Номер провадження: 22-ц/813/3931/19
Номер справи місцевого суду: 497/419/18
Головуючий у першій інстанції Кравцова А.В.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гірняк Л.А.,

Цюри Т.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Болградського районного суду Одеської області від 05 листопада 2018 року у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири,

встановив:

16 березня 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача на відшкодування завданої матеріальної шкоди - 10000 грн., та на відшкодування завданої моральної шкоди - 20000 грн. а також 704,80 грн. судових витрат у виді сплаченого позивачем судового збору, а разом, усього - 30 704,80 грн.

В обґрунтування позову зазначила, що вона є власником квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , згідно договору купівлі - продажу квартири від 14.12.1999 року серії АВІ № 207715 .

20.11.2017 року приблизно у 18:30 її квартиру було залито ОСОБА_1 , яка проживає поверхом вище - у квартирі НОМЕР_5 того ж будинку, - яка заливає її п'ятий раз за останній рік. Заливання квартири продовжувалося приблизно годину, доки ОСОБА_1 не прийшла до дому та не перекрила воду у себе в квартирі. Вода стікалася у ванній кімнаті, коридорі та в кухні по стінам та лилася зі стелі, з люстри, з електродози. Позивачем було прибрано з підлоги квартири декілька великих відер води. Залиття квартири привело к замоканню електропроводки, що стало причиною замикання та загоряння проводів в розподільній коробці та задимлення квартири, у зв'язку з чим зникло світло в квартирі, а потім виявилося, що зламався газовий котел - в ньому перегорів важливий вузол.

Згідно з актом обстеження Болградської міської ради від 22.11.2017 року, причиною затоплення була поломка сантехнічного обладнання в квартирі відповідача, у зв'язку з чим позивачу було рекомендовано звернутися до проектної організації для отримання висновку про технічний стан квартири.

Згідно з дефектним актом від 10.12.2017 року проведення ремонту квартири становить 8,717 грн., та згідно накладної № від 27.11.2017р., заміна блока живлення на газовому котлі коштувала позивачу 900 грн.

Оскільки в теперішній час позивач не працює, та не має джерела постійного доходу, то вказані обставини ускладнили проведення ремонту в її квартирі після залиття.

Крім того, позивач вказала, що у зв'язку з даними обставинами їй стало погано, тому вона 20.11.2017 року зверталася за медичною допомогою до швидкої допомоги в м. Болград. В неї було виявлено «Симпато-адреналовий криз» та підвищений тиск, та була надана первинна медична допомога.

У зв'язку з залиттям квартири, позивачці було заподіяно моральну шкоду, яку вона оцінила в розмірі 20000 грн. Зазначила, що моральна шкода полягає в порушенні її права власності та користування своїм житлом внаслідок пошкодження квартири водою. Наслідки затоплення тримають її у постійній нервовій та психологічній напрузі, після залиття квартири відповідачем, квартира була тривалий час сира і волога, та й наразі досі до кінця не висохла. Також через те, що квартира була сира і згорів блок живлення газового котла, в квартирі було дуже холодно, у зв'язку з чим вона була змушена виїхати з квартири і шукати тимчасове житло.

З цих підстав, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь спричинену майнову шкоду в розмірі 10000 грн. та моральну шкоду в розмірі 20000 грн.

Враховуючи, що добровільно провести ремонт чи відшкодувати завдану їй шкоду відповідач відмовляється, то вона була змушена звернутися до суду з даним позовом.

Відповідач позовні вимоги не визнала з тих підстав, що позивач не довела суду того, що майнової та моральної шкоди їй було завдано саме діями відповідача.

Рішенням Болградського районного суду Одеської області від 05 листопада 2018 рокупозов ОСОБА_2 - задоволено в повному обсязі.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на відшкодування завданої матеріальної шкоди - 10000 гривень, та на відшкодування завданої моральної шкоди - 20000 гривень а також 704 гривні 80 копійок судових витрат у виді сплаченого позивачем судового збору, а разом, усього - 30704 гривні 80 копійок.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування вищевказаного рішення Болградського районного суду Одеської області від 05 листопада 2018 року, та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

23 квітня 2019 року від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, де позивач зазначає, що вважає рішення Болградського районного суду Одеської області від 05 листопада 2018 рокузаконним та обґрунтованим, винесеним із дотриманням норм матеріального та процесуального права, а вимоги та доводи апеляційної скарги вважає безпідставними.

У відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється 13.05.2019 року в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У зв'язку цим, судове засідання не проводиться.

Крім того, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

У зв'язку з цим, датою ухвалення цього рішення є 13.05.2019 року.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 є власником квартири НОМЕР_6 , що знаходиться у будинку АДРЕСА_1 згідно договору купівлі - продажу серії АВІ №207715 від 14.12.1999 року, зареєстрованого в реєстрі за №5905 (а.с.8).

20 листопада 2017 року її квартиру було залито ОСОБА_1 , яка проживає поверхом вище - у квартирі НОМЕР_5 того ж будинку, в результаті чого було пошкоджено приміщення коридору, санвузла, кухні. Крім того залиття квартири привело до замокання електропроводки, що стало причиною замикання та загоряння проводів в розподільній коробці та задимлення квартири, у зв'язку з чим зникло світло в квартирі, а потім виявилося, що зламався газовий котел.

22.11.2017 року комісією Болградської міської ради Одеської області було складено акт обстеження квартири, в якому зазначено причиною затоплення квартири позивача - поломка сантехнічного обладнання у квартирі відповідача - ОСОБА_1 Крім того, позивачу ОСОБА_2 було рекомендовано звернутися до проектної організації для отримання висновку про технічний стан квартири (а.с.9-10).

Як вбачається з дефектного акту від 10.12.2017 року, у квартирі НОМЕР_6, що в АДРЕСА_1 , виявлено затоплення: приміщення коридору НОМЕР_6 - залито стіни, на шпалерах жовті плями, вони вздуті. На стелі сліди потьоків, сліди намокання, жовті плями; приміщення санвузла №4 - на стелі намокання та жовті плями; приміщення кухні №5 - на стінах і стелі сліди намокання (потьоки, жовтні плями), часткові здуття шпаклівки. У зв'язку з цим, проведення ремонту квартири становить 8717 грн. (а.с.11-16).

Згідно накладної від 27.11.2017 року, заміна блока живлення на газовому котлі коштувало позивачу 900 грн. (а.с.17).

З огляду на викладені обставини, суд першої інстанції дійшов правильного і обгрунтованого висновку, що залиття квартири позивача сталося внаслідок недбалого ставлення до сантехнічного обладнання квартири відповідача, а тому вона зобов'язана відшкодувати позивачу завдану матеріальну і моральну шкоду.

При цьому суд обґрунтовано виходив із положень ст.ст. 22, 386, 1166 ЦК України, згідно яких особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Тобто, діючим цивільним законодавством передбачено, що в деліктних зобов'язаннях передбачена презумпція вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З цих підстав, доводи апеляційної скарги про те, що позивач не довела суду своїх позовних вимог, є безпідставними і необгрунтованими, та такими, що не доведені суду належними і допустимими доказами.

Також безпідставними є посилання заявника апеляційної скарги на те, що акт обстеження квартири НОМЕР_6 від 22.11.2017 року, який був складений комісією Болградської міської ради Одеської області, та в якому було зазначено, що причиною затоплення квартири позивача - поломка сантехнічного обладнання у квартирі відповідача - ОСОБА_1 , є неналежним доказом у справі.

Такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з того, що вказаний акт був складений комісією, яка також спілкувалась із ОСОБА_1 , яка підтвердила поломку крана, встановленого на внутрішніх водопровідних мережах, на момент огляду кран був замінений (а.с.10).

Вказані обставини також були підтверджені в судовому засіданні свідками ОСОБА_3 і ОСОБА_4

Вказаними доказами також спростовуються доводи заявника апеляційної скарги про те, що в даному випадку за порушення системи водопостачання має нести відповідальність відповідна житлово-експлуатаційна організація.

Також безпідставними є доводи заявника апеляційної скарги про те, що в справі відсутній висновок судового експерта, який мав би відповісти на питання: які саме пошкодження виникли внаслідок залиття, яка технічна причина пошкоджень, який розмір матеріальної шкоди квартирі позивачки внаслідок її залиття, оскільки ні позивач, ні відповідач не заявляли клопотання про призначення у справі відповідної судової експертизи.

Разом з тим, суд першої інстанції правильно зазначив, що аналіз ст.ст.151,177,179 ЖК УРСР, ст. 322 ЦК України свідчить про те, що власник зобов'язаний утримувати жилі приміщення, підтримувати санітарно-технічне та інше обладнання у належному стані, дотримуватись Правил користування приміщеннями житлових будинків.

З цих підстав, та враховуючи, що відповідач як власник квартири на час виникнення спірних правовідносин не довела відсутність її вини у заподіянні шкоди, суд прийшов до правильного висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення позовних вимог про відшкодування майнової шкоди, заподіяної внаслідок залиття квартири.

Колегія суддів зазначає, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Так, ухвалюючи судове рішення, суд першої інстанції правильно виходив із того, що зі змісту акту від 22.11.2017 року вбачається, що залиття квартири позивача відбулося з вище розташованої квартири, в якій проживає відповідач, що також підтверджено свідками.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що відповідачем ОСОБА_1 було завдано матеріальну шкоду позивачу по справі, однак суд помилково стягнув матеріальну шкоду у розмірі 10000 грн.

Розмір матеріальної шкоди, нанесений залиттям квартири НОМЕР_6, що знаходиться у будинку АДРЕСА_1 , складає 9617 грн., що підтверджується дефектним актом від 10.12.2017 року і зведеним кошторисом проведення ремонту квартири, та накладною № від 27.11.2017р., згідно якої заміна блока живлення на газовому котлі коштувала позивачу 900 грн. (а.с.14-звор., 17).

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність задоволення позовних вимог про стягнення моральної шкоди, однак вважає, що апеляційна скарга в цій частині є частково обгрунтованою, оскільки розмір цієї шкоди у сумі 20 000 грн. є завищеним і має бути зменшений до 5 000 грн., виходячи з наступних підстав.

У силу ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно п. 3 ч.2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

За змістом статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданим споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

З матеріалів справи і з позовної заяви ОСОБА_2 вбачається, що неправомірними діями відповідача їй завдана моральна шкода, яка полягає в порушенні її права власності та користування своїм житлом внаслідок пошкодження квартири водою. Наслідки затоплення тримають позивача у постійній нервовій та психологічній напрузі, після залиття квартири відповідачем, квартира була тривалий час сира і волога, що змусило позивача прикладати додаткових зусиль для відновлення порушених прав, робити ремонт в квартирі і звертатись до суду за захистом своїх прав.

Зазначені обставини призвели до моральних страждань позивача, які колегія суддів оцінює в розмірі 5 000 грн., керуючись вимогами розумності та справедливості, та яка має бути стягнута з відповідача на користь позивача.

При цьому, колегія суддів враховує, що позивач не надала суду належних і допустимих доказів того, що через те, що квартира була сира і згорів блок живлення газового котла, в квартирі було дуже холодно, вона була змушена виїхати з квартири і шукати тимчасове житло.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги частково надала суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог та доводів апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване судове рішення не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги його частково спростовують, оскільки рішення ухвалено не у повній відповідності до вимог матеріального права, у зв'язку з чим апеляційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржуване судове рішення змінити в частині розміру стягнення матеріальної та моральної шкоди та розподілу між сторонами судових витрат.

Так, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне розподілити між сторонами судові витрати.

При зверненні до суду з позовом, позивач повинна була сплатити 704,80 грн. за вимоги матеріального характеру, і 704, 80 грн. - за вимоги морального характеру, а всього 1409,60 грн. Однак нею було сплачено лише 704,80 грн., тобто за одні вимоги.

Відповідно до постанови колегії суддів, на її користь має бути стягнуто з відповідача 14617 грн. (9617+5000), що становить 48,72%.

У зв'язку з цим, з відповідача на користь позивача мав бути стягнутий судовий збір у сумі 686,76 грн. (1409,60 х 48,72%).

Решта судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції підлягає стягненню з позивача на користь державного бюджету у сумі 722,84 грн. (1409,60 грн. - 686,76 грн.).

Крім того, за подання апеляційної скарги, апелянт ОСОБА_1 мала сплатити 2114,4 грн. (1409,60 грн. х 150%), а сплатила 1057,21 грн. (а.с.87).

Враховуючи, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають частковому задоволенню, у розмірі 48,72% від заявлених позовних вимог, то апелянту ОСОБА_1 належало сплатити на користь державного бюджету України судовий збір у сумі 1030,14 грн. (2114,4 грн. х 48,72%).

Різниця у сумі 27,07 грн. (1057,21 - 1030,14 грн.) підлягає стягненню з позивача ОСОБА_2 на користь відповідача ОСОБА_1

Решта судового збору у сумі 1057,19 грн. (2114,4 грн. - 1030,14 грн. - 27,07 грн.) підлягає стягненню з позивача ОСОБА_2 на користь державного бюджету України, на розрахунковий рахунок Одеського апеляційного суду.

Таким чином, з позивача ОСОБА_2 за розгляд справи в суді першої інстанції на користь державного бюджету України підлягає стягненню судовий збір у сумі 722,84 грн., та за розгляд справи в суді апеляційної інстанції - в сумі 1057,19 грн., а всього у сумі 1780,03 грн.

З відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір у загальній сумі 659,69 грн. (686,76 грн. - 27,07 грн.).

Оскільки зазначена справа згідно п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України є малозначна, то у відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п.4 ч.1 ст. 376, ст.ст. 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Болградського районного суду Одеської області від 05 листопада 2018 року змінити в частині визначення розміру матеріальної та моральної шкоди, а також розподілення між сторонами судового збору.

У зв'язку з цим в абзаці першому резолютивної частини рішення слова: «…в повному обсязі.» замінити словами: «…частково».

Абзац другий резолютивної частини рішення викласти трьома абзацами наступного змісту:

«Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_4 , матеріальну шкоду у розмірі 9617 грн. (дев'ять тисяч шістсот сімнадцять гривень), та моральну шкоду у розмірі 5000 грн. (п'ять тисяч гривень).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_4 судовий збір у сумі 659,76 грн. (шістсот п'ятдесят дев'ять гривень 76 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_4 , на користь державного бюджету України судовий збір у сумі у сумі 1780,03 грн. (одна тисяча сімсот вісімдесят гривень 03 копійки)».

В решті рішення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Л.А. Гірняк

Т.В. Цюра