Єдиний унікальний номер 725/2240/19
Номер провадження 2/725/310/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.2019 року м. Чернівці

Суддя Першотравневого районного суду м. Чернівці Федіна А.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ПрАТ «Авіакомпанія «Буковина» про стягнення грошових коштів невиплачених при звільнені, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2019 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просив витребувати докази, стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі за травень-серпень 2018 року в сумі 16100,51 грн.; зобовFязати відповідача донарахувати та виплатити йому заробітну плату за березень 2018 року в сумі 1446 грн. і квітень 2018 року в сумі 1525 грн.; стягнути з відповідача на його корить денний середній заробіток за період затримки виплати заробітної плати; стягнути з відповідача на його користь витрати на проїзд в розмірі 669,62 грн. та моральну шкоду в сумі 30000 грн.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до вимог ст. 184 ЦПК України, позов предFявляється шляхом подання позовної заяви до суду першої інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом пFяти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Так, дана позовна заява підлягає залишенню без руху, як така, що не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України, виходячи з наступних підстав.

Згідно ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною другою ст. 133 ЦПК України передбачено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, вважаючи, що його вимоги стосуються стягнення заборгованості по заробітній платі, позивач при зверненні до суду судовий збір не сплачував, посилаючись на вимоги п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» відповідно до якого від сплати судового збору звільняються позивачі лише у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Разом з тим, окрім вимог про стягнення заборгованості по заробітній платі, позивач також просить стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, що до структури заробітної плати не входить, виходячи з наступного.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

У відповідності до вимог ст. 2 вказаного Закону, до структури заробітної плати входять: 1) основна заробітна плата. Це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців; 2) додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій; 3) інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Таким чином, додатковою заробітною платою можуть вважатися не будь-які гарантійні і компенсаційні виплати, а лише ті гарантійні і компенсаційні виплати, які роботодавець виплачує працівникові у звFязку із виконуваною ним роботою за трудовим договором.

З системного аналізу вище наведеного в сукупності з положеннями ст. 117 КЗпП України вбачається, що середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні працівника проводиться не у звFязку із виконуваною працівником роботою, а, навпаки, у звFязку із звільненням працівника та не проведенням з ним належного розрахунку після припинення трудових відносин. Тобто, середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні є різновидом відповідальності власника перед працівником за порушення своїх зобовFязань з виплати заробітної плати, і не входить до структури заробітної плати, а тому при зверненні до суду з вимогами про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнення слід сплачувати судовий збір за відповідними ставками передбаченими Законом України «Про судовий збір».

Аналогічні висновки містяться в ухвалах Верховного суду України від 16.10.2016 року у справі F 761/14537/15-ц та від 30.11.2016 року у справі F 6-1121цс16, а також постанові Верховного суду від 20 січня 2019 року у справі F910/4518/16, провадження F 12-301гс18.

Таким чином, при зверненні до суду з вимогами про стягнення середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні підлягає сплаті судовий збір за ставками встановленими для вимог майнового характеру.

У відповідності до розFяснень, які містяться в п. 10 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» F10 від 17.10.2014 року, подані до суду позовні заяви чи заяви, а також зустрічні позовні заяви можуть містити кілька самостійних позовних вимог, кожна з яких є об'єктом справляння судового збору.

Оскільки позивачем в позовній заяві обFєднано окремі позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні, а також про стягнення моральної шкоди, кожна з заявлених вимог є об'єктом справляння судового збору.

Незважаючи на наведене, позивачем до позовної заяви не додано доказів сплати судового збору та доказів наявності підстав для звільнення від сплати судового збору за вказаними вище вимогами.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за звернення фізичною особою до суду з позовною заявою майнового характеру розмір судового становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб тобто не менше 768,40 грн. та не більше 9605 грн. (реквізити для сплати судового збору: Рахунок: 6001, Код.клас.дох.бюджету: 22030106, Отримувач: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, Код отримувача (ЄДРПОУ) 37993783, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Код банку (МФО) 899998.)

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст. 175, 177, 184, 258, 260, 272, 353 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ПрАТ «Авіакомпанія «Буковина» про стягнення грошових коштів невиплачених при звільнені залишити без руху, надавши позивачу з дня отримання ним даної ухвали 5-денний строк для усунення недоліків, вказаних в описовій частині ухвали.

У разі невиконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху у вказаний строк, позовну заяву буде визнано неподаною та повернуто позивачу зі всіма доданими до неї документами.

Відповідно до ст.353 ЦПК України ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці А. В. Федіна