Дата документу 26.11.2019 Справа № 318/2036/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №318/2036/18 Головуючий у 1 інстанції: Васильченко В.В.
Провадження № 22-ц/807/2210/19 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«26» листопада 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Кочеткової І.В.,

секретар: Ващенко З.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» на рішення Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 04 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до суду з позовами, які уточнювали під час розгляду справи, до ОСОБА_4 , ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначили, що о 07 год. 30 хв. 29 вересня 2016 року ОСОБА_5 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ 210994-20», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі Т-0804 «Кам`янка-Дніпровська-Велика Лепетиха-Каховка» у бік м. Кам`янка-Дніпровська в межах населеного пункту, порушуючи вимоги п.п.10.1, 12.4, 12.9 Правил дорожнього руху України, не впевнився в безпеці та змінив напрямок свого руху, виїхавши на зустрічну для себе смугу руху, де здійснював дорожній рух ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2101», реєстраційний номер НОМЕР_2, в салоні якого перебували пасажири ОСОБА_1 та малолітній ОСОБА_6 , і допустив зіткнення транспортних засобів, в наслідок якого вони отримали тілесні ушкодження, з якими їх було доставлено до медичного закладу. 14.10.2016 року у КУ «Запорізька обласна дитяча клінічна лікарня» настала смерть ОСОБА_6 .

На підставі зазначеного ОСОБА_1 просила стягнути з ОСОБА_4 та ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» на її користь матеріальну шкоду в розмірі 31 542 грн. 32 коп. та моральну шкоду в розмірі 700 000 грн., а також судові витрати - на правову допомогу в розмірі 3000 грн.

ОСОБА_2 просив стягнути з ОСОБА_4 та ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» на його користь матеріальну шкоду в розмірі 44 064 коп. та моральну шкоду в розмірі 500 000 грн., а також судові витрати на правову допомогу в розмірі 3000 грн.

Рішенням Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 04 квітня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 31 542,32 грн. та моральну шкоду у сумі 17 400 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 500 000 грн. та 3 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ПАТ «Страхова компанія « Універсальна» на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 44 064,32 грн. та моральну шкоду у сумі 2 203,21 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. та 3 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду в частині задоволених вимог до страхової компанії, ПАТ «СК «Універсальна» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не звернення позивачів до страхової компанії із заявами про виплату страхового відшкодування, відсутність доказів на підтвердження розміру заподіяного збитку, безпідставне стягнення транспортних витрат, невірне обрахування розміру моральної шкоди, просить скасувати рішення суду в частині задоволених вимог до страхової компанії та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову в цій частині.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначили, що звертались до страхової компанії із заявами про виплату страхового відшкодування, шляхом подання апеляційних скарг страхова компанія затягує момент виплати страхових виплат, судом першої інстанції ухвалено законне рішення суду відносно зобов`язання страхової компанії виплатити страхового відшкодування у розмірі, якій відповідає вимогам Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з огляду на таке.

За приписами п.2 ч. 1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ч.ч.1,2,5 ст. 263 ЦПК України).

Рішення суду першої інстанції вказаним вимогам не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами не оспорюють таки обставини справи.

29 вересня 2016 року, приблизно о 07 год. 30 хв., водій ОСОБА_7 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ 210994-20», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі Т-0804 «Кам`янка-Дніпровська-Велика Лепетиха-Каховка» у бік м. Кам`янка-Дніпровська в межах населеного пункту з мінімально можливою швидкістю 75,2-78,5 км/год., яка перевищувала дозволену, порушуючи вимоги п.п.10.1, 12.4, 12.9 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 р., (далі ПДР), 10.1 «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним, і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», 12.4 «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год.», 12.9 «Водієві забороняється: б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил», не впевнився в безпеці та змінив напрямок свого руху, виїхавши на зустрічну для себе смугу руху.

В цей же час, у зустрічному водієві ОСОБА_7 напрямку, здійснював дорожній рух водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2101» реєстраційний номер НОМЕР_3 , в салоні якого перебували пасажири ОСОБА_1 та ОСОБА_6 .

Водій ОСОБА_7 , маючи об`єктивну можливість уникнути зіткнення транспортних засобів шляхом виконання ним вимог п.10.1 ПДР, не впевнився в безпеці, виїхав на смугу руху водія ОСОБА_2 , та в районі будівлі № 308б по вул. Центральна (Леніна) в с. Велика Знам`янка, Кам`янсько-Дніпровського району, Запорізької області, допустив зіткнення транспортних засобів.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, водій автомобіля «ВАЗ 2101» реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_2 та пасажири зазначеного автомобіля ОСОБА_1 і малолітній ОСОБА_6 отримали тілесні ушкодження різного ступеня тяжкості, з якими їх було доставлено до медичного закладу, а транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень.

14.10.2016 року у КУ «Запорізька обласна дитяча клінічна лікарня» настала смерть ОСОБА_6

Вироком Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 15 лютого 2018 року ОСОБА_4 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.2 ст.286 КК України, йому призначено покарання у вигляді 6 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки. На підставі ст.1 п. «в» Закону України »Про амністію у 2016 році» звільнено ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання. Стягнуто з СК «Універсальна» на користь ОСОБА_2 - 64 064 грн. 32 коп. і на користь ОСОБА_1 - 96 542 грн. 32 коп.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 06.08.2018 року вирок Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 15 лютого 2018 року відносно ОСОБА_4 , засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, в частині стягнення шкоди з ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» на користь потерпілих ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , скасовано і призначено новий розгляд в цій частині в порядку цивільного судочинства в тому ж суді. В іншій частині вирок Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 15.02.2018 року залишено без змін (т.1, а.с.29-32).

Цивільна відповідальність перед третіми особами, транспортного засобу марки «ВАЗ 210994-20», реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_7 на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди, була застрахована у ПАТ «Страхова компанія «Універсальна», за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/4563979 від 29 листопада 2015 року.

Частиною першою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із частинами другою, п`ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до положень статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона зобов`язується у разі настання певної події виплатити другій стороні або іншій особі, визначеній у договорі, страхову суму, а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Частиною першою статті 990 ЦК України передбачено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором.

Згідно з вимогами п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон), у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи».

Відповідно до ст. 23 цього Закону шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є:

- шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого;

- шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим;

- шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим;

-моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

- шкода, пов`язана із смертю потерпілого».

За приписами ч.24.1 ст. 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. При цьому зазначені витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я.

Встановлено, що представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_8 звертався до ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» із заявою про виплату страхового відшкодування, яке в добровільному порядку страховою компанією виплачено не було (т.2, а.с. 93-96).

Крім того, матеріалами справи підтверджується той факт, з позовними вимогами про стягнення з ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» страхового відшкодування позивачі звертались під час розгляду кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.2 ст.286 КК України (т.1, а.с.29-33).

Статтею 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що підставами для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є:

- навмисні дії особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на осіб, дії яких пов`язані з виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинені у стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або під час захисту майна, життя, здоров`я. Кваліфікація дій таких осіб встановлюється відповідно до закону;

- вчинення особою, відповідальність якої застрахована (страхувальником), водієм транспортного засобу умисного злочину, що призвів до страхового випадку (події, передбаченої статтею 41 цього Закону);

- невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт ДТП, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди;

- неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння ДТП.

Наявність підстав, які передбачені положеннями ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для відмови в задоволенні позивачам у виплаті страхового відшкодування, страховою компанією не доведено ані в суді першої, ані в суді апеляційної інстанцій.

Звертаючись до суду з позовом про стягнення матеріальної шкоди - витрат, пов`язаних з лікуванням, ОСОБА_2 надавав докази на підтвердження зазначених витрат в сумі 20 000 грн., ОСОБА_1 обґрунтовувала позовні вимоги про стягнення витрат на лікування в сумі 23 478 грн.( 31 542,32 грн. - 8064 грн.( витрати на поховання) = 23 478 грн.).

Матеріали справи містять: Виписку з медичної карти стаціонарного хворого відділення травматології ОСОБА_1 від 25.10.2016 року (т.1, а.с.125-126), Виписку з медичної карти стаціонарного хворого відділення травматології ОСОБА_2 від 28.10.2016 року (т.1, а.с.127), накладні та чеки про оплату витрат, пов`язаних з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням потерпілих (т.1, а.с.19-27, 43-48,78-81), які не спростовано відповідачем ПАТ «Страхова компанія «Універсальна».

За таких обставин, доводи апеляційної скарги про те, що позивачі не надали докази на підтвердження здійснених ними витрат на лікування та документів медичних закладів із встановленим діагнозом, колегія суддів вважає неприйнятними, а висновки суду першої інстанції про наявність підстав для їх стягнення такими, що відповідають матеріалам справи та вимогам закону.

Відповідно до статті 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. З наведеної норми випливає, що відшкодування моральної шкоди страховиком відбувається лише за умови ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди потерпілого, який заявляє таку вимогу.

Суд, визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню на користь ОСОБА_2 зі страхової компанії в сумі 2203,21 грн., дійшов помилкового висновку про те, що розмір зазначеної страхової виплати вираховується виходячи з 5 відсотків від загальної суми страхової виплати, заподіяної як здоров'ю так і майну потерпілого, що не відповідає вимогам ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»

Враховуючи встановлені судом першої інстанції обставини щодо обґрунтованості позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення витрат, пов`язаних з лікуванням в розмірі 20 000 грн., на користь позивача підлягає стягненню зі страхової компанії моральна шкода в розмірі 5% від зазначеної суми - 1000 грн. (20 000 грн.: 100 х 5 = 1000 грн.).

Щодо моральної шкоди, пов`язаної із заподіянням шкоди здоров`ю позивача ОСОБА_1 , колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для її стягнення зі страхової компанії в розмірі 1173, 90 грн. (23 478 грн. :100 х 5 = 1173, 90 грн.).

Відповідно до правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є шкода, пов`язана із смертю потерпілого, яка передбачена ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно із п.п. 27.3., 27.4. ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

При цьому, під витратами на поховання маються на увазі витрати на забезпечення комплексу заходів та обов`язкових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом у могилу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству.

Витрати на поховання, понесені позивачем, в розмірі 2394 грн. на ритуальні послуги та в розмірі 5670 грн. на поминальний обід, в загальній сумі 8064 грн. підтверджуються наявними у матеріалах справи належними доказами (т.1, а.с. 39, 78), та їх стягнення у визначеному судом розмірі відповідає вимогам Закону.

З огляду на положення ст.65 СК України щодо права розпорядження майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя є безпідставними доводи апеляційної скарги про необґрунтоване стягнення зазначеної суми витрат на поховання на користь позивача з посиланням на те, що квитанція про сплату коштів видана на ім'я чоловіка позивача - ОСОБА_11 .

Оскільки згідно із Законом України «Про Державний бюджет України 2016 року» розмір мінімальної заробітної плати в жовтні 2016 року становив 1 450,00 грн., загальний розмір відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю загиблого малолітнього ОСОБА_6 його батькам становить 17400 грн.

Отже, правильно встановивши загальний розмір страхового відшкодування - моральної шкоди в розмірі 17 400 грн., суд дійшов помилкового висновку про стягнення всієї суми страхового відшкодування, на користь одного з батьків - матері малолітнього ОСОБА_1 , залишивши поза увагою, положення п.27.3 ст.27 Закону щодо виплати відшкодування рівними частками обом батькам по 8700 грн. кожному.

Таким чином, доводи апеляційної скарги ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» в цій частині знайшли підтвердження в ході апеляційного розгляду справи.

За приписами статей 2, 81, 89 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до Довідки №256 судового експерта Козакова О.О. ринкова вартість автомобіля ВАЗ -2101, 1972 року випуску, станом на 29 вересня 2016 року складає 12 600 гривень (т.2, а.с. 98).

Зазначений письмовий доказ відповідачем - страховою компанією ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» не спростовано.

Пунктом 12.1 статті 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачено, що страхове відшкодування за шкоду, заподіяну майну потерпілого зменшується на суму франшизи, яка за умовами полісу №АЕ/4563979 становить 510 гривень.

З огляду на вищезазначені обставини та з врахуванням вимог ст.12 Закону на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню матеріальна шкода за пошкоджений під час дорожньо-транспортної пригоди автомобіль в розмірі 12 090 грн. (12 600 грн. - 510,00 грн. (франшиза) = 12 090 грн.).

Крім того, заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що стягнення зі страхової компанії транспортних витрат в сумі 1064,32 грн., які понесені позивачем ОСОБА_2 під час поїздок до правоохоронних органів не передбачено положеннями Закону.

З врахуванням встановлених обставин, доводів сторін та апеляційної скарги, положень норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, рішення суду першої інстанції відповідно до вимог ст.376 ЦПК України - зміні в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» та прийняття постанови про стягнення з ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди в розмірі 31 542 гривень 32 коп., моральної шкоди в сумі 9873,90 грн. (8700 грн. (моральна шкода, заподіяна смертю загиблого сина) + 1173, 90 грн. (моральна шкода, заподіяна здоров`ю позивача) = 9873,90 грн.), стягнення з ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» на користь ОСОБА_2 матеріальної шкоди в сумі 32 090 грн. (20 000 грн. ( витрати на лікування) + 12 090 грн.( матеріальна шкода за пошкоджений під час дорожньо-транспортної пригоди автомобіль) = 32 090 грн.) та моральної шкоди в сумі 1000 гривень.

Згідно з ч.ч. 1, 10, 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

ОСОБА_12 та ОСОБА_2 звільнені від сплати судового збору.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» підлягає стягненню в дохід держави сума судового збору за подання позовної заяви пропорційно до задоволених вимог в розмірі 745,06 грн.

Також ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» має право на компенсацію суми судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги, пропорційно до задоволених вимог в розмірі 310,55 грн.

Таким чином, з ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» в дохід держави підлягають стягненню судові витрати в сумі 435,51 грн.

В частині задоволення позовів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , про стягнення матеріальної та моральної шкоди рішення суду не оскаржувалось та не переглядалось в апеляційному порядку.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» задовольнити частково.

Рішення Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 04 квітня 2019 року у цій справі в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» про стягнення матеріальної та моральної шкоди змінити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» на користь ОСОБА_1 , матеріальну шкоду в розмірі 31 542 гривень 32 копійок та моральну шкоду в розмірі 9873 гривень 90 копійок.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 32 090 гривень та моральну шкоду в розмірі 1000 гривень.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» в дохід держави судовий збір в сумі 435 гривень 51 копійку.

В частині задоволення позовів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , про стягнення матеріальної та моральної шкоди рішення суду не оскаржувалось та не переглядалось в апеляційному порядку.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 28 листопада 2019 року.

Головуючий

Судді: