Дата документу 28.11.2019 Справа № 329/1093/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 329/1093/18 Головуючий у 1-й інстанції: Ломейко В.В.
Провадження № 22-ц/807/2564/19 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Маловічко С.В.

суддів: Гончар М.С.

Кочеткової І.В.

розглянувши у порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського районного суду Запорізької області від 27 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів і звільнення від сплати заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського районного суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів і звільнення від сплати заборгованості.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 вказав, що з 22.08.2009р. він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , який було розірвано рішенням Кіровського міського суду Донецької області від 11.02.2013р. Від вказаного шлюбу мають двох дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Кіровського міського суду Донецької області від 03.08.2012р. у справі № 0524/2892/2012 з нього стягнуті аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання дітей у розмірі Ѕ частки з усіх видів заробітку (прибутку) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 09.07.2012р., і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, а якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей за вирахуванням тієї рівної частки, що припала на дитину, яка досягла повноліття.

Вказує, що аліменти намагався сплачувати щомісяця, але в меншому розмірі ніж нараховано.

Після ухвалення судом вказаного рішення, на теперішній час змінився його сімейний стан, що потягло значну зміну його матеріального стану в бік погіршення. Він переїхав до іншого міста, офіційно не працевлаштований, має вкрай незначний та нестабільний дохід. Уклав вдруге шлюб, виховує сина дружини від попереднього шлюбу, який хворіє, тому він несе матеріальні витрати на його лікування, а також сплачує комунальні платежі за квартиру. Його дружина теж не працевлаштована та має захворювання, що потребує придбання ліків. Відтак, його родина перебуває у вкрай складному матеріальному становищі, тому сплачувати аліменти на користь відповідачки в стягнутому судом розмірі він на теперішній час не має можливості.

Вказав, що державний виконавець нарахував йому розмір аліментів на утримання дітей, виходячи із середньомісячної заробітної плати по м. Краматорську, що видно з розрахунку Головного управління статистики у Донецькій області. Тому у нього, не з його вини, як він вважає, утворилася заборгованість, яка станом на вересень 2018 року становила 48 677,56 грн.

Посилаючись на вищенаведені обставини та надані на їх підтвердження документи, в уточненій позовній заяві просив суд зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі рішення Кіровського міського суду Донецької області від 03.08.2012р. на користь ОСОБА_2 на утримання дітей: сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з Ѕ частки з усіх видів заробітку (прибутку) щомісяця, до 1/8 частки з усіх видів заробітку, доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і до досягнення старшою дитиною повноліття, а потім в розмірі 1/10 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і до досягнення молодшою дитиною повноліття. Також просить звільнити його від сплати заборгованості по аліментам у розмірі 48677,56 грн., яка утворилася станом на 01.10.2018р.

Рішенням Чернігівського районного суду Запорізької області від 27 травня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість у зв`язку з неповним з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушенням судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням ст. 369 цього Кодексу.

Згідно із ст. 7 п. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зі змісту статті 274 ч. 4 п.1 ЦПК України вбачається, що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи у спорах про стягнення аліментів.

За таких обставин апеляційним судом розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, судове засідання не проводиться.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, згідно заочного рішення Кіровського міського суду Донецької області від 11.02.2013р. у справі № 232/104/13-ц, укладений 22.08.2009р. між сторонами у справі шлюб розірвано (а.с. 10).

Згідно з рішенням Кіровського міського суду Донецької області від 03.08.2012р. з ОСОБА_7 стягуються аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання дітей: сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі Ѕ частки всіх видів заробітку (прибутку) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 09.07.2012р. і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, а якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей за вирахуванням тієї рівної частки, що припала на дитину, яка досягла повноліття (а.с. 9).

Позивач в позові як платник аліментів вказував, що на теперішній час змінився його матеріальний стан у бік погіршення у зв`язку з утворенням нової сім`ї, члени якої хворіють та потребують витрат на їх лікування, в той час як ні він, ні його дружина не працевлаштовані. Тому просив зменшити розмір аліментів на дітей від першого шлюбу та звільнити його від заборгованості по аліментам, яка утворилась станом на 01.10.2018р.

Відмовляючи у задоволенні цього позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено тих обставин, з якими закон пов`язує можливість зменшити розмір аліментів та звільнити боржника від сплати заборгованості.

Колегія суддів лише частково погоджується з даним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

В силу ч. 10 ст. 7 СК України кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. (ст. 192 СК України).

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Так, значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.

Відповідно до ст. 197 СК України з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Так, на підтвердження своїх вимог щодо зменшення розміру аліментів, позивач в позові посилався на те, що його матеріальний стан змінився, він офіційно не працевлаштований, оскільки він 27.04.2017 року звільнився з роботи за власним бажанням, що підтверджується записами у трудовій книжці серія НОМЕР_1 (а.с. 11-12). Крім того, зазначив, що у нього змінився сімейний стан, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_2 від 12.10.2018р. (а.с. 13), він виховує сина дружини від попереднього шлюбу, який, як і його дружина, мають слабке здоров`я, потребують постійного вартісного медикаментозного лікування.

На підтвердження вказаних доводів щодо хвороб членів його сім`ї позивач надав копії виписок із амбулаторної картки, довідку із лікарні та фіскальні чеки з аптеки на придбання ліків на загальну суму 500,00 грн., а також зазначив, що сплачує весь обсяг комунальних платежів за квартиру, в якій проживає він з дружиною і її сином, та який складає з травня 2017 року по вересень 2018 року 41 647 грн., про що надав копії квитанцій ( а.с. 17-22).

Суд встановив, що відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло від 22.01.1999р. № 8-99-164152 квартира, у якій позивач мешкає із сім`єю, на праві спільної (сумісної) власності належить ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 (а.с. 16). А проаналізувавши вказані квитанції, суд відкинув ствердження позивача про оплату ним витрат по цій квартирі як необґрунтовані з тих підстав, що комунальні платежі за квартиру сплачені від імені іншої власниці, а саме: ОСОБА_8 (а.с. 17-22).

Колегія погоджується з висновками суду в цій частині, оскільки дружина позивача є співвласницею квартири, мешкає в ній, а тому сплата витрат за квартиру могла відбуватись від її імені. Тому позивач сплату саме ним комунальних платежів на підставі наданих квитанцій не довів.

Також суд вказував, що позивач є працездатною особою, але офіційно не працює, що не є підставою для задоволення його позовних вимог з огляду на те, що ним не підтверджено, що він здійснює будь-які заходи з пошуку роботи, в центрі зайнятості на обліку не перебуває, а також не надав будь-яких доказів того, що стан його здоров`я з моменту винесення рішення про стягнення з нього аліментів і на час розгляду цієї справи погіршився.

З цим також погоджується колегія.

Разом з тим, суд не зважив на те, що на час ухвалення рішення про стягнення аліментів на двох дітей від першого шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 не перебував у новому шлюбі та не мав на утриманні інших осіб. Та суд стягнув з нього аліменти на утримання двох дітей у максимально можливому розмірі Ѕ частці від його доходів ( ч. 2 ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Однак 12.10.2018р. ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_11 ( а.с. 13), у якої мається неповнолітній син ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ( а.. 14), батько якого помер ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 15).

Отже, позивач створив сі`ю, у якій мається, крім нього, ще двоє членів, зокрема, малолітня дитина, яку він як чоловік матері дитини, має утримувати.

Тому доводи позивача про те, що зміна його сімейного стану призвела до зміни матеріального становища у бік погіршення, колегія вважає підтвердженими наданими позивачем документами.

Відтак, доводи апеляційної скарги про те, що аліменти у розмірі Ѕ частини від його доходів на теперішній час ставлять його родину у скрутне матеріальне становище, є обґрунтованими, а тому скарга та позов в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Зменшуючи розмір аліментів, стягнутих рішенням суду від 03.08.2012р., колегія вважає, що вказаний позивачем розмір у 1/8 частці є занадто малим для утримання двох дітей на належному матеріальному рівні, а матеріальний стан позивача не підтверджено у такій мірі, щоб на кожну дитину припадало лише по 1/16 частці його доходу. Тому колегія з урахуванням обставин цієї справи вважає, що інтересам дітей від першого шлюбу будуть відповідати аліменти у розмірі 1/3 частини від доходу позивача.

Що стосується вимог позивача про звільнення його від заборгованості по аліментам, що утворилась станом на 01.10.2018р. у сумі 48 6775 грн., то в цій частині колегія погоджується з судом, яким не встановлено підстав для цього.

Так, колегія вважає, що заборгованість виникла у позивача ще до укладення ним шлюбу з ОСОБА_11 , у періоді з 01.09.2015р. по 01.10.2018р., коли у позивача ще не було скрутного матеріального становища, оскільки він у цьому періоді здебільшого був працевлаштований, а також не мав інших утриманців, крім двох дітей від першого шлюбу.

Крім того, про наявність у нього будь-яких тяжких захворювань позивач доказів не надав.

Доказів щодо обставин його перебування у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_11 протягом двох років перед реєстрацією шлюбу з нею, матеріали справи не містять. Такий факт в судовому порядку не встановлено.

А тому позивач не довів наявність будь-яких істотних обставин, які б надавали підстави для звільнення його від заборгованості по аліментам.

Те, що державний виконавець розраховував аліменти за середнім заробітком по місцевості, тобто, виходячи з середньомісячної заробітної плати, нарахованої середньому штатному працівникові великих та середніх підприємств м. Краматорська, а не із заробітку позивача, підставою для звільнення від заборгованості не являється, а може бути підставою для здійснення перерахунку державним виконавцем за заявою боржника або для оскарження визначеного державним виконавцем розміру заборгованості у іншому провадженні за скаргою платника аліментів.

Таким чином, колегія зазначає, що оскільки наявності у позивача тяжкої хвороби чи іншої обставини, що має істотне значення для звільнення його від сплати заборгованості по аліментам, не встановлено, то суд вірно визнав, що позивач має виконувати свої обов`язки щодо сплати вказаної заборгованості.

Крім того, необхідно зауважити, що розмір заборгованості, від сплати якої просить звільнити його позивач, є досить великим, а відтак у разі задоволення цієї позовної вимоги інтереси неповнолітніх дітей будуть беззаперечно порушені, що є недопустимим згідно норм Закону України "Про охорону дитинства" та Конвенції про права дитини.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції в цій частині.

Беручи до уваги все вищенаведене, колегія у відповідності до положень статті 375 ЦПК України залишає без змін рішення в частині відмови в позові про звільнення від сплати заборгованості по аліментам, але скасовує рішення суду у відповідності до вимог п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України в частині відмови в позові про зменшення розміру аліментів із ухваленням в цій частині рішення про часткове задоволення цих вимог.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 268, 367-369, 372, 374, 375, 376, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Чернігівського районного суду Запорізької області від 27 травня 2019 року у цій справі скасувати в частині відмови в задоволенні позову щодо вимог про зменшення розміру стягуваних за рішенням суду аліментів.

Позов ОСОБА_1 в цій частині задовольнити частково.

Зменшити розмір аліментів, які стягуються згідно з рішенням Кіровського міського суду Донецької області від 03 серпня 2012р. з ОСОБА_1 на користь

ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , з Ѕ частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до 1/3 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня набрання постановою законної сили.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення лише у випадку, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково

Постанова прийнята, складена та підписана 28 листопада 2019 року.

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Гончар М.С.

Кочеткова І.В.