Дата документу 26.11.2019 Справа № 317/2265/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №317/2265/18 Головуючий у 1 інстанції: Ачкасов О.М.
Провадження № 22-ц/807/2843/19 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«26» листопада 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Гончар М.С.,

Кочеткової І.В.,

секретар: Ващенко З.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 21 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» про захист прав споживачів, усунення перешкод у розпорядженні майном, відшкодування матеріального збитку,

ВСТАНОВИВ:

В липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним з позовом до ПАТ «ТАСКОМБАНК».

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що між ним та ВАТ «Акціонерний банк «Бізнес Стандарт» в особі Запорізької філії, правонаступником якого є відповідач, у березні 2006 року було укладено кредитний договір №КФ (06)09-06, згідно з яким відповідач надав кредит в сумі 25 500 євро на термін з 16 березня 2006 року по 15 березня 2011 року. Додатковою угодою від 06 квітня 2006 року суму кредиту збільшено до 39 000 євро.

В забезпечення кредитного договору між сторонами було укладено іпотечний договір, а також договір застави, згідно з умовами якого передано в заставу транспортний засіб вантажного сідлового тягача Scania R124LA, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

За виконавчим написом нотаріуса від 06 лютого 2007 року було звернуто стягнення на квартиру, яка була предметом іпотеки.

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 03.06.2015 року у задоволенні позову ПАТ «ТАСКОМБАНК» до нього про стягнення суми заборгованості за кредитним договором було відмовлено в повному обсязі. Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 26.11.2015 року апеляційну скаргу задоволено частково, рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 03.06.2015 року в частині відмови у задоволенні позову ПАТ «ТАСКОМБАНК» до нього про стягнення суми заборгованості за кредитним договором залишено без змін.

У 2017 року він прийняв рішення про продаж вантажного сідлового тягача, для чого звернувся з покупцем, ОСОБА_2 , до приватного нотаріуса. При підготовці угоди нотаріусом було з`ясовано, що в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна було встановлено наявність заборони на відчуження вищезазначеного рухомого майна у вигляді ПАТ «ТАСКОМБАНК» застави на рухоме майно на підставі договору застави.

Через неможливість укласти договір купівлі-продажу він уклав з ОСОБА_2 попередній договір з елементами договору позики, згідно якого він отримав завдаток у розмірі 127 897,71 грн., зі сплатою штрафу у розмірі 100 %, у випадку невиконання умов договору, та повернення суми завдатку.

04.09.2017 року він направив відповідачу лист з вимогою скасувати запис про заборону відчуження транспортного засобу, 04.10.2017 року отримав відповідь, що відповідач вважає кредитний договір та договір застави діючими та що за ним наявна заборгованість за кредитним договором, у зв`язку з чим банком відмовлено у виключенні запису з реєстру обтяжень рухомого майна.

01.10.2017 року він повернув ОСОБА_2 завдаток, оскільки заборона на відчуження майна знята не була. Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 27.04.2018 року з нього на користь покупця ОСОБА_2 було стягнуто штраф у розмірі 100% за попереднім договором з елементами позики в розмірі 127 897,71 грн. та судовий збір в розмірі 1278,99 грн.

Вважав, що у зв`язку з невиконанням відповідачем вимоги щодо зняття заборони на відчуження майна, він був позбавлений можливості укласти договір купівлі-продажу транспортного засобу та поніс збитки.

На підставі зазначеного просив стягнути з ПАТ «ТАСКОМБАНК» на його користь 129 176,71 грн., зобов`язати ПАТ «ТАСКОМБАНК» скасувати обтяження на рухоме майно (марка Scania, модель R124LA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рік випуску 1997, тип вантажний сідловий тягач), внесене до реєстру обтяжень рухомого майна на транспортний засіб згідно з договором застави №ЗФ(06)09-06 від 06 квітня 2006 року, судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 21 червня 2019 позов задоволено.

Стягнуто з ПАТ «ТАСКОМБАНК», , на користь ОСОБА_1 збитки у сумі 129 176,71 грн.

Зобов`язано ПАТ «ТАСКОМБАНК» скасувати обтяження на рухоме майно (марка Scania, модель R124LA, номер державної реєстрації НОМЕР_1 , рік випуску 1997, тип вантажний сідловий тягач), внесене до реєстру обтяжень рухомого майна, на транспортний засіб, згідно договору застави №ЗФ (06)09-06 від 06.04.2006 року.

Стягнуто з ПАТ «ТАСКОМБАНК» в дохід держави судовий збір у сумі 2060,17 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ПАТ «ТАСКОМБАНК» подало апеляційну скаргу, в якій зазначило, що позивач намагається перекласти збитки, понесені з підстав власної легковажності, та, посилаючись на відсутність законодавчого обґрунтування в рішенні суду, просить скасувати рішення суду в частині стягнення грошових коштів, вирішити питання про судові витрати.

ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що ним було прийнято обґрунтоване рішення про продаж автомобіля, у зв`язку з відсутністю заборгованості за кредитним договором банк не повинен був реєструвати нову заборону, нова заборона була накладена після закінчення терміну заборони, накладеної при видачі кредиту, його вимога зняти заборону до 01 жовтня 2017 ґрунтувалась на вимогах закону.

В силу вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

В силу вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За приписами ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з доведеності позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Матеріалами справи підтверджено, що 16 березня 2006 року між ОСОБА_1 та АБ «ТАС-Бізнесбанк» було укладено кредитний договір №КФ (06)09-06 (а.с. 8).

Для забезпечення зобов`язань за кредитним договором, між позивачем та АБ «ТАС-Бізнесбанк» було укладено договір застави №ЗФ (06)09-06 від 06 квітня 2006 року транспортного засобу вантажного сідлового тягача Scania R124LA, реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с.9-11).

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 03 червня 2015 року справі №317/1645/14 позов ПАТ «ТАСКОМБАНК», який є правонаступником АБ «ТАС-Бізнесбанк», до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без задоволення. Суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 20 липня 2011 року у справі №2-1468/2008, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 28 вересня 2011 року, встановлено, що банком було задоволено вимоги за кредитним договором №КФ (06)09-06 від 16 березня 2006 року, про що свідчить постанова Хортицького ВДВС від 18 серпня 2008 року про фактичне виконання напису нотаріуса та закінчення виконавчого провадження. У зв`язку з відсутністю заборгованості ОСОБА_1 договір застави №ЗФ (06)09-06 від 06 квітня 2006 року втратив чинність (а.с.12-14, 64-65). Рішення суду в зазначеній частині залишено без змін рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 26 листопада 2015 року (а.с.15-18).

Згідно з витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна №53293907, 22.04.2017 року зареєстровано обтяження, підстава обтяження: договір застави №ЗФ (06)09-06 від 06 квітня 2006 року, об`єкт обтяження - транспортний засіб автомобіль вантажний - Scania R124LA, номер державної реєстрації НОМЕР_1 (а.с. 19).

Відповідно до попереднього договору з елементами договору позики від 31 серпня 2017 року, реєстровий №1075, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (покупець), зобов`язались до 01 жовтня 2017 року укласти договір купівлі-продажу транспортного засобу - автомобіля вантажного Scania R124LA, номер державної реєстрації НОМЕР_1 , за умовами якого ОСОБА_1 отримав завдаток у розмірі 127897,71 грн., зі сплатою штрафу у розмірі 100%, у випадку невиконання умов вищезазначеного договору, та повернути суму завдатку (а.с.20).

31 серпня 2017 року ОСОБА_1 на адресу ПАТ «ТАСКОМБАНК» було направлено лист з вимогою скасувати запис про заборону відчуження транспортного засобу (а.с.21).

Листом №6951/09 від 29 вересня 2017 року заступником Голови Правління АТ «ТАСКОМБАНК» було надано відповідь, згідно з якою відповідач вважає кредитний договір та договір застави діючими, за позивачем наявна заборгованість за кредитним договором, тому банком відмовлено позивачу в виключенні запису з реєстру обтяжень рухомого майна (а.с.22).

Згідно з розпискою від 04 жовтня 2017 року ОСОБА_1 за умовами попереднього договору з елементами договору позики від 31 серпня 2017 року у зв`язку з не зняттям заборони повернув ОСОБА_2 суму завдатку у розмірі 127 897,71 грн. (а.с.23, 24).

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 27 квітня 2018 року у справі №317/3177/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу позов задоволено в повному обсязі та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму боргу за попереднім договором з елементами договору позики від 31.08.2017 року в розмірі 127897,71 грн. та судовий збір у сумі 12798,99 грн., всього стягнуто 129 176,71 грн. (а.с.25-27). Рішення суду набрало законної сили 07 червня 2018 року.

Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За положеннями частини першої статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

Частиною першою статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Спеціальним законом, який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна, є Закон України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень".

Згідно з частиною першою статті 3 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов`язує виникнення прав і обов`язків щодо рухомого майна.

Предметом обтяження може бути рухоме майно, не вилучене з цивільного обороту, на яке згідно із законодавством може бути звернене стягнення. Обтяження рухомого майна реєструються в Державному реєстрі в порядку, встановленому цим Законом (частина перша статті 5, стаття 11 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень").

Пунктом 2 Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05 липня 2004 року № 830 (далі - Порядок № 830), передбачено, що держателем вказаного реєстру є Міністерство юстиції України, що забезпечує ведення реєстру.

Відповідно до частин першої, другої статті 43 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" реєстрація обтяжень здійснюється на підставі заяви обтяжувача. Держатель або реєстратор Державного реєстру вносить запис до Державного реєстру про відомості, що містяться в заяві обтяжувача.

Після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов`язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків (частина третя статті 44 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень").

У пунктах 24, 25 Порядку № 830 зазначено, що відомості про припинення обтяження реєструються на підставі заяви обтяжувача чи уповноваженої ним особи. Після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати реєстратору заяву про припинення обтяження і виключення його з Реєстру. Реєстратор вносить до Реєстру відомості про припинення обтяження в день прийняття заяви.

Згідно з частиною першою статті 598, статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За приписами ст. 3 Закону України «Про заставу» заставою може бути забезпечена будь-яка дійсна існуюча вимога, що не суперечить законодавству України, зокрема така, що випливає з договору кредиту. Застава має похідний характер від забезпеченого нею зобов`язання.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про заставу» застава припиняється з припиненням забезпеченого заставою зобов`язання.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що у зв`язку з повним виконанням ОСОБА_1 зобов`язання за кредитним договором, що встановлено рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 20 липня 2011 року у справі №2-1468/2008, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 28 вересня 2011 року, застава транспортного засобу припинилась.

Також суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що ПАТ «ТАСКОМБАНК» як обтяжувач спірного рухомого майна в порушення вимог статті 44 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" не виконало свого обов`язку щодо подання держателю або реєстратору Державного реєстру обтяжень рухомого майна заяви про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру, така бездіяльність банку порушує права та охоронювані законом інтереси ОСОБА_1 і призвела до понесення позивачем збитків в розмірі 129 176,71 грн., які були стягнуті з нього рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 27 квітня 2018 року у справі №317/3177/17, що набрало законної сили 07 червня 2018 року.

Факт виконання рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 27 квітня 2018 року у справі №317/3177/17 перевірено апеляційним судом.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Оскільки частиною третьої статті 44 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" прямо передбачена відповідальність обтяжувача за неподання держателю або реєстратору Державного реєстру заяви про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру за завдані збитки, висновок суду про наявність підстав для стягнення з ПАТ «ТАСКОМБАНК» спричинених ОСОБА_1 збитків в розмірі 129176,71 грн. узгоджується із зазначеними вимогами закону.

Посилання ПАТ «ТАСКОМАНК» в апеляційній скарзі на наявність вини позивача у понесених збитках, не заслуговують на увагу, оскільки нормою статті 44 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" встановлений п`ятиденний строк на звернення до реєстратора із заявою про припинення обтяження і виключення його з Реєстру, ОСОБА_1 звернувся до ПАТ «ТАСКОМБАНК» з письмовою вимогою від 31 серпня 2017 року, а тому мав обґрунтовані підстави вважати, що умова попереднього договору з елементами договору позики від 31 серпня 2017 року про укладання договору купівлі-продажу транспортного засобу в строк до 01 жовтня 2017 року буде ним виконана у встановлений строк.

Доводи апеляційної скарги про відсутність в рішенні суду правового обґрунтування спростовується змістом оскаржуваного рішення суду.

Суд першої інстанції, належним чином оцінивши всі докази в їх сукупності, врахувавши усі обставини справи, принцип справедливості рішення суду, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

Суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку згідно зі ст.ст. 76-81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

На підставі зазначеного колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування рішення суду з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін в оскаржуваній частині.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

ПАТ «ТАСКОМБАНК» оскаржує рішення суду в частині стягнення з нього на користь позивача збитків в розмірі 129176,71 грн.

В іншій частині рішення суду не оскаржується та не переглядається в апеляційному порядку.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» залишити без задоволення.

Рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 21 червня 2019 року у цій справі в частині позовних вимог про стягнення з Публічного акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» на користь ОСОБА_1 збитків у сумі 129176,71 грн. залишити без змін.

В інші частині рішення суду не оскаржувалось та в апеляційному порядку не переглядалось.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 27 листопада 2019 року.

Головуючий

Судді: