Постанова

Іменем України

10 січня 2019 року

м. Київ

справа № 1321/2658/2012

провадження № 61-17818св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), ЛеськоА. О., Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - суддя Вищого адміністративного суду України Штульман Ігор Володимирович,

третя особа - Державна казначейська служба України,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 24 липня 2017 року в складі судді Адамович М. Я. та постанову Апеляційного суду Львівської області від 12 лютого 2018 року в складі колегії суддів: Ванівського О. М., Цяцяка Р. П., Струс Л. Б.,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до судді Вищого адміністративного суду України Штульмана І. В., за участю третьої особи - Державної казначейської служби України, про відшкодування моральної шкоди у розмірі 500 000,00 грн.

Ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 06 вересня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 25 жовтня 2012 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 лютого 2013 року, відмовлено у відкритті провадження у справі, оскільки заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

У березні 2017 року ОСОБА_4 подав до суду заяву про перегляд ухвали Сокальського районного суду Львівської області від 06 вересня 2012 року у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Нововиявленою обставиною ОСОБА_4 вважав постанову Верховного Суду України від 01 березня 2017 року у справі № 6-3139цс16, яка може вплинути на судове рішення, але не була відома і не могла бути відомою суду та йому на час судового розгляду.

У цій постанові зазначено, що належним відповідачем у справі може бути лише держава, а не суди (судді), які діють від імені держави.

Ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 03 квітня 2017 року відкрито провадження у справі за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Сокальського районного суду Львівської області від 06 вересня 2012 року у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 24 липня 2017 року закрито провадження у справі за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Сокальського районного суду Львівської області від 06 вересня 2012 року у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що ухвалою суду першої інстанції не закінчено розгляд справи, тому вона не може бути переглянута у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Постановою Апеляційного суду Львівської області від 12 лютого 2018 рокуухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 24 липня 2017 року залишено без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги правильність висновків суду не спростовують.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить зазначені судові рішення скасувати, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, справу передати до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Касаційна скарга мотивована тим, що у постанові Верховного Суду України від 01 березня 2017 року у справі № 6-3139цс16 зазначено, що належним відповідачем у справі про відшкодування шкоди, завданої в результаті протиправних дій суду, може бути лише держава, а не суди (судді), які діють від імені держави та виконують покладені на них державою функції правосуддя. Ці обставини спростовують висновок Сокальського районного суду Львівської області, викладений в ухвалі від 06 вересня 2012 року, про закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 205 ЦПК України 2004 року.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Частиною другою статті 423 ЦПК України передбачені підстави для перегляду рішення за нововиявленими обставинами: істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

У цій нормі права відсутня законодавчо передбачена підстава для перегляду рішення за нововиявленими обставинами, як встановлення нових обставин судом вищої інстанції.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у пункті 3 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» (далі - Постанова пленуму) нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК України 2004 року, чинної на момент подання заяви про перегляд ухвали у зв'язку з нововиявленими обставинами).

Із матеріалів справи вбачається, що ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 06 вересня 2012 року відмовлено у відкритті провадження в справі за позовом ОСОБА_4 до судді Вищого адміністративного суду України Штульмана І. В., за участю третьої особи - Державної казначейської служби України, про стягнення 500 000,00 грн моральної шкоди, завданої протиправними діями судді, що спричинило приниження честі, гідності та ділової репутації ОСОБА_4, оскільки ця заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 25 жовтня 2012 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 лютого 2013 року ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 06 вересня 2012 року залишено без змін.

Ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 24 липня 2017 року закрито провадження у справі за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Сокальського районного суду Львівської області від 06 вересня 2012 року у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Як зазначено у пункті 2 Постанови пленуму, такому перегляду підлягають рішення суду першої інстанції (у тому числі заочне або додаткове рішення), ухвалене за будь-яким видом судового провадження, що набрало законної сили, а також рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції, яким рішення було змінено або ухвалено нове рішення.

Ухвалами, якими закінчено розгляд справи, є: ухвали суду першої інстанції про закриття провадження у справі чи залишення заяви без розгляду; відмову у задоволенні заяви про скасування рішення третейського суду; скасування рішення третейського суду; видачу виконавчого листа та відмову у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду; ухвали суду апеляційної чи касаційної інстанції про скасування судового рішення із закриттям провадження у справі або залишення заяви без розгляду.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 205 ЦПК України 2004 року суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на зазначене, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про закриття провадження у справі.

Колегія суддів вважає безпідставними посилання ОСОБА_4, як на нововиявлену обставину, на постанову Верховного Суду України від 01 березня 2017 року № 6-3139цс16, оскільки ця постанова винесена в іншій справі за інших фактичних обставин та з іншим складом сторін, які жодним чином не стосуються справи за позовом ОСОБА_4 до судді Вищого адміністративного суду України Штульмана І. В., за участю третьої особи - Державної казначейської служби України, про стягнення 500 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди, завданої протиправними діями судді, що спричинило приниження честі, гідності та ділової репутації ОСОБА_4

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 24 липня 2017 року та постанову Апеляційного суду Львівської області від 12 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Мартєв

А.О. Лесько

С.П. Штелик