Справа F568/1289/18
Провадження F2/568/321/19
14 травня 2019 р. м.Радивилів
Радивилівський районний суд Рівненської області в складі:
головуючого судді Панчука М.В.,
за участі секретаря судового засідання Саган В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Радивилів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,
у Радивилівський районний суд звернулася ОСОБА_1 із позовом до ОСОБА_2, в якому просить збільшити розмір аліментів, стягуваних із відповідача на її користь на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 за рішенням Радивилівського районного суду Рівненської області від 10.01.2014 року та стягувати з відповідача на її користь на утримання неповнолітніх дітей аліменти у більшому розмірі.
Позивач та її представник у судове засідання не з'явилася. Представник позивачки - адвокат ОСОБА_5 подав до суду заяву, у якій позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, а справу просить розглянути за їх відсутності, не заперечує щодо винесення заочного рішення.
Відповідач у відкрите судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, відзиву на позов не надав.
З урахуванням того, що відповідач не з'явився в судове засідання без поважних на те причин, суд постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів згідно ст.ст. 280, 281 ЦПК України, оскільки позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі.
Ухвалою про відкриття провадження від 29.08.2018 р. прийнято позовну заяву до розгляду у спрощеному позовному порядку з викликом (повідомленням) сторін. Інших процесуальних дій не вчинялося.
Суд, всебічно, повно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, встановив наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.
Позивач та відповідач є батьками ОСОБА_3, що вбачається із свідоцтва про народження дитини від 20.07.2004 р. серії 1-ИД F152926, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Кременецького районного управління юстиції Тернопільської області та ОСОБА_4, що вбачається із свідоцтва про народження дитини від 26.12.2005 р. серії І-ИД F015240, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Кременецького районного управління юстиції Тернопільської області (а.с. 10,11). Таким чином, судом встановлено, що діти сторін ще не досягли вісімнадцятирічного віку.
Згідно рішення Радивилівського районного суду справа F568/1591/13-ц від 10.01.2014 р., з ОСОБА_2 стягуються аліменти на користь ОСОБА_6 на утримання дітей (а.с.5).
Згідно довідки F 6113 від 17.08.2018 року, виданої КП «Комунальник», ОСОБА_1 зареєстрована та постійно мешкає із своїми дітьми ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в м. Радивилів, вул. Козацька, 4, Рівненської області (а.с. 8).
Із акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 16.08.2018 р. встановлено, що до складу сімFї позивачки ОСОБА_1 входять: син ОСОБА_7, дочка ОСОБА_7, дочка ОСОБА_3, дочка ОСОБА_4, сімFя проживає ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.9).
Відповідно до поданого позову, суд вбачає наявність між сторонами спору, який виник у сімейних правовідносинах та предметом спору є право на належне утримання, вважаючи за необхідне збільшити розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, з підстав, вказаних у позові, позивач звернулася до суду.
Враховуючи визначені судом правовідносини, для вирішення спору суд застосовує такі норми матеріального права, виходячи при цьому з наступних мотивів:
Згідно ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Крім того, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Крім того, стаття 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
В Декларації прав людини проголошено, що дитині законом та іншими заходами повинен бути забезпечений соціальний захист та надані можливості та умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та в соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом, що дитина повинна рости під піклуванням та відповідальністю своїх батьків та у будь-якому разі в атмосфері матеріальної забезпеченості, що суспільство та органи публічної влади повинні здійснювати особливе піклування про дитину, яка не має достатніх коштів для існування, що дитина за будь-яких обставин повинна бути серед тих, хто першим отримує захист та допомогу.
Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно приписів ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Суд враховує, що обов'язок із утримання дітей покладається на обох батьків.
Відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно внесених у 2017 році змін до ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж п'ятдесят відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Суд дійшов переконливого висновку, що позивачем доведено, що на час розгляду справи змінився її матеріальний стан в бік погіршення. Відповідачем не подано суду доказів, які б підтверджували неможливість сплати ним аліментів у більшому розмірі.
Враховуючи пріоритетність прав дитини на достатнє забезпечення її потреб та інші встановлені обставини, що мають істотне значення для вирішення даної справи, суд дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав для збільшення розміру аліментів до 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно.
Таким чином, позовні вимоги про збільшення розміру аліментів згідно ст. 192 СК України є обґрунтованими та підлягають до задоволення на вказану суму.
Як вбачається із ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
А відтак, враховуючи, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі, зокрема у справах про стягнення аліментів, при цьому відповідач не звільнений від сплати такого, з огляду на задоволення вимог про стягнення аліментів, наявні підстави для стягнення з ОСОБА_2 на користь держави судового збору у розмірі 704,80 грн.
Керуючись ст.ст.180, 182, 192 СК України, ст.ст. 12, 13, 89, 141, 206, 259, 263-265, 268, 273, 354, 430 ЦПК України, суд
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів - задовольнити повністю.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Рівненського апеляційного суду безпосередньо або через Радивилівський районний суд Рівненської області.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.В. Панчук