Ухвала

18 червня 2019 року

м. Київ

справа № 338/713/17

провадження № 61-10991ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Тітова М. Ю. розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 06 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Богородчанської селищної ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Богородчанська районна державна нотаріальна контора, про визнання недійсними рішень селищної ради та свідоцтв про право власності, визнання права власності на частину житлового будинку,

встановив:

До Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла вищевказана касаційна скарга.

Заявник просить звільнити її від сплати судового збору на підставі пункту 14 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір», відповідно до якого судовий збір не справляється за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб, посилаючись на те, що вона була неповнолітньою та момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до суду з вказаним позовом у липні 2017 року.

Таким чином, оскільки на момент звернення до суду з позовом, ОСОБА_1 була повнолітньою, клопотання про звільнення від сплати судового збору задоволенню не підлягає.

Відповідно до пункту 6 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено клопотання особи, яка подає скаргу.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 просила визнати недійсними: - рішення Богородчанської селищної ради № 87 від 14 жовтня 1993 року; - свідоцтво про право власності на житловий будинок від 10 листопада 1993 року; - свідоцтво про право на спадщину за законом від 17 січня 1994 року; - рішення Богородчанської селищної ради № 17 від 17 січня 2006 року; - свідоцтво про право власності від 03 травня 2006 року; - реєстрацію права власності на спірне будинковолодіння. Також просила визнати за нею право власності на Ѕ частину будинковолодіння АДРЕСА_1 .

Зі змісту прохальної частини касаційної скарги вбачається, що заявник просить скасувати постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 06 травня 2019 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання права власності на частину житлового будинку, визнання недійсним рішення селищної ради і свідоцтв про право власності та передати справу на новий розгляд.

Оскільки ОСОБА_1 в судовому порядку оскаржується два рішення Богородчанської селищної ради, а також два свідоцтва про право власності, їй необхідно усунути неточності у касаційній скарзі та конкретизувати, в частині відмови у визнанні недійсними яких саме рішення селищної ради та свідоцтва про право власності вона просить скасувати постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 06 травня 2019 року.

Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що розмір судового збору за подання касаційної скарги становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Відповідно до підпункту 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, що діяла на момент звернення з позовом), ставка судового збору за подання фізичною особою позовної заяви немайнового характеру становить 0, 4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, що діяла на момент звернення з позовом), ставка судового збору за подання фізичною особою позовної заяви майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0, 4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, ціна позову визначається дійсною вартістю нерухомого майна.

Таким чином, заявникові з урахуванням уточнення прохальної частини касаційної скарги слід сплатити судовий збір за її подання виходячи зі ставок судового збору, встановлених для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК у Печер. р-ні/Печерс. р-н/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО): 899998, рахунок отримувача: 6007, ККДБ: 22030102, символ звітності банку - 207.

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно надати суду документ, що підтверджує його сплату.

Також заявнику відповідно до вимог пункту 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України слід надати копії скарги у новій редакції та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Враховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення її недоліків.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

ухвалив:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги на постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 06 травня 2019 року.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 06 травня 2019 року залишити без руху.

Встановити для усунення недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М. Ю. Тітов