У Х В А Л А

про зупинення провадження у справі

14 травня 2019 року м.Токмак

Токмацький районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Коваленко П.Л, за участю секретаря судового засідання Баздирь О.Л., представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Геолан-агро» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 та Приватного нотаріуса Токмацького районного нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання недійсним договору міни земельних ділянок та визнання незаконними і скасування реєстраційних дій,

в с т а н о в и в:

У провадженні Токмацького районного суду Запорізької області знаходиться цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Геолан-агро» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 та Приватного нотаріуса Токмацького районного нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання недійсним договору міни земельних ділянок та визнання незаконними і скасування реєстраційних дій.

У судовому засіданні представник відповідача заявив клопотання про зупинення провадження у справі на підставі п.10 ч.1 ст.252 ЦПК України, оскільки на теперішній час на розгляді ОСОБА_6 палати Верховного Суду знаходиться справа F 227/1506/18 за позовом першого заступника керівника Костянтинівської місцевої прокуратури Донецької області про визнання договору міни земельної ділянки недійсним, в контексті застосування мораторію на відчуження земельної ділянки передбаченого пунктом 15 Розділом Х Перехідних положень Земельного кодексу України.

Представник позивача заперечив щодо клопотання представника відповідача, вказавши, що є протилежна позиція Верховна Суду України з цього питання.

Інші учасники провадження на розгляд справи не зFявилися, про час, місце та дату проведення засідання повідомлені належним чином.

Заслухавши учасників судового розгляду та дослідивши матеріали клопотання, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до п.10 ч.1 ст.252 ЦПК України, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, обFєднаною палатою, ОСОБА_6 Палатою Верховного Суду.

Виходячи з доводів представників сторін суду необхідно вирішити питання щодо застосування до спірних правовідносин норм пункту 15 розділу Х "Перехідні положення" ЗК України, а саме, чи розповсюджується мораторій на відчуження земельних ділянок, які перебувають у власності громадян, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельних ділянок, виділених в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв), на міну таких земельних ділянок.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року на розгляд ОСОБА_6 Верховного Суду передано справу F 227/1506/18 (провадження F 61-47410ск18) за позовом першого заступника керівника Костянтинівської місцевої прокуратури Донецької області до ОСОБА_3 , Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Каравай", треті особи: приватний нотаріус Добропільського районного нотаріального округу Донецької області ОСОБА_7, Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області, про визнання договору міни земельної ділянки недійсним за касаційною скаргою заступника прокурора Донецької області на рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 23 липня 2018 року та постанову Донецького апеляційного суду від 23 жовтня 2018 року.

Ухвала суду касаційної інстанції мотивована тим, що мораторій на відчуження земельних часток (паїв) був запроваджений з прийняттям 18 січня 2001 року Закону України "Про угоди щодо відчуження земельної частки (паю)". Закон забороняв відчужувати земельні частки (паї), крім передачі їх у спадщину та при викупі земельних ділянок для державних і громадських потреб. Мораторій мав діяти до врегулювання порядку реалізації прав громадян і юридичних осіб на земельну частку (пай) ЗК України.

З прийняттям ЗК України 25 жовтня 2001 року мораторій не був знятий, а пунктом 15 розділу Х "Перехідні положення" ЗК України заборонено відчуження не лише земельних часток (паїв), а й земельних ділянок для ведення селянського (фермерського) господарства та іншого товарного сільськогосподарського виробництва. Заборона мала діяти до 1 січня 2005 року, проте із змінами, внесеними законами: від 03 червня 2008 року F 309-VI, від 19 січня 2010 року F 1783-VI, від 20 грудня 2011 року F 4174-VI, від 20 листопада 2012 року F 5494-VI, мораторій фактично було зроблено безстроковим, його строк було продовжено до набрання чинності законом про обіг земель сільськогосподарського призначення, але не раніше 1 січня 2019 року.

На даний час положення про мораторій (пункт 15 розділу Х "Перехідні положення"ЗК України) забороняють до набрання чинності законом про обіг земель сільськогосподарського призначення, але не раніше 1 січня 2019 року: а) купівлю-продаж земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної та комунальної власності, крім вилучення (викупу) їх для суспільних потреб; б) купівлю-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок і зміна цільового призначення (використання) земельних ділянок, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельних ділянок, виділених в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) для ведення особистого селянського господарства, а також земельних часток (паїв), крім передачі їх у спадщину, обміну земельної ділянки на іншу земельну ділянку відповідно до закону та вилучення (викупу) земельних ділянок для суспільних потреб.

Верховний Суд України у постановах: від 05 листопада 2014 року у справі F 6-172цс14, від 11 лютого 2015 року у справі F 6-5цс15, від 12 жовтня 2016 року у справі F 6-464цс16 зробив висновок про те, що Законом України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", зокрема статтею 14, передбачено, що у разі, якщо власник земельної ділянки, яка знаходиться всередині єдиного масиву, що використовується спільно власниками земельних ділянок чи іншими особами для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, виявляє бажання використовувати належну йому земельну ділянку самостійно, він може обміняти її на іншу земельну ділянку на межі цього або іншого масиву. Обмін земельними ділянками здійснюється за згодою їх власників відповідно до закону та посвідчується нотаріально. Пунктом 2 Прикінцевих положень цього Закону зобов`язано Кабінет Міністрів України розробити рекомендації щодо обміну земельними ділянками, одержаними власниками земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості).

Частиною першою статті 5 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)"встановлено, що матеріали обміну земельними частками (паями), проведеного за бажанням їх власників, оформлюють сільські, селищні, міські ради та районні державні адміністрації в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) до моменту видачі державних актів на право власності на земельну ділянку.

З урахуванням наведеного Верховний Суд України вважав, що обмін земельних часток (паїв) можна реалізувати в період між проведенням зборів власників земельних часток (паїв) щодо розподілу земельних ділянок та видачею їхнім власникам державних актів на право власності на землю, а обміняними можуть бути тільки земельні ділянки за схемою "пай на пай"та лише у випадку, передбаченому статтею 14 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)".

Тобто є підстави для відступу від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеному в раніше ухвалених рішеннях Верховного Суду України (постанови: від 05 листопада 2014 року у справі F 6-172цс14, від 11 лютого 2015 року у справі F 6-5цс15, від 12 жовтня 2016 року у справі F 6-464цс16) щодо застосування пункту 15 розділу Х "Перехідні положення"ЗК України.

Обґрунтуванням цього є рішення Європейського суду з прав людини у справі "Зеленчук і Цицюра проти України"від 22 травня 2018 року.

У справі "Зеленчук і Цицюра проти України"від 22 травня 2018 року Європейський суд з прав людини визнав, що конкретне положення українського законодавства, а саме пункт 15 розділу Х "Перехідні положення"ЗК України, порушує право, передбачене Першим протоколом до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, мораторій порушує право власності власників на сільськогосподарські земельні ділянки (паї), оскільки позбавляє їх можливості розпорядитися землею в обсязі, визначеному Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та гарантованому Конституцією України.

Європейський суд з прав людини зазначив, що неодноразово продовжуючи дію та змінюючи його зміст, держава виявила непослідовність у своїх законодавчих діях та спричинила стан "правової невизначеності" (пункт 122 рішення), за якого воля законодавця є незрозумілою для тих, кому адресований закон, оскільки при кожному продовженні земельного мораторію Уряд України не обумовлював його скасування настанням якихось чітких змін у земельних відносинах.

Запроваджений в Україні мораторій на відчуження сільськогосподарських земель, який обумовлювався урядовцями певним суспільним інтересом, непропорційно багато проблем перекладає на власників земельних ділянок (паїв). Дещо менше страждає від мораторію аграрний бізнес (орендарі землі) і жодні негативні наслідки не лягають на державу. Тому ввівши й неодноразово продовжуючи мораторій, Держава Україна переступила межі законодавчої дискреції та не забезпечила справедливий баланс між загальним інтересом суспільства та правом власності на земельні ділянки (паї) заявників (пункт 148 рішення).

Оскільки рішенням від 22 травня 2018 року у справі "Зеленчук і Цицюра проти України"Європейський суд з прав людини визнав, що запроваджений в Україні мораторій порушує Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та Конституцію України, то власники земельних ділянок (паїв) отримали право звертатися до судів України з позовними заявами про відшкодування шкоди, завданої земельним мораторієм.

З урахуванням наведеного для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики ОСОБА_6 Верховного Суду могла би сформулювати позицію, відповідно до якої бажаючі продати землю мали б довести, що їх справа аналогічна справам Зеленчук і Цицюри і отримати від суду дозвіл на її продаж.

Виключна правова проблема - необхідність зміни у контексті практики Європейського суду з прав людини висловленого Верховним Судом України підходу до визначеного пунктом 15 розділу Х "Прикінцеві положення"ЗК України мораторію на відчуження будь-яким способом земель сільськогосподарського призначення, у тому числі їх обміну.

Ухвалою ОСОБА_6 Верховного Суду від 18 лютого 2019 року справа F 227/1506/18 (провадження F 61-47410св18) за позовом першого заступника керівника Костянтинівської місцевої прокуратури Донецької області в інтересах держави до ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Каравай", треті особи: приватний нотаріус Добропільського районного нотаріального округу Донецької області ОСОБА_7, Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області, про визнання договору міни земельної ділянки недійсним за касаційною скаргою заступника прокурора Донецької області на рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 23 липня 2018 року та постанову Донецького апеляційного суду від 23 жовтня 2018 року прийнята до розгляду; призначено справу до розгляду ОСОБА_6 Палатою Верховного Суду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

На сьогодні справа не розглянута.

Відповідно до пункту 10 частини 1 статті 252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, ОСОБА_6 Палатою Верховного Суду.

Згідно із пунктом 14 частини 1 статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини 1 статті 252 цього Кодексу, - до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Тому,оскільки предметом розгляду даної справи є договір міни (обміну) земельних ділянок, укладений між відповідачами у період дії заборони на відчуження земельних ділянок, а на розгляді ОСОБА_6 палати Верховного Суду знаходиться справа F 227/1506/18 про визнання договору міни земельної ділянки недійсним, в контексті застосування мораторію на відчуження земельної ділянки передбаченого пунктом 15 Розділом Х Перехідних положень Земельного кодексу України, тобто дані справи розглядаються у подібних правовідносинах, суд приходить до висновку про доцільність зупинення провадження у даній справі до винесення правового висновку у подібних правовідносинах ОСОБА_6 палатою Верховного Суду.

Справа F 227/1506/18 передана на розгляд ОСОБА_6 Верховного Суду у звFязку з відступленням від правових позицій Верховного Суду України та Верховного Суду, на які посилається позивач у своєму позові. Тобто, правовий висновок ОСОБА_6 Верховного Суду буде мати значення під час розгляду справи судом при вирішенні питання щодо застосування правових позицій Верховного Суду України та Верховного Суду.

Крім того, суд розFяснює, що згідно зі ст.125 ЦПК України, зупинення провадження у справі зупиняє перебіг процесуальних строків.

Отже, зупинення провадження у справі не буде мати наслідком порушення розумних строків розгляду справи, а лише буде наслідком для повного, справедливого та обFєктивного розгляду даної справи.

Керуючись ст.ст.252-253, 260-261, 353-354 ЦПК України, суд,

постановив:

Клопотання представника відповідача ОСОБА_2 про зупинення провадження у справі - задовольнити.

Зупинити провадження у цивільній справі F 328/2423/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Геолан-агро» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 та Приватного нотаріуса Токмацького районного нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання недійсним договору міни земельних ділянок та визнання незаконними і скасування реєстраційних дій до закінчення перегляду судового рішення у подібних правовідносинах у касаційному порядку ОСОБА_6 Палатою Верховного Суду у цивільній справі F 227/1506/18.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду через Токмацький районний суд протягом 15 днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: