Справа № 128/969/19
РІШЕННЯ

Іменем України

24 липня 2019 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді: Ганкіної І.А.

при секретарі: Жигаровій Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

Встановив:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності в порядку спадкування за законом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 , про що 17 березня 2015 року в Книзі реєстрації смертей складено відповідний актовий запис № 6. Після смерті матері позивачки відкрилася спадщина на земельні ділянки, розташовані в АДРЕСА_1 та житловий будинок АДРЕСА_1 . В установленому законом порядку позивачка звернулася до державного нотаріуса Вінницької районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, на підставі якої зареєстровано спадкову справу № 381/2015. В подальшому 13.02.2019 року ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,01983 га, що розташована по АДРЕСА_1 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства та на земельну ділянку площею 0,2500 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка). Одночасно нотаріусом постановою № 204/02-31 від 13.02.2019 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на домоволодіння АДРЕСА_1 , оскільки у наданому позивачкою свідоцтві про право особистої власності на домоволодіння, вказано, що цілий будинок з надвірними будівлями належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_2 .

З огляду на вищевикладене позивач звернулась з даним позовом до суду, яким просить визнати право власності в порядку спадкування за законом.

В судове засідання сторони не з`явились, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі.

Представник позивача адвокат Шикунова А.О. надала суду заяву згідно якої позов підтримує в повному обсязі та просять його вимоги задовольнити, змін та доповнень не мають, справу просить слухати за її відсутності та відсутності позивача.

Представник відповідача Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області Гиренко В.В. не заперечує проти задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі, слухання проводити за їх відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку сторін, викладену у письмових заявах, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки ОСОБА_2 в с. Комарів Вінницького району Вінницької області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 17.03.2015 року (а.с.8).

Згідно заповіту від 08 лютого 1984 року ОСОБА_2 заповіла все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, у тому числі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право - дочці ОСОБА_1 . Даний заповіт був посвідчений 08.02.1984 року секретарем виконавчого комітету Комарівської сільської Ради народних депутатів Вінницького району Вінницької області та зареєстрований в реєстрі за № 2 (а.с. 9).

Постановою державного нотаріуса Вінницької районної державної нотаріальної контори № 204/02-31 від 13.02.2019 року позивачці ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на домоволодіння АДРЕСА_1 , оскільки у наданому позивачкою свідоцтві про право особистої власності на домоволодіння, вказано, що цілий будинок з надвірними будівлями належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_2 (а.с.10).

13.02.2019 року ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,01983 га, що розташована по АДРЕСА_1 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства та на земельну ділянку площею 0,2500 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) (а.с.11-13).

Відповідно до свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, від 20 грудня 1988 року вказано, що цілий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_2 (а.с14).

Розпорядженням № 29 від 17.11.2015 року Про перейменування вулиці населеного пункта села Комарів перейменовано вулицю Леніна на вулицю Михайлівську (а.с.15).

Відповідно до довідки № 2-126 від 15.02.2019 року виданої виконком Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області, вбачається, що померла ОСОБА_2 на день смерті була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 16).

Згідно з ч. 1 ст. 1269 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Факт родинних відносин між позивачкою ОСОБА_1 та померлою ОСОБА_2 як між донькою та матір`ю підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_1 (а.с. 39).

23 лютого 1974 року позивачка уклала шлюб з ОСОБА_3 та змінила прізвище з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 23.02.1974 року (а.с.40).

Інших спадкоємців не має. Заповіт не вчинявся.

Згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

За ст. 328 ЦК України, відповідно до якої право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Статтею 16 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі ст.1217 ЦК України спадкування майна померлого громадянина може здійснюватися за законом чи за заповітом.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від спадкодавця до спадкоємців, до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті.

Згідно ст.1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

За 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів (далі - Вказівки), затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР (далі - Держкомстат СРСР) від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69. Зазначеними Вказівками суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Особи, які працюють у колгоспі, але не є членами колгоспу, відносяться до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Відповідно до п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням належності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

За змістом ЦК УРСР 1963 року, Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31.01.1966 року, виникнення права власності на житлові будинки у сільському населеному пункті не залежало від державної реєстрації цього права.

Визнання відповідачем пред`явленого позову є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Наслідки визнання позову, передбачені ч. 3, ч. 4 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України відповідачу відомі та зрозумілі.

Згідно статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав, є зокрема, визнання права.

У силу вимог п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Тобто, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що на теперішній час дійсно існують перешкоди для оформлення позивачем спадкових прав у нотаріальному порядку і за таких обставин визнання права власності на майно в порядку спадкування є компетенцією суду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 15, 16, 1216, 1218, 1264, 1266, 1268 ЦК України, ст.ст. 2,11,12,13,206,247,263,264,265,355 ЦПК України, суд.-

Вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 , право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на:

- житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 , який складається з житлового будинку літ. «А»; веранда літ. «а»; козирок; сарай, літня кухня, літ. «Б»; сарай «б»; гараж «б1»; навіс «б2»; сарай «Г»; погреб «п/Г»; літня кухня «Д»; погреб з шиєю «п/Д»; сарай «д»; баня «д1»; сарай «Е»; убиральня «Є»; хвіртка №1; ворота №2; огорожа №3; криниця №4.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд Вінницької області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua

Суддя І.А. Ганкіна