Постанова

Іменем України

09 січня 2019 року

м. Київ

справа № 521/6423/14-ц

провадження № 61-42394св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І. (суддя-доповідач), Крата В. І., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,

відповідач - ОСОБА_3,

третя особа - Державна реєстраційна служба України,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на ухвалу апеляційного суду Одеської області від 04 липня 2018 року у складі судді Ващенко Л. Г.,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2014 року публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк»; банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа - Державна реєстраційна служба України, у якому просило в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 19 квітня 2007 року № 0 в розмірі 161 574,43 доларів США, що еквівалентно 1 427 994 грн 82 коп., звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 51,0 кв. м, шляхом передачі ПАТ «Дельта банк» права власності на неї, припинити право власності ОСОБА_3 на зазначене майно, виселити її та інших мешканців із квартири, які проживають і зареєстровані за цією адресою, витребувати у ОСОБА_3 та передати ПАТ «Дельта банк» технічний паспорт і правовстановлюючі документи на квартиру.

Заочним рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 01 грудня 2014 року у задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» відмовлено.

ПАТ «Дельта Банк» оскаржило рішення місцевого суду в апеляційному порядку.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 04 липня 2018 року апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» на заочне рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 01 грудня 2014 року повернуто.

Апеляційний суд зробив висновок про необхідність повернення апеляційної скарги у зв'язку з тим, що вона подана представником ПАТ «Дельта Банк», який не є адвокатом.

Від ПАТ «Дельта Банк» надійшла касаційна скарга, у якій її представник, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до апеляційного суду для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Касаційна скарга мотивована тим, що провадження у справі розпочато у 2014 році, тому, враховуючи положення розділу ХV «Перехідні положення» Конституції України, апеляційну скаргу мав право подавати представник банку - фізична особа за довіреністю.

Ухвалою Верховного Суду від 12 грудня 2018 року справу № 521/6423/14-ц призначено до судового розгляду.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

28 лютого 2014 року ПАТ «Дельта Банк» подало до суду позов до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 19 квітня 2007 року № 0 в розмірі 161 574,43 доларів США, що еквівалентно 1 427 994 грн 82 коп., у задоволенні якого заочним рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 01 грудня 2014 року відмовлено.

У червні 2018 року представник ПАТ «Дельта Банк» Кущева Г. П. подала апеляційну скаргу на вищезазначене рішення суду першої інстанції, яку апеляційний суд оскаржуваною ухвалою повернув.

Повертаючи скаргу, суд апеляційної інстанції, застосувавши положення статті 357 ЦПК України, зробив висновок про те, що апеляційна скарга подана представником, який не є адвокатом, тому суд позбавлений можливості вирішити питання про відкриття апеляційного провадження.

Однак із таким висновком погодитись не можна.

30 вересня 2016 року набрав чинності Закон України № 1401-VIII від 02 червня 2016 року «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)».

Відповідно до частини третьої статті 131-2 Конституції України виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення.

У підпункті 11 пункту 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України зазначено, що представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1, та статті 131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у судах апеляційної інстанції здійснюється з 01 січня 2018 року. Представництво в суді у провадженнях, розпочатих до набрання чинності даним Законом, здійснюється за правилами, які діяли до набрання ним чинності, - до ухвалення у відповідних справах остаточних судових рішень, які не підлягають оскарженню.

Згідно зі статтею 8 Конституції України Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.

Відповідно до підпункту 18 розділу 13 Перехідних положень ЦПК України, положення цього Кодексу застосовуються з урахуванням підпункту 11 пункту 16-1 розділу XV Перехідні положення Конституції України.

Отже, з 01 січня 2018 року представництво у судах апеляційної інстанції в справах, провадження у яких розпочате після 30 вересня 2016 року, має здійснюватися адвокатами. Якщо провадження розпочате до 30 вересня 2016 року, то представництво у судах апеляційної інстанції може здійснюватися представниками, які не мають статусу адвоката.

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що початок «вирішення спору» щодо своїх «прав та обов'язків цивільного характеру» пов'язується з поданням цивільного позову (зокрема, REDKA v. UKRAINE, № 19164/04, § 32, ЄСПЛ, від 21 червня 2007 року; VASILCHUK v. UKRAINE, № 31387/05, § 49, ЄСПЛ, від 10 грудня 2009 року). Період, коли тривало провадження щодо процесуальних питань, має розглядатись як частина розгляду справи по суті та, відповідно, як частина вирішення спору щодо прав та обов'язків цивільного характеру (LITVINYUK v. UKRAINE, № 55109/08, § 19, ЄСПЛ, від 01 березня 2018 року).

Тлумачення підпункту 11 пункту 16-1 розділу XV Перехідні положення Конституції України, з урахуванням усталеної практики Європейського суду з прав людини до визначення початку «вирішення спору», свідчить, що цей підпункт повинен застосовуватися як до тих проваджень в яких постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі, так і до тих в яких постановлено ухвалу про повернення позовної заяви.

ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду з позовною заявою у лютому 2014 року.

Провадження у цій справі відкрито 21 травня 2014 року, тобто до 30 вересня 2016 року.

Таким чином, апеляційний суд безпідставно повернув апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк».

Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржена ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права.

У зв'язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити, оскаржену ухвалу скасувати та передати справу до апеляційного суду для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Керуючись статтями 400, 406, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду Одеської області від 04 липня 2018 року скасувати, справу передати до апеляційного суду для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська

Судді:Н. О. Антоненко В. І. Журавель

В. І. Крат В. П. Курило