ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 538/417/19 Номер провадження 22-ц/814/2652/19Головуючий у 1-й інстанції Бондарь В. А. Доповідач ап. інст. Прядкіна О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Прядкіної О.В.,

суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І.,

секретаря Кальник А.М.,

за участі: позивача ОСОБА_1 та її представника адвоката Стасовського М.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в м. Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 31 липня 2019 року, прийнятого під головуванням судді Бондарь В.А. в м. Лохвиця

по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа орган опіки і піклування Лохвицької районної адміністрації про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом. Просила позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно їх малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Лохвицького районного суду Полтавської області від 31 липня 2019 рокупозов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа орган опіки і піклування Лохвицької районної адміністрації про позбавлення батьківських правзадоволено.

Позбавлено батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768, 40 грн.

Рішення оскаржив ОСОБА_2 , який в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального оправа, просить рішення скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Стасовський М.В. в інтересах ОСОБА_1 вважає рішення районного суду вірним та просить залишити його без змін.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги з таких підстав:

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, щоОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували зареєстрованому шлюбі з 09.08.2014 року по 28.03.2016 року.

Від шлюбу мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Звертаючись з позовом, ОСОБА_1 зазначала, що ОСОБА_2 з самого народження доньки не займається її вихованням, не спілкується з нею, не цікавиться розвитком та здоров`ям, тобто не виконує свої батьківські обов`язки, не надає матеріальної допомоги та не сплачує аліменти.

Задовольняючи позов, районний суд своє рішення мотивував тим, що ОСОБА_2 самоусунувся від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, тому є доведеним факт, що відповідач не виконує обов`язків батька щодо виховання та розвитку дитини, тим самим порушує вимоги ст. 12 Закону України „Про охорону дитинства".

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позивач разом з дочкою з весни 2018р. мешкає в м.Полтаві, проте не може зареєструватися за фактичним адресом проживання через ненадання ОСОБА_2 згоди на це стосовно малолітньої ОСОБА_4 . Зазначена обставина позбавляє мати дитини вирішувати питання щодо відвідування навчального закладу за місцем проживання.

Як встановлено з протоколу засідання комісії з питань захисту прав дитини при Лохвицькій районній державній адміністрації від 16 травня 2018р., відповідач не заперечував факт відсутності спілкування з дочкою з вересня 2018р., проте обіцяв вирішити питання щодо реєстрації дитини за місцем фактичного проживання ( а.с.35).

Однак з вказаного періоду до даного часу не спромігся дати згоду на реєстрацію дочки, що свідчить про ухилення ОСОБА_2 від виконання своїх обов`язків не тільки по вихованню дитини, а й вирішенню нагальних потреб, пов`язаних з життєдіяльністю його дочки. Прохання позивача з цього приводу, адресовані відповідачу, як і згода останнього поїхати до м.Полтави для вирішення питання реєстрації дитини залишились протягом одного року та 6 місяців не виконаними.

Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (частини перша та друга статті 155 СК України).

З довідки від 26.02.2019 року, виданої завідувачем Полтавського дошкільного навчального закладу (ясла - садок) № 7 "Теремок" вбачається, що батько ОСОБА_4 не приділяв уваги вихованню доньки, не приводив її до закладу, не спілкувався з вихователями групи, не цікавився розвитком дитини, її здібностями, не відвідував батьківських зборів та святкових заходів (а.с.7).

Згідно висновку органу опіки та піклування Лохвицької райдержадміністрації від 17.05.2019 року № 01-28/1166 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , зазначається, що ОСОБА_2 не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з донькою в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , стосовно доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Районний суд вірно оцінив даний висновок та з врахуванням інших доказів по справі, прийшов до обгрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги щодо критичного, на думку заявника, відношення до даного висновку органу опіки та піклування не підтверджені належними доказами.

Не заслуговує на увагу і твердження скарги про наявність перепон у спілкуванні з дочкою, так як з травня 2016р. відповідач дане питання не вирішував, як і не надав жодних доказів на підтвердження будь-яких перешкод. Навпаки, за поясненнями позивача в суді апеляційної інстанції вона влітку 2019р., приїхавши до м.Лохвиці для участі в судових засіданнях за власною ініциативою по телефону повідомляла ОСОБА_2 про можливість зустрічі з дочкою.

Отже, колегія суддів приходить до висновку про доведеність позовних вимог та встановлення факту нехтування відповідачем виконанням своїх батьківських обов`язків щодо його малолітньої дитини.

Апеляційна скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростовували висновки суду першої інстанції. Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди позивача з висновками суду першої інстанції, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального і процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1,375, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 31 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О.В. Прядкіна

Судді: С.Б. Бутенко

О.І. Обідіна

Повний текст постанови складено 28.11.2019 р.