Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2019 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Мартиненко В. С.

за участю секретаря судового засідання Ліман С.М.,

особи, які брали участь у справі:

заявник ОСОБА_1,

заінтересована особа: Краматорський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Краматорський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, про встановлення факту смерті особи,-

В С Т А Н О В И В:

До Костянтинівського мiськрайонного суду Донецької області з вказаною заявою звернулась ОСОБА_1, в якій просила встановити факт смерті її матері ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла 06 грудня 2018 року в м. Макіївка Донецької області - тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України. В обґрунтування вимог послалась на те, що Краматорський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області 14 травня 2019 року відмовив у проведенні державної реєстрації смерті особи, посилаючись на те, що документи, видані на зазначеній території, не можуть бути підставою для державної реєстрації смерті особи. З метою державної реєстрації смерті своєї матері просила суд встановити факт смерті громадянки України ОСОБА_2 06 грудня 2018 року в Центрально-Міському районі м. Макіївка Донецької області, Україна.

У судове засідання заявник не з’явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Представник заінтересованої особи – Краматорського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, у судове засідання не з’явився, повідомлявся належним чином про дату, час і місце розгляду справи, про причини неявки не повідомив.

Суд, з’ясувавши обставини справи, дослідивши докази, поданні на їх підтвердження, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров’я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Відповідно до абзацу першого п. 13 постанови Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов’язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.

В силу вимог ч.ч. 1-2 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

Судом встановлено, що згідно з відомостями паспорту громадянина України, копія якого долучена до матеріалів справи, заявник ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженка міста Макіївка Донецької області, має зареєстроване місце проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.

ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серії ІІІ-ЯР № 228135 від 15 січня 1958 року, витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України за № 0 від 14 травня 2019 р. (актовий запис № 35 від 08 січня 1958 року вкладений відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кіровського району м. Макіївки Донецької області), свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІІ-НО № 486660 від 09 липня 1982 року (актовий запис № 2008 від 09 липня 1982 р., складений Палацом одруження м. Макіївки Донецької області), свідоцтвом про розірвання шлюбу серії ІІІ-НО № 459193 від 09 червня 1989 року (актовий запис № 244 від 09 червня 1989 р., складений відділом ЗАГС Центрально-Міського райвиконкому м. Макіївки), свідоцтвом про шлюб серії 1-НО № 002387 від 04 березня 2005 року (актовий запис № 247 від 04 березня 2005 р., складений відділом реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції), копії яких додані до матеріалів справи.

06 грудня 2018 року в Центрально-Міському районі міста Макіївка Донецької області у віці 91 року померла ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка міста Макіївка Донецької області, на підтвердження чого до заяви долучено копію лікарського свідоцтва про смерть № б/н від 06.12.2018 р., видане Центром первинної медико-санітарної допомоги № 3 м. Макіївки, довідки про причину смерті до форми № 106/у № б/н від 06.12.2018 р., що видається для поховання, відповідно до якого причиною смерті ОСОБА_2 стали хронічна серцево-судинна недостатність, ішемічна хвороба серця: атеросклеротичний кардіосклероз, Н2б з гіпертензією.

Згідно з відомостями паспорту громадянина України, копія якого долучена до матеріалів справи, померла ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка міста Макіївка Донецької області, на час смерті мала зареєстроване місце проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4.

Судом також оглянуто, надані заявником на підтвердження своїх вимог копію договору-замовлення на організацію та проведення захоронення, світлини з місця поховання ОСОБА_2

Даючи оцінку допустимості вищезазначених доказів, як документів, що видані органами та установами на тимчасово окупованій території України, суд керується ч.2 ст. 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Разом з тим, вирішуючи питання щодо оцінки наданих доказів, суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Так, суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, зокрема «Loizidou v.Turkev», «Cyprus v.Turkev», а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v.the Republik of Moldova and Russia»), де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Відповідно до ч.ч. 2, 6 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Клопотання осіб, які беруть участь у справі, з вимогою про подання оригіналів письмових доказів до суду не надходило. Отже, суд дійшов висновку, що подані копії документів є належними та допустимими доказами по справі та підтверджують обставини, викладені у заяві.

Згідно з абз. 3 ст. 2 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» № 2268-VIII від 18 січня 2018 року, який набув чинності 24 лютого 2018 року, діяльність збройних формувань Російської Федерації та окупаційної адміністрації Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що суперечить нормам міжнародного права, є незаконною, а будь-який виданий у зв’язку з такою діяльністю акт є недійсним і не створює жодних правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження або смерті особи на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, які додаються відповідно до заяви про державну реєстрацію народження особи та заяви про державну реєстрацію смерті особи.

Документом № 15.13-25/1-1304/4 від 14 травня 2019 року Краматорським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області відмовлено в проведенні державної реєстрації смерті ОСОБА_2 в зв’язку з наданням документу для підтвердження факту смерті особи, який відповідно до ст. 133 Конституції України, виданий незаконним державним утворенням, тому є недійсним і не створює правових наслідків.

Враховуючи те, що Законом України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» не визначено перелік документів, що підтверджують факт народження або смерті особи на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, а також те, що заявнику відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті особи, суд дійшов до висновку про те, що дійсно для проведення державної реєстрації смерті особи є об’єктивні перешкоди.

З метою захисту прав і свобод громадян України, яким є заявник у справі, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту смерті ОСОБА_2 06 грудня 2018 року в м. Макіївка Донецької області, що надасть можливість отримати заявнику свідоцтво про смерть матері, видане державним органом України.

Відповідно до ч.4 ст.317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Керуючись ст.ст.259, 264-265, 273, 293-294, 317, 319, 354, п.п.15.5 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті особи - задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_5, яка померла 06 грудня 2018 року у віці 91 року в Центрально-Міському районі міста Макіївка Донецької області, Україна.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заявник: ОСОБА_1, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, заінтересована особа: Краматорський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, місцезнаходження: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Паркова, буд. 10, ЄРДПОУ 24450860.

Суддя