Справа № 591/3064/19
Провадження № 6/591/210/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2019 року Зарічний районний суд м. Суми в складі: головуючого судді Грищенко О.В., за участю секретаря судового засідання - Антипенко Н.О. , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми подання державного виконавця Зарічного відділу державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_1 про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2, -

В С Т А Н О В И В :

15 травня 2019 року державний виконавець звернувся до суду з поданням про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2, яке мотивує тим, що в Зарічному відділі ДВС міста Суми Головного територіального управління юстиції в Сумській області на виконанні знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа F1/754/8/13, виданий Деснянським районним судом м. Києва про конфіскацію на користь держави всього майна, яке є особистою власністю засудженого ОСОБА_2. Згідно довідки Департаменту забезпечення ресурсних платежів, боржнику на праві власності належить Ѕ частина квартири за адресою: АДРЕСА_1. Посилаючись на те, що боржник ухиляється від виконання судових рішень, державний виконавець просить винести рішення про примусове проникнення до квартири за адресою АДРЕСА_2, для проведення виконавчих дій, а саме виконавчих дій, повFязаних з описом та арештом майна для подальшої реалізації.

Державний виконавець в судове засідання не зFявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, подання підтримує.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що подання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Пунктом 13 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачене право державного виконавця звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання.

Відповідно до ст. 439 ЦПК України, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Судом встановлено, що в провадженні державного виконавця Зарічного ВДВС міста Суми ГТУЮ в Сумській області з 29 вересня 2016 року перебуває виконавче провадження F52406306, відкрите з примусового виконання виконавчого листа F1/754/8/13, виданого Деснянським районним судом м.Києва про конфіскацію на користь держави всього майна, яке є особистою власністю засудженого ОСОБА_2 (а.с.4-5).

Копію постанови направлено боржнику невідкладно, однак відомості про отримання боржником постанови в матеріалах подання відсутні (а.с. 6).

До матеріалів подання додано ряд письмових доказів.

Згідно довідки Департаменту забезпечення ресурсних платежів від 03.10.2016 року, ОСОБА_2 на праві власності належить Ѕ частина квартири за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.12).

З даної інформації, яка датована 03.10.2016 року, неможливо встанвовити, хто є власником та хто користується даною квартирою станом на 15.05.2019 року.

З подання судом встановлено, що 28 лютого 2018 року, 27 березня 2018 року, 07 травня 2019 року державний виконавець здійснював вихід за місцем знаходження квартири боржника, однак двері ніхто не відчинив, про що було складено акт та залишено виклики, здійснено повторний вихід, встановлено, що двері квартири ніхто не відчинив, залишено виклик боржнику (а.с.15-19).

З матеріалів подання суд встановив, що власником іншої Ѕ частки квартири за адресою: АДРЕСА_3, є ОСОБА_3 .

Однак доказів того, що в даній квартирі не проживають інші особи - суду надано не було, крім того, інформація про власників квартири, надана суду, датована 03.10.2016 року, отже, становм на час розгляду справи 15.05.2019 року, є неактуальною.

Без перевірки даної інформації суд позбавлений можливості ухвалити законне рішення про надання дозволу на примусове проникнення до вказаного житлового приміщення не порушуючи конституційних прав інших осіб, які там можуть проживати на законних підставах. Тому, подання державного виконавця є передчасним.

Проникнення до житла особи є винятковим заходом виконання судового рішення, який може бути дозволено, якщо вичерпано інші можливі заходи примусової реалізації майна.

Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України(частина перша статті 64 Основного Закону України). Кожному гарантується недоторканність житла; не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду (частини перша, друга статті 30 Конституції України).

Відповідно до статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року).

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

Права і свободи людини і громадянина захищаються судом, завданням якого є, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України.

Таким чином, керуючись вищеназваними нормами права та враховуючи відсутність доказів того, що примусове входження в квартиру не порушить прав інших осіб, які на законних підставах можуть там проживати, суд вважає, що підстави для задоволення подання про примусове проникнення до житла відсутні.

Керуючись ст. 439 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні подання державного виконавця Зарічного відділу державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_1 (місце знаходження: м. Суми, вул. Гамалія, 31-А, ), про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, РНКОПП НОМЕР_1) - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в пFятнадцятиденний строк з дня проголошення (складення) ухвали.

Ухвала складена 15 травня 2019 року.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Зарічний районний суд м. Суми.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя О.В.Грищенко