Провадження № 2/638/1400/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2019 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Семіряд І.В.

за участю секретарів Монастирьовій І.М., Романовій О.В,

ОСОБА_1

за участю

позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В:

30.11.2017 позивач ОСОБА_2 звернулась до Дзержинського райсуду м. Харкова з позовом до відповідача ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 12.08.2005 між ними зареєстровано шлюб. Від шлюбу у них народилась дитина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Причиною розірвання шлюбу є те, що спільне життя їх не цікавить, вони не мають бажання жити разом, однією сімFєю, спільне життя не склалось, втратили спільну мову, перестали розуміти один одного, між ними відсутнє взаєморозуміння. Примирення не можливе. У звFязку з чим позивач просила розірвати шлюб.

Заперечуючи проти позову відповідач подав відзив на позову заяву, у якому зазначено, що підстав для розірвання шлюбу не має, він дуже кохає свою дружину та дитину, не може уявити життя без них. Зазначає, що розірвання шлюбу суттєво вплине на психологічний та емоційний стан дитини. Відповідач просив відмовити у задоволенні позову.

Відповідачем подано клопотання про надання строку для примирення, в обґрунтування якого зазначено, для того. щоб встановити, що подальше спільне життя, як подружжя, є неможливим та збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам та інтересам їх дитини, необхідно надати можливість спробувати зберегти сімFї.

Ухвалою суду від 21.02.2019 було надано строк для примирення до 13.05.2019.

Позивач у судовому засідання наполягала на розірвання шлюбу, зазначила, що строк для примирення не приніс позитивних результатів, зауважила, що збереження шлюбу не можливо, так як відповідач їй постійно погрожує, про свідчать неодноразові повідомлення, надіслані на мобільний телефон. Просила розірвати шлюб, після розірвання шлюбу залишити прізвище «Калюжна». Окрім того, позивач зазначила, що у разі задоволення позову не наполягає на стягнення судового збору з відповідача на її користь.

Відповідач та його представник у судове засідання не зFявились, про день та час слухання справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не сповістили.

Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено та з матеріалів справи вбачається те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, який зареєстрований 12.08.2005 у міському відділі реєстрацій актів цивільного стану F2 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис F 843.

Від шлюбу сторони мають дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Відповідно до приписів ст.112 СК України, при розгляді справ про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки подальше спільне життя неможливе. Примирення сторін неможливе.

Відповідно до розFяснень п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 р. F 11, якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті.

Строк для примирення, який було надано судом, позитивного результату не приніс.

Окрім того, суд зауважую, що позов про розірвання шлюбу предFявлено 30.11.2017, про що відповідач був обізнаний та не був позбавлений можливості вживати заходів щодо примирення ще до прийняття ухвали суду про надання строку для примирення.

Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї.

Відповідно до частини 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України.

За змістом частини третьої статті 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Відповідно до частини першої статті 110, статті 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Суд вважає, що посилання відповідача ОСОБА_3 на можливість збереження сім'ї, самі по собі не можуть бути підставою для відмови в позові, оскільки позивач ОСОБА_2 заперечує проти збереження шлюбу.

Таким чином, зважаючи на характер і тривалість спірних відносин, суд вважає, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що відповідачем не доведено необхідності наявності передбачених законом підстав для відмови у задоволенні позову, а тому приходить до висновку про можливість розірвати шлюб між сторонами.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного

В судовому засіданні позивач, в разі задоволення її позовних вимог, не наполягала на стягненні з відповідача на її користь понесених нею судових витрат по справі.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

При таких обставинах суд вважає необхідним при вирішенні питання про розподіл судових витрат по справі, не застосовувати приписи ст. 141 ЦПК України, якими передбачено відшкодування в повному обсязі відповідачем позивачу понесених нею судових витрат.

На підставі викладеного, ст. 104, 105, 110-114 СК України і керуючись ст.ст.12, 76, 81, 141, 259 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України суд, F

ВИРІШИВ :

ОСОБА_5 Романівни до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_3, кім. 70) та ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_5), зареєстрований 12.08.2005 року у міському відділі реєстрацій актів цивільного стану F2 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис F843 F розірвати.

Рішення суду про розірвання шлюбу, після набрання ним законної сили, надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки у актовому записі про шлюб.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, яким повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: І.В. Семіряд