ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8347/19 Справа № 199/3418/19 Суддя у 1-й інстанції - Подорець О.Б. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Демченко Е.Л.

суддів Куценко Т.Р., Макарова М.О.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 23 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Амур-Нижньодніпровська районна у м.Дніпрі рада, про надання дозволу на продаж частини квартири, -

в с т а н о в и л а:

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про надання дозволу на продаж частини квартири.

Вказувала, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 06 квітня 2017 року розірвано. Від шлюбу сторони мають спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зазначала, що квартира АДРЕСА_1 , належить на праві спільної часткової власності, по 1/3 частці, їй, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Вона має намір продати свою частку, що є її особистим правом, і має намір придбати цю частку у квартирі її брата ОСОБА_5 .

Вказувала також на те, що договір купівлі-продажу не є можливим укласти, оскільки відсутній дозвіл на продаж органу опіки та піклування. Водночас, орган опіки та піклування не надає дозвіл на продаж частки квартири, яка належить позивачу, оскільки відсутня згода батька дитини ОСОБА_2 .

Посилаючись на вказані обставини, позивач просила суд надати дозвіл на продаж особисто їй належної 1/3 частки квартири, яка знаходиться в АДРЕСА_2 , що знаходиться у спільній частковій власності.

Заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 23 липня 2019 року у позові ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги наступного:

- позивач зверталася до Органів опіки та піклування та отримувала відмову;

- відповідач не виходить на зв`язок, позбавляє позивача покращити житлові умови неповнолітнього сина сторін;

- частка неповнолітнього сина залишиться у його власності;

- права дитини жодним чином не порушуються.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Зважаючи на те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів не находить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_2 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 з 29 грудня 2015 року, який рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 06 квітня 2017 року розірвано. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання якого рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 18 ІНФОРМАЦІЯ_2 2018 року визначено з батьком (а.с.27-30, 42).

Судом також встановлено, що квартира АДРЕСА_1 , належить на праві спільної часткової власності, по 1/3 частці, - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_4 (а.с.16).

ОСОБА_7 померла і після її смерті 1/3 частку спірної квартири успадкував ОСОБА_5 (а.с.34,35).

Позивач ОСОБА_1 виявила бажання продати свою частку у спірній квартиру, яку не заперечував придбати іншій співвласник ОСОБА_5 (а.с.21-22, 25, 26).

Водночас, з огляду на чинне законодавство, переважне право купівлі частки спірної квартири має як ОСОБА_5 , так і малолітній син сторін ОСОБА_4 .

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що на підтвердження своїх позовних вимог, позивач надала суду повідомлення, спрямовані на адресу ОСОБА_2 про продаж частки в квартирі. При цьому доказів отримання останнім цих повідомлень, суду не надано. Крім того, позивач просила суд надати дозвіл на продаж частки в квартирі, тоді як це повноваження органу опіки та піклування, а не суду, підстави для задоволення позову відсутні.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, зважаючи на наступне.

Відповідно до частин першої, другої, четвертої статті 177 СК України батьки управляють майном, належним малолітній дитині, без спеціального на те повноваження. Батьки зобов`язані дбати про збереження та використання майна дитини в її інтересах.

Якщо малолітня дитина може самостійно визначити свої потреби та інтереси, батьки здійснюють управління її майном, враховуючи такі потреби та інтереси.

Батьки малолітньої дитини не мають права без дозволу органу опіки та піклування вчиняти такі правочини щодо її майнових прав: укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, в тому числі договори щодо поділу або обміну житлового будинку, квартири; видавати письмові зобов`язання від імені дитини; відмовлятися від майнових прав дитини.

Дозвіл на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини надається органом опіки та піклування після перевірки, що проводиться протягом одного місяця, і лише в разі гарантування збереження права дитини на житло.

Згідно з пунктом 4 статті 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування.

Механізм провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини визначає Порядок проведення органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866 (далі Порядок).

Указаним Порядком визначено алгоритм дій органів опіки та піклування щодо захисту майнових та житлових прав дітей, дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування.

Так, відповідно до пункту 66 Порядку служба у справах дітей за місцем знаходження майна надає консультації громадянам з питань підготовки необхідних документів щодо відчуження майна дитини. Для відчуження майна дитини батьки, опікуни або піклувальники подають зазначеній службі такі документи: заяву кожного з батьків (опікунів, піклувальників); копію паспорта громадянина України, тимчасового посвідчення громадянина України, паспортного документа іноземця; копію реєстраційного номера облікової картки платника податків (у разі наявності); документ, що підтверджує право власності (користування) дитини на відчужуване майно; витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, виданий відповідно до законодавства; копію свідоцтва про народження дитини; довідку з місця проживання дитини, про склад сім`ї та реєстрацію або витяг з домової книги; копію рішення про встановлення опіки над дитиною (для опікунів, піклувальників); копію рішення про встановлення опіки над майном дитини (для опікунів, піклувальників); копію свідоцтва про укладення або розірвання шлюбу між батьками дитини (у разі наявності).

Згідно з пунктом 67 Порядку дозвіл на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким має дитина надається районною, районною у м.Києві і м.Севастополі держадміністрацією, виконавчим органом міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади за поданням служби у справах дітей після проведення зазначеною службою перевірки документів за місцем знаходження майна протягом одного місяця з дня надходження заяви на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини лише у разі гарантування збереження її права на житло і оформляється рішенням, витяг з якого видається заявникам службою у справах дітей. Для здійснення правочинів щодо нерухомого майна дитини батьки, опікуни або піклувальники подають службі у справах дітей документи, зазначені у пункті 66 цього Порядку. Служба у справах дітей розглядає протягом 10 робочих днів подані документи та з`ясовує наявність (відсутність) обставин, що можуть бути підставою для відмови у наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини.

Районна, районна у м.Києві та м.Севастополі держадміністрація, виконавчий орган міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади може відмовити у наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини з одночасним зверненням до нотаріуса для накладення заборони відчуження такого майна лише у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 177 СК України.

Судом було встановлено, що ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності належить 1/3 частина квартири, яка знаходиться в АДРЕСА_2 , малолітньому сину сторін ОСОБА_4 належить інша 1/3 частина вказаної квартири.

З метою отримання дозволу на укладення договору купівлі-продажу своєї частки вищевказаної квартири ОСОБА_1 звернулася до Амур-Нижньодніпровської районної у м.Дніпрі ради, як органу опіки і піклування, з заявою в порядку, передбаченому Законом України Про звернення громадян (а.с.11-13).

Амур-Нижньодніпровська районна у м.Дніпрі рада надала їй відповідь від 02 жовтня 2018 року (а.с.19), в якій роз`яснено заявнику порядок надання дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини, наведено перелік всіх необхідних документів.

З матеріалів справи вбачається, що після отримання листа Амур-Нижньодніпровської районної у м.Дніпрі ради від 02 жовтня 2018 року позивач не зверталась до Органу опіки та піклування Амур-Нижньодніпровської районної у м.Дніпрі з заявою про надання дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, співвласником якого є малолітня дитина ОСОБА_4 , з переліком документів відповідно до вимог Порядку проведення органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини. Наведеним спростовано доводи апеляційної скарги про те, що позивач отримувала відмову від Органів опіки та піклування.

Крім того, в матеріалах справи відсутні докази ухилення ОСОБА_2 від надання дозволу на продаж частини квартири, а направлення позивачем ОСОБА_2 , листа, не свідчить про його фактичне отримання останнім.

За встановлених у справі обставин, суд першої інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду має бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 23 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст постанови складено 27 листопада 2019 року.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.