 проживав окремо.

ОСОБА_1 пропустив строк прийняття спадщини після смерті матері через тяжку хворобу. З 2009 року хворів на туберкульоз легень, останні роки був позбавлений можливості працювати. Погіршенню стану здоров`я сприяли погані сімейні відносини з ОСОБА_2 , стрес після смерті матері сприяв виникненню приступів дистонії, з`явилися ознаки основної хвороби - туберкульозу, у зв`язку з чим часто перебував у хворому, майже запаморочливому стані, не виходив з дому.

Позивач разом з ОСОБА_6 намагався прийти до нотаріуса з метою оформлення спадщини, проте незадовільний стан здоров`я позивача завадив цьому.

28 жовтня 2015 року нотаріус Десятої харківської державної нотаріальної контори видав ОСОБА_1 лист про неможливість надання свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з пропуском строку.

Крім того, перешкодою для отримання свідоцтва на спадщину є різне написання прізвища матері, зазначеному у свідоцтві про смерть, - « ОСОБА_5 », та прізвища позивача, зазначеному у паспорті, - « ОСОБА_1 ».

Посилаючись на зазначене, ОСОБА_1 просив визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини за законом після смерті матері -

ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , достатній для подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори, встановити факт родинних відносин між фізичними особами та визнати, що ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є рідною матір`ю ОСОБА_1 .

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій:

Рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 04 червня

2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Встановлено факт родинних відносин та визнано, що ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Харкові, є рідною матір`ю ОСОБА_1 .

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що ОСОБА_5 є рідною матір`ю ОСОБА_1 , що підтверджується копією паспорта, свідоцтвом про народження, сторонами не оспорюється. Позивачем не надано доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини у визначений законом шестимісячний строк з часу відкриття спадщини, а наявність хвороб у позивача не свідчить про наявність об`єктивних перешкод звернення до нотаріуса саме у період з 17 березня 2015 року по 17 вересня 2015 року.

Постановою Харківського апеляційного суду від 18 вересня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 04 червня

2019 року в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини залишено без змін.

Рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 04 червня

2019 року в частині встановлення факту родинних відносин в апеляційному порядку не переглядалось.

Постанова мотивована тим, що позивачем не доведено шляхом надання суду належних та допустимих доказів наявність такого стану його здоров`я в період часу з 17 березня 2015 року по 17 вересня 2015 року, за яким він мав об`єктивні, непереборні, істотні труднощі для звернення до нотаріуса для подання заяви про прийняття спадщини. Застосування правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі

№ 681/203/17-ц, є неможливим, оскільки обставини справи не є аналогічними обставинам даної справи. Посилання ОСОБА_1 не те, що нотаріусом не було здійснено його виклик шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі не взято до уваги апеляційним судом, оскільки ОСОБА_1 був обізнаний про смерть матері та про те, що був зобов`язаний у шестимісячний строк, з часу відкриття спадщини, подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Короткий зміст вимог та доводів наведених у касаційній скарзі:

09 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернувся через засоби поштового зв`язку до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 04 червня

2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 18 вересня

2019 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо визначення додаткового строку для прийняття спадщини та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині задовольнити, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального та порушенням норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами неповно встановлені обставини справи. ОСОБА_1 пропустив строк прийняття спадщини через тривалу хворобу та погіршення стану здоров`я. Впродовж 2015 року

ОСОБА_1 неодноразово звертався до лікаря, що підтверджується наявними у матеріалах справи документами - копіями медичної книжки, в тому числі виписками від 07 квітня 2015 року та від 27 червня 2015 року. Після огляду терапевтом ОСОБА_1 було призначено довгострокове лікування, у тому числі направлення на стаціонарне лікування, однак із скрутним матеріальним становищем на той час заявник не зміг отримати необхідного лікування.

Крім того, ОСОБА_1 постійно потребує лікування у зв`язку з захворюванням легень та посттуберкульозним пневмофіброзом. У 2013 році ОСОБА_1 було визнано особою з другою групою інвалідності.

Вказує на те, що суди не взяли до уваги вказані обставини та не дослідили надану ним медичну документацію та амбулаторну картку ОСОБА_1 , що була надана КЗОЗ «Харківська міська поліклініка № 22».

Вважає, що вказані ним обставини є поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 681/203/17-ц.

Судами попередніх інстанцій не досліджено, чи вчиняв нотаріус дії для повідомлення позивача про відкриття спадщини, чи здійснював його виклик як спадкоємця, у тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі, що також суперечить правовій позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 17 жовтня 2018 року у

справі № 681/203/17-ц.

Судом першої інстанції безпідставно відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про витребування з Десятої Харківської державної нотаріальної контори ГТУЮ у Харківській області копії спадкової справи. Харківським апеляційним судом витребувано інформацію з нотаріальної контори, але не копію спадкової справи, яка необхідна для всебічного та об`єктивного розгляду справи.

Судом першої інстанції необґрунтовано відхилено клопотання представника позивача про надання часу для підготовки до участі у судових дебатах.

Також суд першої інстанції необґрунтовано виключив з кола представників ОСОБА_13 , яка діяла в інтересах позивача на підставі нотаріально посвідченої довіреності, що свідчить про порушення судом першої інстанції статей 43, 49, 58 ЦПК України. Апеляційним судом дані обставини не досліджувалися.

Крім того, ОСОБА_1 зазначає, що до 28 жовтня 2015 року, тобто до спливу строку на подання відповідної заяви, нотаріус не роз`яснював йому права щодо подання заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття.

Доводи інших учасників справи:

У листопаді 2019 року до Верховного Суду через засоби поштового зв`язку надійшов відзив ОСОБА_2 на касаційну скаргу ОСОБА_1 , в якому ОСОБА_2 просить рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 04 червня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 18 вересня 2019 року залишити без змін.

Рух касаційної скарги:

Ухвалою Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року відкрито касаційне провадження у даній справі та витребувано матеріали цивільної справи

№ 638/4018/16-ц з Дзержинського районного суду міста Харкова.

У жовтні 2019 року матеріали цивільної справи № 638/4018/16-ц надійшли до Верховного Суду.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ У СКЛАДІ КОЛЕГІЇ СУДДІВ ДРУГОЇ СУДОВОЇ ПАЛАТИ КАСАЦІЙНОГО ЦИВІЛЬНОГО СУДУ:

Перевіривши доводи касаційної скарги, врахувавши аргументи, наведені у відзиві на касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вимогами частин першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 04 червня

2019 року та постанова Харківського апеляційного суду від 18 вересня

2019 року оскаржуються заявником в частині відмови у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, а тому в іншій частині судові рішення судом касаційної інстанції не переглядаються.

Короткий зміст встановлених судами першої та апеляційної інстанцій обставин справи:

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5

ОСОБА_1. є рідним сином померлої ОСОБА_5 , який за її життя разом з нею постійно не проживав.

Відповідно до довідки КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» від 25 лютого 2016 року № 1600298 право власності на квартиру АДРЕСА_1 , станом на 31 грудня 2012 року зареєстроване за ОСОБА_5 ,

ОСОБА_2 , ОСОБА_6 - по 1/3 частині за кожною, на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого ВПЖФ УКМтаП

01 березня 2010 року № 1-10-292486.

Листом Десятої харківської державної нотаріальної контори від 28 жовтня 2015 року № 3113/02-14 повідомлено ОСОБА_1 про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті померлої

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 з підстави пропуску шестимісячного строку з часу відкриття спадщини на подачу заяви про прийняття спадщини.

З листа Сьомої харківської міської державної нотаріальної контори

від 10 вересня 2019 року № 2407/01-16 вбачається, що. ОСОБА_1 подав заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом 28 жовтня 2015 року, тобто з пропуском шестимісячного строку. В шестимісячний строк з заявою про прийняття спадщини звернулася ОСОБА_2

Звертаючись до суду із цим позовом, ОСОБА_1 , як на підставу своїх вимог та поважності пропуску, встановленого законом, строку для прийняття спадщини, надав медичні довідки, а саме: довідку без дати з діагнозом про вегето-судинну дистонію, направлення на консультацію до лікаря з симптомом - сухий кашель від 11 січня 2016 року, довідку від 05 жовтня 2016 року про перебування з 14 вересня 2011 року по 19 серпня 2012 року на стаціонарному лікуванні, продовження лікування в санаторії « Репки »

з 20 серпня 2012 року по 28 січня 2013 року, виписки з історії хвороби про огляд ОСОБА_1 терапевтом 04 квітня та 27 червня 2015 року, а також про огляд терапевтом з призначенням лікування у амбулаторному режимі, виписки із медичної картки амбулаторного хворого від 17 листопада

2018 року із рекомендацією спостереження у дільничного терапевта, виписки із медичної картки № 4395 від 03 серпня 2018 року

та 12 листопада 2018 року.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права:

За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220,1222,1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Висновки Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду за результатом розгляду касаційної скарги:

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в частині визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини, суди попередніх інстанцій правильно виходили з того, що ОСОБА_1 не надав належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для подання заяви у межах, передбаченого законодавством, шестимісячного строку про прийняття спадщини, оскільки позивач є сином спадкодавця ОСОБА_5 , позивачу було відомо, що його матір померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та про наявність спадкового майна після її смерті, проте ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини лише 28 жовтня 2015 року, наданою медичною документацією не підтверджено тривалості та безперервності хвороби ОСОБА_1 впродовж шестимісячного строку, тобто з 17 березня 2015 року по 17 вересня 2015 року, позивач самостійно з`являвся на прийом до лікаря, проходив медичні дослідження, госпіталізований не був.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в частині визначення додаткового строку для прийняття спадщини, суди першої та апеляційної інстанцій, із урахуванням норм матеріального права, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, враховуючи аргументи та доводи сторін у справі, дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав, передбачених статтею 1272 ЦК України, для визначення позивачу додаткового строку для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Доводи касаційної скарги про те, що суди не надали оцінку медичній документації, що підтверджують його важкий стан здоров`я та поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини відхилені Верховним Судом, оскільки таким доводам та доказам на їх підтвердження надано оцінку судами першої та апеляційної інстанцій, а тому такі доводи зводяться до переоцінки доказів у справі, що в силу вимог статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Доводи касаційної скарги щодо необґрунтованого виключення судом першої інстанції ОСОБА_13 з кола представників позивача колегія суддів не вважає їх правовою підставою для скасування судових рішень в частині, що оскаржується.

Представниками сторін при розгляді справи в судах, крім малозначних справ, відповідно до частини третьої статті 131-2 Конституції України та частини першої статті 60 ЦПК України може бути адвокат або законний представник. Оскільки ОСОБА_13 не є адвокатом, то були відсутні правові підстави для її участі у справі.

Відповідно до частини другої статті 410 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Інші доводи касаційної скарги є аналогічними тим доводами, які були викладені в апеляційній скарзі та перевірялися судом апеляційної інстанції під час апеляційного розгляду цього спору.

Таким чином, Верховний Суд доходить висновку про відсутність підстав повторно відповідати на ті самі аргументи заявника, при цьому Верховний Суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Європейський суд з прав людини в рішеннях: Sutyazhnik v. Russia

від 29 липня 2009 року, Esertas v. Lithuania від 31 травня 2012 року зазначав, що у справах можуть бути обставини, які свідчать про відсутність соціальної потреби чи нагальної суспільної необхідності, які б виправдовували відхилення від принципу правової визначеності. Тобто не потрібно скасовувати правильне по суті рішення суду лише заради правового пуризму.

Отже, доводи касаційної скарги не можуть бути підставами для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні відповідачем норм матеріального та процесуального права й зводяться до необхідності переоцінки судом доказів, що відповідно до вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.

Наведені у касаційній скарзі відповідача доводи були предметом дослідження у судах попередніх інстанцій із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах закону, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 04 червня2019 року та постанова Харківського апеляційного суду

від 18 вересня 2019 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 04 червня

2019 року та постанова Харківського апеляційного суду від 18 вересня

2019 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. П. Курило

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко