Постанова

Іменем України

13 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 521/12670/14-ц

провадження № 61-14477св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Кузнєцова В. О.,

суддів: Ігнатенка В. М., Карпенко С. О., Стрільчука В. А., Тітова М. Ю. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

третя особа - ОСОБА_4 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Малиновського районного суду міста Одеси від 15 листопада 2018 року у складі судді Плавича І. В. та постанову Одеського апеляційного суду від 27 березня 2019 року у складі колегії суддів: Журавльова О. Г., Комлевої О. С., Кравця Ю. І.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимогі судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

У липні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору дарування недійсним, витребування майна з чужого незаконного володіння, скасування державної реєстрації та визнання права власності на частину квартири.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 02 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 06 грудня 2016 року, позовні вимоги ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 вересня 2017 року рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 02 грудня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 06 грудня 2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 15 листопада 2018 року, залишеною без змін постановою Одеського апеляційного суду від 27 березня 2019 року, позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду з підстав, передбачених пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що позивач, який повідомлявся судом про розгляд справи, у судові засідання, призначені на 18 жовтня 2018 року та 15 листопада 2018 року, не з`явився, причини його неявки суду не відомі, а тому, зважаючи на розумні строки розгляду справи та недопущення зловживання позивачем процесуальними правами, дійшов висновку про наявність підстав для залишення позову без розгляду.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Малиновського районного суду міста Одеси від 15 листопада 2018 року та постанову Одеського апеляційного суду від 27 березня 2019 року та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції, в порушення вимог закону, належним чином не повідомив його про час та місце проведення судових засідань, призначених на 18 жовтня 2018 року та 15 листопада 2018 року. Випадково дізнавшись про дату судового засідання, призначеного на 15 листопада 2018 року, він подав до канцелярії суду заяву про перенесення судового засідання, оскільки не міг з`явитися до суду з поважних причин, а саме у зв`язку з хворобою, проте суд вказану заяву залишив поза увагою.

Окрім цього, вважає, що висновок судів про те, що він начебто затягує розгляд справи є безпідставним, оскільки подання заяви про перенесення судового засідання у зв`язку з хворобою є вчиненням дозволених законом процесуальних дій і не може розцінюватися як умисне затягування процесу. До того ж зазначає, що він є людиною похилого віку та з певними вадами здоров`я, що не завжди дозволяло йому брати участь у розгляді справи.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 17 вересня 2019 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.

10 жовтня 2019 року справа № 521/12670/14-ц надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 31 жовтня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права (частина друга статті 389 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Основними засадами судочинства, відповідно до частини першої статті 129 Конституції України, визначено, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами частини п`ятої статті 4 ЦПК України жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини встановлено, що кожній особі гарантовано право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Публічний характер судового розгляду є істотним елементом права на справедливий суд, а відкритість процесу, як правило, включає право особи бути заслуханою в суді.

Встановлено, що з даним позовом до суду позивач звернувся у липні 2014 року.

Справа неодноразово переглядалася судами різних інстанцій і ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 вересня 2017 року була передана на новий розгляд до суду першої інстанції.

Суди встановили, що у судові засідання, призначені на 18 жовтня 2018 року та 15 листопада 2018 року позивач, будучи належним чином повідомлений про розгляд справи, не з`явився.

Так, у судове засідання, яке відбулося 18 жовтня 2018 року, ОСОБА_1 повідомлявся засобом поштового зв`язку за адресою: АДРЕСА_1 . Судова повістка повернулась до суду з відміткою «не проживає».

У судове засідання, яке відбулося 15 листопада 2018 року, ОСОБА_1 викликався судовою повісткою, про що в матеріалах справи міститься доказ. Судова повістка повернулася з відміткою «адресат вибув».

За приписами частини п`ятої статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

У пункті 3 частини першої статті 257 ЦПК України передбачено, що суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Тобто, відповідно до вимог процесуального закону суд може залишити позовну заяву без розгляду лише при наявності одночасно таких умов: належне повідомлення позивача про час та місце розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та відсутність заяви про розгляд справи за його відсутності.

Постановляючи ухвалу про залишення позову без розгляду, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що позивач, будучи належним чином повідомлений про розгляд справи, повторно не з`явився у судове засідання.

Проте, колегія суддів не може погодитися з таким висновком судів з огляду на наступне.

Згідно із частинами другою, третьою, п`ятою статті 128 ЦПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою.

Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик.

Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

Відповідно до частин першої, другої статті 211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

Однак, в матеріалах справи відсутні докази належного повідомлення позивача про призначення справи до розгляду на 18 жовтня 2018 року та 15 листопада 2018 року, оскільки суд першої інстанції не вжив всіх заходів щодо повідомлення його про дату, час і місце судового засідання, так як не повідомив позивача за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем його проживання ( АДРЕСА_2 ), а тому висновки судів про належне його повідомлення є безпідставними.

Окрім цього, колегія суддів звертає увагу, що матеріали справи не містять жодних доказів, що 18 жовтня 2018 року у справі відбулося судове засідання та позивач на це засідання не з`явився.

Враховуючи вищевикладене, у суду першої інстанції не було правових підстав для постановлення ухвали про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду в порядку пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Частиною четвертою статті 406 та частиною шостою статті 411 ЦПК України передбачено, що у випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції. Підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.

У зв`язку з допущеними судами порушеннями норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання про залишення заяви без розгляду, оскаржувані судові рішення слід скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 400, 406, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Малиновського районного суду міста Одеси від 15 листопада 2018 року та постанову Одеського апеляційного суду від 27 березня 2019 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. О. Кузнєцов
Судді:В. М. Ігнатенко С. О. Карпенко В. А. Стрільчук
М. Ю. Тітов