ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/379/18
Номер провадження 22-ц/814/1412/19
Головуючий у 1-й інстанції Городівський О. А.
Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2019 року

м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.,

судді: Дорош А.І., Одринська Т.В.

за участю секретаря Ачкасової О.Н.

розглянув у відкритому судовому засіданні у м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 25 травня 2019 року (час ухвалення судового рішення і дата виготовлення поновного тексту судового рішення невідомі) про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2018 року ОСОБА_3 предFявила у суд позов до ОСОБА_2 про поділ в натурі на дві частини житлового будинку та земельної ділянки площею 0,1007 га, розташованих за адресою: вул. Стаднянська, 44-а в м.Миргороді Полтавської області, виділивши в її особисту приватну власність частину житлового будинку «А-1», вартість якої перевищує вартість іншої частини на суму 81 270,00 грн., сарай-літню кухню «Б» та частину земельної ділянки, площа якої пропорційна розміру її частки під час поділу житлового будинку (а.с.1-4).

Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 25 березня 2019 року заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову задоволено частково.

Накладено арешт на земельну ділянку та житловий будинок F 44-а, що знаходяться за адресою: вул.Стаднянська, м.Миргород, Полтавська область та належать ОСОБА_2.

Ухвалу звернуто до негайного виконання.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення за відсутності доказів про те, відповідач вчиняв або має намір вчинити дії на відчуження спірного майна.

Окрім того, стверджується, що подана позивачкою заява про забезпечення позову є поширенням відносно відповідача недостовірної інформації про наявність у нього намірів вчинити неправомірні дії.

Правом подачі відзиву на апеляційну скаргу відповідач не скористався.

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав:

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до положень ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені ст.150 цього Кодексу заходи забезпечення позову. Забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно до п.1, п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, забороною вчиняти певні дії.

Частиною другою ст.150 ЦПК України передбачено, що у разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Частиною третьою ст.150 ЦПК України визначено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як розFяснено у п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" від 22.12.2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову - це заходи цивільного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим.

Метою забезпечення позову є негайні, проте, тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання завдавання шкоди позивачу.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу. Вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам.

З матеріалів справи вбачається, що предметом цього спору є поділ майна подружжя, зокрема житловий будинок та земельна ділянка з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку.

У заяві ОСОБА_3 зазначила, що зважаючи на предмет позову, з метою уникнення ризиків неможливості виконання судового рішення у разі задоволення позову, доцільним є вжиття заходів забезпечення.

У поданій заяві про забезпечення позову чітко вказано вид забезпечення позову, зазначено усю необхідну інформацію про предмет забезпечення.

Заява містить достатньо обґрунтовані припущення про те, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Таким чином, забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, є співмірним із заявленими позовними вимогами.

Будь-яких доказів, що у зв'язку із застосуванням заходів забезпечення позову, будуть порушені права скаржника або інших осіб, суду апеляційної інстанції не представлено.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що у заяві про забезпечення позову поширена недостовірна інформація про відповідача, оскільки на цій стадії розгляду справи суд лише враховує можливі ризики у майбутньому з приводу виконання рішення суду, при цьому закон не вимагає встановлювати певні факти недобросовісної чи протиправної поведінки учасника справи.

В оскаржуваній ухвалі відсутні висновки щодо неправомірної поведінки відповідача або ж стосовно його особистих якостей, тощо.

З урахуванням встановленого апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.367, ст.374 ч.1 п.1, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 25 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 13 травня 2019 року.

Головуючий суддя О.А.Лобов

Судді А.І.Дорош

ОСОБА_4