Постанова

Іменем України

24 липня 2019 року

м. Київ

справа № 428/9266/15-ц

провадження № 61-32662св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області

від 17 травня 2017 року у складі судді Олійник В. М., та ухвалу Апеляційного суду Луганської області від 12 липня 2017 року у складі колегії суддів: Коновалової В. А., Коротенка Є. В., Луганської В. М.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів

У серпні 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що відповідно до умов кредитного договору від 15 жовтня 2007 року відповідач ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі

47 343,75 грн. на термін до 15 жовтня 2027 року.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за зазначеним кредитним договором між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір поруки.

У зв`язку із неналежним виконанням ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань за вказаним вище кредитним договором, станом на 05 червня 2015 року утворилася заборгованість у розмірі 243 908,26 грн, яка складається із: 46 877,04 грн - заборгованість за кредитом; 82 652,71 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 92 205,03 грн - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором та 22 173,48 грн - штраф (процентна складова).

Посилаючись на наведене, позивач просив стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість за кредитним договором від 15 жовтня 2007 року у розмірі 243 908 грн 26 коп. та судові витрати.

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 17 травня

2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що заборгованість відповідача ОСОБА_1 , на яку посилається позивач, як на підставу заявленого позову, виникла у зв`язку з неналежним повідомленням кредитором позичальника про збільшення відсоткової ставки за користування кредитними коштами.

Ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 12 липня 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходив із того, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки позивачем порушено процедуру підвищення процентної ставки.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги, позиції інших учасників

У серпні 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційної скаргою на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 17 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Луганської області від 12 липня 2017 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу до суду першої інстанції на новий розгляд, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вказує на те, що суди дійшли помилкового висновку про порушення банком процедури зміни відсоткової ставки, оскільки умова договору в частині зміни відсоткової ставки в односторонньому порядку була відома позичальнику під час підписання кредитного договору. При цьому банк повідомив позичальника про збільшення відсоткової ставки, направивши лист на адресу, зазначену у договорі про іпотечний кредит, як адреса за якою розташована квартира, на придбання якої позичальник отримував кредитні кошти.

У вересні 2017 року ОСОБА_1 подав заперечення на касаційну скаргу, у якому зазначив про відсутність підстав для скасування оскаржуваних судових рішень, оскільки умовами укладеного між сторонами договору іпотечного кредитування не було передбачено зміни розміру відсоткової ставки в сторону збільшення з обставин, зазначених у розпорядження ПАТ КБ «Приватбанк» від 25 грудня 2008 року

№ Э.40.0.00/1-20 «Про зміну процентної ставки по діючим кредитам». Посилання позивача на те, що мало місце прийняття позичальником пропозиції про зміну умов договору, оскільки після збільшення процентної ставки позичальник здійснював часткове погашення кредиту за новою процентною ставкою є безпідставними і спростовуються квитанціями, копії яких містяться в матеріалах справи.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі.

У статті 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України справа передана до Верховного Суду.

Розпорядженням виконуючого обов`язки керівника секретаріату Касаційного цивільного суду від 05 червня 2019 року № 594/0/226-19 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями провадження

№ 61-32662ск18 05 червня 2019 року призначено судді-доповідачу Гулейкову І. Ю.

Позиція Верховного Суду

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За змістом частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, аоскаржувані судові рішення - без змін, оскільки їх ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Судові рішення судів першої й апеляційної інстанцій відповідають вимогам статей ЦПК України щодо законності та обґрунтованості.

Судом встановлено, що 15 жовтня 2007 року між Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір та договір іпотечного кредитування.

Згідно з умовами договору іпотечного кредитування ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 47 343 грн 75 грн. на термін до 15 жовтня 2027 року.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за договором іпотечного кредитування між позивачем та ОСОБА_2 укладено договір поруки. Строк дії договору поруки - до припинення забезпеченого зобов`язання за договором про іпотечний кредит.

Пунктом 8.9 договору іпотечного кредитування передбачено можливість встановлення нового розміру відсоткової ставки за користування кредитом та зазначено підстави цього.

Кредитор не пізніше ніж за 14 (чотирнадцять) календарних днів до дня зміни розміру відсоткової ставки в сторону збільшення повинен повідомити позичальника про встановлення нової відсоткової ставки, із зазначенням її розміру та дати початку дії такої ставки, шляхом направлення поштою відповідного рекомендованого листа за адресою позичальника, що вказана у договорі, або за іншою адресою, яку позичальник письмово повідомив кредитору при зміні адреси.

Такий новий розмір відсоткової ставки за договором починає застосовуватись з дати, що буде вказана у повідомленні кредитору до позичальника, без укладення сторонами відповідної додаткової угоди.

У разі незгоди із встановлюваним новим розміром відсоткової ставки, позичальник у строк не пізніше ніж за 7 (сім) календарних днів до дати початку дії нової ставки, вказаної у повідомленні кредитору, зобов`язується надати на зазначену у договорі адресу кредитору письмове повідомлення (відповідь) про свою незгоду із такою новою ставкою. У випадку отримання кредитором в порядку та терміни, визначені цим пунктом договору, такого письмового повідомлення (відповіді) від позичальника, договір вважається розірваним датою, яка у повідомленні була визначена як дата початку нової ставки. У цю дату позичальник зобов`язується повернути кредитору суму кредиту в повному обсязі, винагороду й відсотки за фактичний строк його користування, повністю виконати інші зобов`язання за договором.

Відповідно до пункту 8.3 договору будь-які повідомлення які направляються позичальнику в рамках цього договору повинні бути здійснені в письмовій формі та будуть вважатися поданими належним чином, якщо вони надіслані рекомендованим листом або доставлені особисто на адресу позичальника.

Нормативно-правове обґрунтування

Згідно зі статтею 628 ЦК Українизміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За змістом положень частини першої статті 651 та частини третьої статті 653 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. В разі зміни договору зобов`язання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

Відповідно до статті 629 ЦК Українидоговір є обов`язковим для виконання сторонами.

Отже, якщо сторонами кредитного договору досягнуто домовленості з усіх його умов, у тому числі щодо збільшення банком в односторонньому порядку процентної ставки за кредитом з дотриманням певної процедури, то такі умови повинні виконуватись сторонами з моменту досягнення домовленості, тобто з моменту підписання договору.

Відповідно до пункту 3 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17 серпня 2002 року № 1155 (далі - Правила), рекомендоване поштове відправлення - це поштове відправлення (лист, поштова картка, бандероль, секограма, дрібний пакет, мішок «M»), що приймається для пересилання без зазначення суми оголошеної цінності вкладення з видачею відправникові розрахункового документа про прийняття і доставляється (вручається) адресатові (одержувачу) під розписку.

Згідно з пунктом 114 Правил адресовані фізичним особам рекомендовані поштові відправлення, рекомендовані повідомлення про вручення реєстрованих поштових відправлень (поштових переказів), повідомлення про надходження переказів, що пересилаються телеграфом або електронною поштою, а також усі повторні повідомлення про надходження поштових відправлень (поштових переказів) вручаються особисто адресату (одержувачу), а в разі його відсутності - повнолітнім членам сім`ї за умови пред`явлення ними документа, що посвідчує особу.

У разі підвищення банком процентної ставки з`ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо), дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

З огляду на вищенаведене боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України

від 12 вересня 2012 року у справі № 6-57цс12, від 30 листопада 2016 року у справі

№ 6-82цс16, від 11 жовтня 2017 року у справі № 6-1374цс17 та постанові Верховного Суду від 06 червня 2018 року справа № 761/37819/15-ц.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Судами установлено, що з 01 лютого 2009 року банком було змінено відсоткову ставку за кредитним договором з 15 % до 30 % річних.

На підтвердження дотримання банком процедури зміни в односторонньому порядку розміру процентної ставки позивачем надано копію листа-повідомлення, адресованого позивачу від 31 грудня 2008 року та реєстр відправки листів

ПАТ КБ «ПриватБанк» від 09 січня 2009 року.

У договорі іпотечного кредитування адресою місця проживання та реєстрації позичальника зазначено: МЖК «Мрія», 1/99, м. Сєвєродонецьк Луганської області.

Разом з тим, у листі повідомленні про збільшення відсоткової ставки зазначено іншу адресу боржника, а саме: АДРЕСА_1 .

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження належного повідомлення позичальника ОСОБА_1 про збільшення процентної ставки з 01 лютого 2009 року з 15 % річних до 30 % річних,у зв`язку із чим порушено процедуру зміни процентної ставки за кредитним договором.

Посилання ПАТ КБ «ПриватБанк» на те, що ОСОБА_1 погодився зі зміною процентної ставки, прийнявши пропозицію банку та протягом тривалого часу сплачував кошти на погашення кредиту вже за новою відсотковою ставкою, не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до наданих відповідачем квитанцій та виписок з жовтня 2007 року по липень 2015 року ОСОБА_1 здійснював регулярні платежі у строки та розмірі визначеному кредитним договором та договором іпотечного кредитування, з урахуванням відсоткової ставки - 15 % річних, що спростовує ствердження позивача про погашення відповідачем кредиту за новою процентною ставкою.

Таким чином, заборгованість відповідача, на яку посилається позивач, як на підставу заявленого позову, виникла у зв`язку з неправомірним підвищенням відсоткової ставки за договором іпотечного кредитування, а доводи касаційної скарги щодо виконання, а отже і визнання ОСОБА_1 умов договору з урахуванням підвищеної відсоткової ставки є безпідставними та такими, що спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Інші аргументи касаційної скарги є ідентичними аргументам, що були викладені заявником у його апеляційній скарзі, та є такими, що не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та зводяться до переоцінки доказів і незгоди заявника з висновками судів щодо їх оцінки, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Суди першої й апеляційної інстанцій забезпечили повний та всебічний розгляд справи на основі наданих сторонами доказів, оскаржувані рішення відповідають нормам матеріального та процесуального права.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, арішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.

Керуючись статтями 409, 410 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 17 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Луганської області від 12 липня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:І. Ю. Гулейков

О. В. Ступак

Г. І. Усик