ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2019 року

м.Суми

Справа F591/5619/17

Номер провадження 22-ц/816/2674/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів -   Кононенко О. Ю. , Хвостик С. Г.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

у присутності:

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» - адвоката ОСОБА_3,

третіх осіб – ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 26 лютого 2019 року в складі судді Сидоренко А.П., постановленої у м. Суми, повний текст якої складений 01 березня 2019 року,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго», Виконавчого комітету Сумської міської ради, треті особи – Національна комісія, що здійснює державне рулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_5, про визнання дій незаконними та зобов’язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

09 жовтня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, вимоги якого заявою від 11 жовтня 2017 року доповнив та обґрунтував тим, що 26 та 30 серпня 2017 року мали відбутись відкриті слухання з приводу затвердження тарифів для ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» (далі – ТОВ «Сумитеплоенерго») на надані ними послуги на 2018 рік, які фактично не відбулись, про що були складені відповідні протоколи, які підписали голова відкритого обговорення ОСОБА_5, секретар Соколов О.О. та депутат Сумської обласної ради ОСОБА_6 Водночас, 26 та 30 серпня 2017 року посадовими особами ТОВ «Сумитеплоенерго», які не мали на те повноважень та порушили порядок проведення відкритих слухань, складені неправдиві протоколи та внесені до них неправдиві відомості про проведення відкритих слухань. Таким чином, позивач просив суд зобов’язати ТОВ «Сумитеплоенерго» у передбачений законодавством спосіб провести відкриті слухання з приводу необхідності перегляду та встановлення тарифів на виробництво, транспортування, постачання теплової енергії та послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, та необхідності встановлення для ТОВ «Сумитеплоенерго» на 2018 рік тарифу на виробництво електричної енергії, встановлення для ТОВ «Сумитеплоенерго» на 2018 рік тарифу на виробництво теплової енергії на теплоелектроцентралі, схвалення для ТОВ «Сумитеплоенерго» на 2018 рік інвестиційної програми з виробництва електричної та теплової енергії на теплоелектроцентралі, а також просив визнати незаконними дії посадових осіб ТОВ «Сумитеплоенерго» по складанню протоколів від 26 та 30 серпня 2017 року та щодо направлення тих протоколів до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі – НКРЕКП) для розробки проекту рішення про затвердження нових тарифів.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 26 лютого 2019 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 закрито у зв’язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Позивач оскаржив вказану ухвалу та просить її скасувати, а справу передати для продовження розгляду до суду першої інстанції. Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що спірні правовідносини є предметом розгляду суду цивільної юрисдикції, оскільки оскаржуваними діями посадових осіб ТОВ «Сумитеплоенерго» порушено право заявника на участь у відкритих громадських обговореннях проекту зміни тарифів на теплопостачання. Крім того, ТОВ «Сумитеплоенерго» не є суб’єктом владних повноважень, а його дії по відношенню до позивача не носять характер владних.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ТОВ «Сумитеплоенерго» заперечив проти задоволення апеляційної скарги, оскільки вважає, що в даному спорі ТОВ «Сумитеплоенерго» виступає як інший суб’єкт, який здійснює публічно-владні управлінські функції в процедурі прийняття суб’єктом владних повноважень акту індивідуальної дії – постанови про встановлення тарифів на послуги ОСОБА_2, а тому даний спір є публічно-правовим і підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1, який просив скаргу задовольнити та скасувати ухвалу, заслухавши думку представника відповідача ТОВ «Сумитеплонерего», який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, думку третіх осіб ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які підтримали доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції за наявними в справі доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Закриваючи провадження у справі, суд в оскаржуваній ухвалі послався на те, що позов заявлений з підстав порушення відповідачами процедури проведення відкритого обговорення проекту рішення, що визначається Порядком проведення відкритого обговорення проектів рішень НКРЕКП, а обов’язок по проведенню обговорення, як складової процедури ухвалення регуляторного акту суб’єктом владних повноважень, покладено на ТОВ «Сумитеплоенерго», яке таким чином реалізує делеговані НКРЕКП функції. Крім того, суд вказав, що представництво територіальної громади на відкритому обговоренні здійснюється органом місцевого самоврядування як суб’єктом владних повноважень. На думку суду, оскільки позивач не є споживачем послуг теплопостачання ТОВ «Сумитеплоенерго» і ним не доведено порушення відповідачами цивільних прав, тому у спірних правовідносинах відсутні ознаки цивільно-правового спору, а має місце публічно-правовий спір, який повинен розглядатися у порядку адміністративного судочинства.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів повністю погоджується.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

За вимогами ч. 1 ст. 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

У статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне.

По-друге, таким критерієм є суб’єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Згідно із ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України публічно-правовим спором – є спір, у якому:

хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

Суб'єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб’єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Отже, одним із учасників адміністративного спору є суб’єкт владних повноважень – орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб’єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, та похідні від них вимоги, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб'єктний склад. Участь суб'єкта владних повноважень є обов'язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, підставою заявленого ОСОБА_1 позову є, на його думку, недотримання відповідачами вимог Порядку проведення відкритого обговорення проектів рішень Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, затвердженої Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 червня 2017 року № 886 (далі – Порядок).

Зокрема, заявник вважає, що ТОВ «Сумитеплоенерго» порушило п. 2.1 Порядку, оскільки питання щодо встановлення цін (тарифів) на теплопостачання на 2018 рік не було винесено на відкрите обговорення (відкрите слухання) згідно визначеної Порядком процедури, проте 26 та 30 серпня 2017 року посадові особи відповідача, не маючи повноважень, склали відповідні протоколи та направили їх до НКРЕКП для розробки проекту рішення про затвердження нових тарифів.

Вказані підстави позовних вимог ОСОБА_1 не змінював, зазначаючи при цьому, що ним, як секретарем відкритого обговорення, а також головою відкритих слухань ОСОБА_5 та депутатом Сумської обласної ради ОСОБА_6, було зафіксовано факт не проведення обговорення.

Отже, зміст спірних правовідносин свідчить про їх публічний характер, оскільки проведення обговорення є частиною процедури прийняття НКРЕКП рішення про встановлення тарифів на теплову, електричну енергію, послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, тобто прийняття регуляторного акту, дія якого поширюється на ТОВ «Сумитеплоенерго» як суб’єкта господарювання, державне регулювання діяльності якого здійснюється НКРЕКП.

При цьому, статус позивача як фізичної особи у даній справі не є визначальною ознакою цивільно-правового спору, оскільки підстави заявленого позову не свідчать про наявність ознак порушення відповідачами особистих майнових чи немайнових прав ОСОБА_1, а стосуються питань оцінки процедури ухвалення рішень суб’єктом владних повноважень.

З викладеного вище вбачається, що предметом спірних правовідносин є рішення та дії ТОВ «Сумитеплоенерго», що виникли у зв’язку із здійсненням ним делегованих НКРЕКП владних повноважень та публічно-владних управлінських функцій, пов’язаних з процедурою проведення відкритого обговорення змін до тарифів, тобто відповідач діяв як суб’єкт владних повноважень при оформленні оскаржуваних протоколів.

Отже враховуючи суть спірних правовідносин та суб'єктний склад сторін у справі, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позов ОСОБА_1 є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів, оскільки стосується оскарження рішення та дій суб’єкта владних повноважень.

Доводи заявника апеляційної скарги про наявність ознак приватноправового характеру спірних правовідносин є безпідставними.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що судом порушено норми процесуального права та правила предметної чи суб'єктної юрисдикції, у зв’язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції – без змін.

Отже, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції постановив оскаржувану ухвалу з дотриманням норм процесуального права, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду – без змін.

Керуючись ст.ст. 367; 374 ч. 1 п. 1; 375; 382 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 26 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 15 травня 2019 року.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: О. Ю. Кононенко

ОСОБА_8