печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

22 листопада 2019 року суддя Печерського районного суду міста Києва Підпалий В.В., при секретарі Маленівській К.М. перевіривши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації,-

ВСТАНОВИВ:

В провадження судді Печерського районного суду міста Києва Підпалого В.В. надійшов зазначений позов.

Вважаю за необхідне заявити самовідвід, оскільки представником відповідача неодноразово було заявлено відвід головуючому судді від розгляду даної справи відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, підставами для виникнення сумніву щодо об`єктивності та неупередженості головуючого судді Підпалого В.В., на думку головуючого судді є те, що суддя відмовив у задоволенні клопотання про призначення у цій справі лінгвістичної експертизи, не надав час для можливості її проведення самостійно відповідачем та подачі її висновків до справи, не задовольнив клопотання про витребування доказів, які знаходяться у кримінальному провадженні № 000644 від 09.07.2018 року, що на думку представника відповідача створює перешкоди в реалізації процесуальних прав відповідача та можливості в наданні професійної правничої допомоги при представництві його інтересів в суді, з метою уникнення будь-яких сумнівів у неупередженості або у необ`єктивності під час розгляду справи, вважаю за доцільне заявити у справі самовідвід.

З підстав, зазначених у статтях 36, 37, 38 ЦПК України, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід, як встановлено нормою частини 1 статті 39 ЦПК України.

В статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Пунктом 28 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Газета «Україна-центр» проти України» від 15.10.2010 визначено, що відповідно до усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності (див., серед іншого, рішення у справі «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria,) від 24.02.1993, пп. 27, 28 і 30, Series A, no. 255, і рішення «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-XII). Таким чином, у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. United Kingdom), від 10.06.1996, п. 38).

Як встановлюють Бангалорські принципи поведінки суддів, схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27.07.2006, об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», суди здійснюють правосуддя самостійно. Здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України, забезпечуючи при цьому верховенство права.

Тлумачення положень статті 36 ЦПК України та практики Європейського суду з прав людини дозволяє дійти висновку, що у даному випадку підставою для відводу не обов`язково має бути доведений факт необ`єктивності чи зацікавленості судді. Згідно з цією нормою, унеможливлюється участь судді у розгляді справи за наявності лише сумніву щодо його неупередженості.

За вказаних обставин, виходячи із загальних принципів судочинства, зважаючи на явний суспільний інтерес до цієї справи, з метою виключення будь-яких сумнівів в неупередженості суду при вирішенні цивільної справи, а також ймовірності виникнення припущень щодо зацікавленості судді у розгляді, суддя дійшов до висновку про необхідність самовідводу головуючим суддею.

Зокрема, по справі підготовче провадження закрито, то заявлений суддею самовідвід жодним чином не порушує права учасників справи.

У разі задоволення заяви про відвід судді, який розглядає справу одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею, який визначається у порядку, встановленому статтею 33 цього Кодексу, згідно з приписами частини 1 статті 41 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1-19, 36, 39, 40, 41, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суддя

УХВАЛИВ:

Заявити самовідвід від розгляду позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації.

Передати матеріали за позовом для виконання вимог пункту 15.4 Розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Підпалий