Постанова

Іменем України

17 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 757/372/15-ц

провадження № 61-49085св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач),

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І., Синельникова Є. В., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі: публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (у ході розгляду справи змінило назву на акціонерне товариство «Укрсоцбанк»), публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (у ході розгляду справи змінило назву на акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»),

третя особа - ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційні скарги акціонерного товариства «Укрсоцбанк», акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», представника ОСОБА_3 - адвоката Богінкевича Андрія Миколайовича, на рішення Печерського районного суду м. Києва від 19 грудня 2017 року у складі судді Цокол Л. І. та постанову Київського апеляційного суду від 04 грудня 2018 року у складі колегії суддів: Желепи О. В., Іванченка М. М., Рубан С. М.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (далі - ПАТ «Ощадбанк»), публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк»), публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк»), публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії» (далі - ПАТ «ДБ Сбербанку Росії») про визнання права власності в порядку спадкування.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько - ОСОБА_5 , після смерті якого відкрилася спадщина, до складу якої увійшли грошові кошти, розміщені на банківських рахунках у вказаних банках. Вона, як спадкоємець першої черги, прийняла спадщину у визначений законом строк, звернувшись із відповідною заявою до приватного нотаріуса Алуштинського міського нотаріального округу Автономної Республіки Крим (далі - АР Крим) Буховець Ю. В . Однак відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 07 липня 2014 року № 1087/3 діяльність нотаріусів України на території АР Крим була припинена, що унеможливило оформлення спадкових справ й отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на грошові кошти у банківських установах. Вказаним наказом припинено приватну нотаріальну діяльність нотаріуса Буховець Ю. В. , у провадженні якої знаходилася спадкова справа, однак останньою документи не були передані до Державного нотаріального архіву Херсонської області, у зв'язку з чим вона 13 жовтня 2014 року повторно подала заяву про прийняття спадщини на території Генічеського районного нотаріального округу Херсонської області та звернулась до нотаріуса з метою повторного оформлення спадкової справи за місцем знаходження грошових коштів, проте їй було відмовлено, так як ОСОБА_5 проживав і помер у АР Крим. Враховуючи наведене, оскільки вона не має можливості оформити право власності на спадкове майно в інший спосіб, звернулася до суду з цим позовом.

Ураховуючи наведене, уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_4 просила суд визнати за нею право власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті її батька - ОСОБА_5 , у вигляді грошових коштів, які знаходяться на рахунках банківських установ, а саме: у ПАТ «Укрсоцбанк» на поточних рахунках НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 ; у ПАТ КБ «ПриватБанк»: картковий рахунок НОМЕР_4 , рахунок ? НОМЕР_6 (депозитний договір SAMDN6669); рахунок № НОМЕР_7 (депозитний договір SAMDN9496); рахунок № НОМЕР_8 (депозитний договір SAMDN9535); рахунок № НОМЕР_9 (депозитний договір SAMDN5868); у ПАТ «ДБ Сбербанку Росії» - депозитний рахунок № НОМЕР_10 ; у ПАТ «Ощадбанк»: компенсаційний рахунок № НОМЕР_11 , у ТВБВ філії Кримського республіканського управління № 10011/06 на компенсаційному рахунку НОМЕР_12 , у ТВБВ № НОМЕР_13 /01 на картковому рахунку НОМЕР_14 , а також 81 500 доларів США та 22 000 євро, що знаходилися на зберіганні в індивідуальному сейфі № НОМЕР_15 на підставі договору від 12 серпня 2013 року № НОМЕР_17, укладеному між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_5

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 11 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 01 червня 2016 року, позов ОСОБА_4 задоволено.

Визнано за ОСОБА_4 право власності у порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 на грошові кошти з відповідними відсотками, що знаходяться на банківських рахунках, відкритих ОСОБА_5 , а саме: у ПАТ «Укрсоцбанк» на поточних рахунках НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 ; у ПАТ КБ «ПриватБанк»: картковий рахунок НОМЕР_4 , рахунок ? НОМЕР_6 (депозитний договір SAMDN6669); рахунок № НОМЕР_7 (депозитний договір SAMDN9496); рахунок № НОМЕР_8 (депозитний договір SAMDN9535); рахунок № НОМЕР_9 (депозитний договір SAMDN5868); у ПАТ «ДБ Сбербанку Росії» - депозитний рахунок № НОМЕР_10 ; у ПАТ «Ощадбанк»: компенсаційний рахунок НОМЕР_11 , у ТВБВ № 10011/06 на компенсаційному рахунку НОМЕР_12 , у ТВБВ № НОМЕР_13 /01 на картковому рахунку НОМЕР_14 , а також 81 500 доларів США та 22 000 євро, що знаходилися на зберіганні в індивідуальному сейфі № НОМЕР_15 на підставі договору від 12 серпня 2013 року № НОМЕР_17, укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_5

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 грудня 2016 року касаційну скаргу ПАТ «Укрсоцбанк» задоволено частково, а касаційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 11 грудня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 01 червня 2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 09 серпня 2017 року, яку було постановлено без виходу до нарадчої кімнати, до участі у справі в якості третьої особи було залучено ОСОБА_3 , дружину померлого ОСОБА_5

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2017 року за клопотанням представника позивача було закрито провадження у справі у частині позовних вимог ОСОБА_4 до ПАТ «Ощадбанк», ПАТ «ДБ Сбербанку Росії», а також від частини вимог пред'явлених до ПАТ «Укрсоцбанк» про стягнення коштів, які знаходяться на рахунках.

Ураховуючи наведене, з урахуванням уточнень, ОСОБА_4 просила суд: визнати за нею право власності у порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року її батька - ОСОБА_5 на грошові кошти з відповідними відсотками, що знаходяться на наступних банківських рахунках, відкритих ОСОБА_5 у ПАТ КБ «ПриватБанк»:

- картковий рахунок НОМЕР_4 ,

- рахунок ? НОМЕР_6 (депозитний договір SAMDN6669),

- рахунок № НОМЕР_7 (депозитний договір SAMDN9496),

- рахунок № НОМЕР_8 (депозитний договір SAMDN9535),

- рахунок № НОМЕР_9 (депозитний договір SAMDN5868);

визнати за нею право власності у порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 на грошові кошти у розмірі 81 500 доларів США і 22 000 євро, що знаходилися на зберіганні в індивідуальному сейфі № НОМЕР_15 на підставі договору № НОМЕР_17 від 12 серпня 2013 року, укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк»» та ОСОБА_5

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 19 грудня 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_4 право власності у порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 на грошові кошти з відповідними відсотками, що знаходяться на наступних банківських рахунках, відкритих ОСОБА_5 у ПАТ КБ «ПриватБанк»:

- картковий рахунок НОМЕР_4 ,

- рахунок ? НОМЕР_6 (депозитний договір SAMDN6669),

- рахунок № НОМЕР_7 (депозитний договір SAMDN9496),

- рахунок № НОМЕР_8 (депозитний договір SAMDN9535),

- рахунок № НОМЕР_9 (депозитний договір ОСОБА_7 ).

Визнано за ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 на майно, що знаходилось на зберіганні в індивідуальному сейфі № НОМЕР_15 на підставі договору № НОМЕР_17 від 12 серпня 2013 року, укладеному між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_5

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивач, як спадкоємець першої черги, позбавлена можливості в інший спосіб оформити свої спадкові права у порядку спадкування за законом на грошові кошти, що розміщені на рахунках у вказаних банківських установах, а також на ті, що знаходяться на зберіганні в індивідуальному сейфі № 16 на підставі договору від 12 серпня 2013 року № НОМЕР_17, укладеному між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_5

При цьому, надані позивачем на підтвердження наявності в індивідуальному сейфі № 16 грошових коштів у сумі 81 500 доларів США та 22 000 євро докази, суд вважав недостатніми, тому задовольнив позовні вимоги у цій частині частково.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Київського апеляційного суду від 04 грудня 2018 року апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» залишено без задоволення, апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 19 грудня 2017 року у частині вирішення вимог до ПАТ «Укрсоцбанк» змінено.

Визнано за ОСОБА_4 право власності у порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 на грошові кошти у сумі 81 500 доларів США та 22 000 євро, що знаходились на зберіганні в індивідуальному сейфі № НОМЕР_15 на підставі договору № НОМЕР_17 від 12 серпня 2013 року, укладеному між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_5

В іншій частині рішення районного суду залишено без змін.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що суд першої інстанції вірно виходив з того, що позивач єдиний спадкоємець першої черги, яка у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті батька - ОСОБА_5 , а також відсутність іншої можливості у позивача, окрім захисту своїх прав у суді, успадкувати майно.

При цьому, оцінивши усі надані докази, апеляційний суд дійшов висновку, що позивачем доведено наявність у сейфі, яким користувався ОСОБА_5 , грошових коштів у розмірі, вказаному у позовній заяві, тому змінив рішення районного суду у цій частині, вказавши конкретні суми коштів, наявність яких була встановлена правоохоронними органами України після смерті спадкодавця в орендованому ним сейфі.

Короткий зміст вимог касаційних скарг, їх доводи та аргументи

У касаційній скарзі, поданій у грудні 2018 року до Верховного Суду, АТ «Укрсоцбанк», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати в частині вирішення позовних вимог до АТ «Укрсоцбанк» та передати справу в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій взяли до уваги недопустимі докази, які не засвідчені в установленому законом порядку, оригінали яких ні банк, ні суди не оглядали. Вказує, що надані позивачем копії протоколу огляду спірного сейфу, нібито засвідчені органом, який було створено на тимчасово окупованій території України - АР Крим, тому не повинні були братися судом до уваги.

Посилається, що апеляційний суд безпідставно зазначив у судовому рішенні конкретні суми коштів, які нібито знаходилися в індивідуальному сейфі № 16 на підставі договору від 12 серпня 2013 року, так як достовірних доказів позивачем надано не було, а банк, за умовами вказаного договору, не відповідає за вміст сейфу, а тільки надає його в користування.

Зазначає, що суди першої та апеляційної інстанцій при новому розгляді справи не врахували висновків Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 грудня 2016 року щодо необхідності залучення до участі у справі в якості належного співвідповідача дружини померлого ОСОБА_5 - ОСОБА_3 Апеляційний суд дійшов хибного висновку про те, що остання не є спадкоємцем після смерті ОСОБА_5 , так як вказана обставина підтверджується копіями її паспорту та відповідного свідоцтва про шлюб.

У касаційній скарзі, поданій у січні 2019 року до Верховного Суду, представник ОСОБА_3 - адвоката Богінкевич А. М., посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та закрити провадження у справі.

Касаційна скарга мотивована тим, що грошові кошти, які знаходяться на рахунках у банківських установах, а також на зберіганні в індивідуальному сейфі № 16 на підставі договору від 12 серпня 2013 року, про які заявлено у позові, вже були предметом спору в іншій цивільній справі № 220/993/15-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності, за результатом розгляду якої Великоновосілківським районним судом Донецької області було ухвалено рішення від 31 липня 2015 року, яким визнано право власності на вказані кошти за ОСОБА_3 Зазначає, що вказане рішення набрало законної сили 11 серпня 2015 року, є чинним та ніким не оскаржене.

Таким чином, вважає, що у цій справі відсутній предмет спору, оскільки вказаним судовим рішенням уже врегульовано питання щодо спадкового майна після смертіОСОБА_5 , про яке заявлено у позові ОСОБА_4

Крім того, посилається на те, що апеляційним судом помилково вказано, що ОСОБА_3 не перебувала у зареєстрованому шлюбі з померлим ОСОБА_5 , так як у матеріалах справи міститься копія її паспорту із відповідною відміткою про шлюб з останнім, а преюдиційним судовим рішенням визнано, що вона є спадкоємцем першої черги.

У касаційній скарзі, поданій у січні 2019 року до Верховного Суду, АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та закрити провадження у справі.

Касаційна скарга також мотивована тим, що у цій справі відсутній предмет спору, так як в іншій справі (№ 220/993/15-ц) за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності вже врегульовано питання щодо спадкового майна після смерті ОСОБА_5 , про яке заявлено у позові ОСОБА_4

Крім того, судами попередніх інстанцій не було взято до уваги висновків суду касаційної інстанції при новому розгляді справи.

Відзиви на касаційні скарги учасники процесу до суду не подали.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер батько позивача - ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 30 вересня 2013 року серії НОМЕР_16 , видане у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Алуштинського міського управління юстиції в АР Крим.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина, до складу якої увійшли грошові кошти, розміщені на рахунках, відкритих, зокрема, у ПАТ «Укрсоцбанк» та ПАТ КБ «ПриватБанк». Місце відкриття спадщини (місце смерті спадкодавця) - АДРЕСА_1

ОСОБА_4 , як спадкоємець першої черги за законом, прийняла спадщину у визначений законом строк, звернувшись із відповідною заявою до приватного нотаріуса Алуштинського міського нотаріального округу АР Крим Буховець Ю. В.

Відповідно до Наказу Міністерства юстиції України від 07 липня 2014 року № 1087/3 діяльність нотаріусів України на території АР Крим була припинена, що унеможливило оформлення спадкової справи та отримання Позивачем свідоцтва про право на спадщину за законом на грошові кошти у банківських установах.

Приватний нотаріус Буховець Ю. В. по факту припинення діяльності на підстав Наказу Міністерства юстиції України від 07 липня 2014 року № 1087/3, яким діяльність нотаріусів України на території АР Крим була припинена, не подала документи діловодства до Державного нотаріального архіву, у зв'язку з чим ОСОБА_4 повторно 13 жовтня 2014 року подала заяву про прийняття спадщини на території Генічеського районного нотаріального округу Херсонської області, однак їй було відмовлено.

Апеляційний суд вказав, що інших спадкоємців першої черги, окрім позивача, після смерті ОСОБА_5 немає.

Також була встановлена наявність майна померлого, що знаходилось на зберіганні у ПАТ «Укрсоцбанку» за договором від 12 серпня 2013 року № НОМЕР_17 про надання в оренду індивідуального сейфу № 16 для зберігання цінностей, укладеним між ПАТ «Укрсоцбанк» та померлим ОСОБА_5

Померлий ОСОБА_9 мав відкриті у ПАТ КБ «ПриватБанк»:

- картковий рахунок НОМЕР_4 ;

- рахунок ? НОМЕР_6 (депозитний договір SАМDN6669);

- рахунок № НОМЕР_7 (депозитний договір SАМDN9496);

- рахунок № НОМЕР_8 (депозитний договір SАМDN9535);

- рахунок № НОМЕР_9 (депозитний договір SАМDN5868);

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга АТ «Укрсоцбанк» підлягає задоволенню, а касаційні скарги представника ОСОБА_3 - адвоката Богінкевича А. М. та АТ КБ «ПриватБанк» - частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Частиною першою статті 402 ЦПК України передбачено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій не відповідають.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_4 , суд першої інстанції виходив з того, що позивач позбавлена можливості в інший спосіб оформити свої спадкові права у порядку спадкування за законом на грошові кошти, що розміщені на рахунках у ПАТ КБ «ПриватБанк», а також на ті, що знаходяться на зберіганні в індивідуальному сейфі № 16 на підставі договору від 12 серпня 2013 року № НОМЕР_17, укладеному між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_5 При цьому, надані позивачем на підтвердження наявності у вказаному сейфі грошових коштів у сумі 81 500 доларів США та 22 000 євро докази, суд вважав недостатніми, тому задовольнив позовні вимоги у цій частині частково, не вказуючи конкретних сум.

Апеляційний суд погодився з висновками районного суду про правоОСОБА_4 на визнання за нею права власності на спадкове майно, проте частково змінив рішення, визнавши її право власності на грошових коштів у сумі 81 500 доларів США та 22 000 євро, вказавши, що позивачемдоведено наявність цих коштів в індивідуальному сейфі № НОМЕР_15 , який орендував ОСОБА_5 на підставі договору від 12 серпня 2013 року. При цьому апеляційний суд взяв до уваги копії матеріалів кримінальної справи, в яких серед іншого міститься й: протокол огляду місця події від 29 листопада 2013 року, постанова про закриття кримінального провадження та лист Алуштінського міського відділу від 10 грудня 2013 року з додатком у вигляді вказаної постанови, які засвідчені органами Міністерства внутрішніх справ Російської Федерації та суду, створеними на території тимчасово окупованої АР Крим, пославшись на те, що самі процесуальні документи складені правоохоронними органами України до анексії АР Крим. Доказів того, що кримінальне провадження, в якому проводились слідчі дії, не існувало, учасники процесу до суду не надали. На даний час ні позивач, ні суд, з урахування ситуації в АР Крим, немає процесуальної можливості отримати копії документів, завірені правоохоронними органами України, тому колегія суддів апеляційного суду вважала за можливе встановити у справі обставини на підставі вказаних копій процесуальних документів, що складались правоохоронними органами України.

Також, суди попередніх інстанцій вказали, що інших спадкоємців першої черги, окрім ОСОБА_4 , після смерті ОСОБА_5 немає.

З такими висновками судів попередніх інстанцій погодитися не можна.

Відповідно до частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Разом з тим, положеннями частини п'ятої статті 12 ЦПК України на суд покладені певні обов'язки зі створення для сторін змагального процесу, а саме суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, зокрема: керує ходом судового процесу; роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання (частина перша статті 196 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 189 ЦПК України завданнями підготовчого провадження є, зокрема:

1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу;

Аналогічні норми містилися й у статті 130 ЦПК України 2004 року.

Згідно з положеннями частини другої статті 197 ЦПК України у підготовчому засіданні суд, зокрема: вирішує питання про вступ у справу інших осіб, заміну неналежного відповідача, залучення співвідповідача, об'єднання справ і роз'єднання позовних вимог, прийняття зустрічного позову, якщо ці питання не були вирішені раніше; може роз'яснювати учасникам справи, які обставини входять до предмета доказування, які докази мають бути подані тим чи іншим учасником справи; здійснює інші дії, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України).

Відповідно до частини четвертої статті 338 ЦПК України 2004 року висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 грудня 2016 року, якою судові рішення у цій справі було скасовано та направлено справу на новий розгляд до суду першої інстанції, було вказано на необхідність залучення у справу в якості співвідповідача ОСОБА_3 (дружини померлого спадкодавця) із належним оформленням цієї процесуальної дії згідно зі статтею 33 ЦПК України 2004 року.

Суд першої інстанції, всупереч наведеним вище нормам цивільного процесуального права не сприяв учасникам процесу у реалізації ними їхніми процесуальними правами, не врахував висновків суду касаційної інстанції, які стали підставою для скасування судових рішень та направлення справи на новий розгляд, не звернув увагу на те, що після смерті ОСОБА_5 залишилася його дружина - ОСОБА_3 , яка також, як і позивач, є спадкоємцем першої черги, проте залучена до участі у справі в якості відповідача не була.

Апеляційний суд, переглядаючи справу в апеляційному порядку, був позбавлений процесуальної можливості залучати нових учасників справи чи змінити їх процесуальний статус, проте на вказані порушення районного суду уваги також не звернув та погодився з його висновками.

Суди першої та апеляційної інстанцій дійшли необґрунтовано висновку про те, що після смерті ОСОБА_5 , інших спадкоємців першої черги, окрім позивача, немає.

Суди не надали належної оцінки та не перевірили доводів відповідачів і третьої особи й наданих ними доказів про те, що ОСОБА_3 була дружиною спадкодавця (дата реєстрації шлюбу - 02 березня 2007 року, що підтверджується відповідним штампом у її паспорті), не врахували відповідних висновків суду касаційної інстанції у цій справі та встановлених рішенням Великоновосілківського районного суду Донецької області від 31 липня 2015 року обставин у справі № 220/993/15-ц.

При цьому, суди попередніх інстанцій не перевірили належним чином доводів про те, що, крім скасованого заочного рішення Великоновосілківського районного суду Донецької області від 31 липня 2015 року, існує рішення Великоновосілківського районного суду Донецької області від 31 липня 2015 року, яке набрало законної сили 31 серпня 2015 року, є чинним та ніким не оскаржене, предметом якого було спірне у справі, яка переглядається, майно (том 4, а. с. 45-54).

Апеляційний суд вказав, що учасниками процесу не надано суду належним чином завірену копію вказаного рішення з мокрою печаткою на підтвердження своїх доводів та взято до уваги доводи представник позивача про те, що вказане судове рішення, яке було скасовано, незаконно повторно внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень.

Проте, обставина щодо існування, крім заочного рішення Великоновосілківського районного суду Донецької області від 31 липня 2015 року, рішення Великоновосілківського районного суду Донецької області від 31 липня 2015 року, яке набрало законної сил, підлягає перевірці, оскільки можливе задоволення позову у цій справі може призвести до існування двох протилежних за змістом судових рішень щодо одного й того ж самого майна, що буде порушенням принципу правової визначеності.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (частина перша статті 78 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

У частинах першій та другій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Статтею 9 вказаного Закону України визначено, що державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституціїта законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Апеляційний суд, змінюючи рішення районного суду та вказуючи конкретні суми коштів, які знаходилися в індивідуальному сейфі № 16 на підставі договору від 12 серпня 2013 року № НОМЕР_17, укладеному між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_5 , та визнаючи право власності на них за позивачем, не врахував наведених норм процесуального права та положень Закону й взяв до уваги докази, які були завірені органами, які було незаконно створено на тимчасово окупованій території України - АР Крим, не перевіривши їх іншими доказами.

Таким чином, суди першої та апеляційної інстанцій у порушення статей 263-265, 382 ЦПК України не забезпечили повний та всебічний розгляд справи, належним чином не встановили усі необхідні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, не визначили належним чином характеру спірних правовідносин та закон, який їх регулює, позовних вимог та складу учасників судового процесу, чиїх інтересів стосується вирішення цього спору, що призвело до передчасного задоволення позову ОСОБА_4

Відповідно до частин першої та другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Оскільки суд касаційної інстанції позбавлений процесуальної можливості встановлювати нові обставини, які не були встановлені судами попередніх інстанції, збирати та надавати оцінку доказам, вирішувати питання про склад осіб, які беруть участь у справі, та їх процесуальний статус, порушення норм процесуального права допущені обома судами, то справу необхідно передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді справи, окрім вказаного, судам необхідно врахувати та перевірити інші доводи касаційної скарги АТ «Укрсоцбанк», зокрема й щодо недоведеності обставин прийняття ОСОБА_4 та іншими особами спадщини після померлого ОСОБА_5 у строк, визначений частиною першою статті 1270 ЦК України, за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази; або суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з частиною четвертою статті 411 ЦПК України справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом.

У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 411, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу акціонерного товариства «Укрсоцбанк» задовольнити.

Касаційні скарги акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» та представника ОСОБА_3 - адвоката Богінкевича Андрія Миколайовича - задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 19 грудня 2017 року та постанову Київського апеляційного суду від 04 грудня 2018 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Б. І. Гулько

Є. В. Синельников

Ю. В. Черняк