Справа № 211/3241/18
Провадження № 2/211/216/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18 листопада 2019 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Сарат Н.О.

секретаря Зоріної С.М.

за участі позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Щербачова А.П. , представника третьої особи Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Абсолют-5" Скворцова Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу цивільну справу за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Товариство з обмеженої відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» та Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Абсолют-5" про визнання незаконними дій Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» щодо встановлення загальнобудинкового вузла обліку газу, нарахування обсягу та плати за спожитий газ за показниками загальнобудинкового вузла обліку газу та визнання права щодо забезпечення встановлення лічильника газу за рахунок Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» , -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду із позовною заявою до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Товариство з обмеженої відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» та Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Абсолют-5" про визнання незаконними дій Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» щодо встановлення загальнобудинкового вузла обліку газу, нарахування обсягу та плати за спожитий газ за показниками загальнобудинкового вузла обліку газу та визнання права щодо забезпечення встановлення лічильника газу за рахунок Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз». 14.05.2019 року позовні вимоги уточнили .

В своєму уточненому позові ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 просили суд постановити рішення, яким позов задовольнити, визнати незаконними дії Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» щодо встановлення загальнобудинкового вузла обліку газу у багатоквартирному будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Визнати незаконними дії Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» щодо нарахування ОСОБА_4 обсягу та плати за спожитий газ у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 за показниками загальнобудинкового вузла обліку газу з квітня 2017 року по день ухвалення рішення. Визнати незаконними дії Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» щодо нарахування ОСОБА_5 обсягу та плати за спожитий газ у квартирі за адресою: АДРЕСА_3 за показниками загальнобудинкового вузла обліку газу з квітня 2017 рокуку по день ухвалення рішення. Зобов`язати Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» здійснити ОСОБА_4 за його особовим рахунком № НОМЕР_1 , перерахунок плати за газ за період з квітня 2017 ооку по день прийняття судового рішення, виходячи із діючих протягом вказаного норм споживання газу для громадян для приготування їжі, в квартирах в яких не встановлені індивідуальні газові лічильники. Зобов`язати Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» здійснити ОСОБА_5 за її особовим рахунком № НОМЕР_2 , перерахунок плати за газ за період з квітня 2017 року день прийняття судового рішення, виходячи із діючих протягом вказаного норм споживання газу для громадян для приготування їжі, в квартирах в яких не встановлені індивідуальні газові лічильники. Визнати за ОСОБА_5 право щодо забезпечення встановлення лічильнику газу за рахунок Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз». Визнати за ОСОБА_4 право щодо забезпечення встановлення лічильнику газу за рахунок Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз».

В обгрунтування позову зазначив, що 01.04.2017 року представниками ПАТ «Криворіжгаз» за власною ініціативою, без погодження зі співвласниками багатоквартирного будинку, порушуючи права споживачів природного газу на встановлення безкоштовного індивідуального засобу обліку газу, у багатоквартирному будинку за адресою: АДРЕСА_1 було встановлено загальнобудинковий вузол обліку газу, внаслідок чого відповідачем самовільно було змінено режим нарахування природного газу та щомісячна норма нарахувань почала становити 11 і більше кубометрів газу. Відповідачем було здійснено встановлення загальнобудинкового обліку газу без присутності співвласників багатоквартирного будинку, у тому числі позивачів для фіксування показників при встановленні вузла обліку газу, без врегулювання між співвласниками багатоквартирного будинку та/або власниками квартир, особи, відповідальною за експлуатацію будинку (будинків) , балансоутримувача будинку (будинків) та відповідачем, як оператором газорозподільної системи договірних відносин щодо зняття показань будинкового вузла обліку та лічильників газу, установлених у квартирі, а також забезпечення можливості проведення монтажу, збереження та здійснення експлуатації будинкового вузла обліку. Балансоутримувач (управитель) не може відмовити оператору ГРМ в організації та встановленні загальнобудинкового вузла обліку природного газу, якщо ці заходи здійснюються за рахунок оператора ГРМ. Загальнобудинковий вузол обліку продного газу було встановлено за ініціативою відповідача, однак договірні відносини щодо зняття показань будинкового вузла обліку та лічильників газу, тановлених у квартирі, а також забезпечення можливості проведення монтажу, збереження та здійснення експлуатації будинкового вузла обліку так врегульовані й не були. У багатоквартирному будинку за вищезазначеною адресою співвласниками багатоквартирного будинку було створено та функціонує Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Абсолют - 5». 24 жовтня 2016 року на адресу відповідача від ОСББ «Абсолют - 5» надійшло за № 46, вхідний номер 34228, заява щодо забезпечення споживачів індивідуальними споживачами обліку газу. Відповідача, як на суб`єкта господарювання, що здійснює розподіл природного газу на відповідній території, у відповідності до статті 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу" покладено безумовний обов`язок щодо забезпечення встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах та житлових будинках, в газ використовується тільки для приготування їжі до 01 січня 2018 року саме у вигляді приладів обліку природного газу, що дозволяють визначати обсяги споживання газу кожним окремим споживачем у багатоквартирному будинку. При цьому таких споживачів не зобов`язано відшукувати джерела фінансування приладів та робіт, які підлягають встановленню або забезпечувати цими приладами відповідних суб`єктів господарювання. Встановлення Відповідачем загальнобудинкового вузла обліку газу не може розглядатись підставою для віднесення його до комерційного, що унеможливлює його вважати таким, на підставі якого можливе здійснення нарахування, оскільки відповідачем не було дотримано процедури його встановлення, а саме не було здійснено врегулювання між власниками будинку, квартири, особи, відповідальною за експлуатацію будинку, балансоутримувача будинку щодо зняття показань будинкового вузла облікута лічильників газу, установлених у квартирі, а також забезпечення можливості проведення монтажу, збереження та здійснення експлуатації будинкового вузла обліку.

Забезпечення встановлення лічильників газу для позивачів, як споживачів природного газу з метою приготування їжі, кінцевою датою виконання дій щодо забезпечення індивідуальних засобів обліку є 01 січня 2018 року. З квітня 2017 року Відповідач почав здійснювати облік спожитого газу позивачам ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , як споживачам, в квартирах яких відсутні індивідуальні лічильники, за показниками загальнобудинкового лічильника, встановленого самим постачальником газу з власної ініціативи на весь багатоквартирний будинок. Про це стало відомо при оплаті комунальних платежів за квітень 2017 року. Позивачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 приєдналися до вказаного Типового договору, оскільки щомісячно споживають природний газ та щомісячно сплачують рахунки за спожитий природний газ. Оскільки позивачі сплачували за газопостачання за встановленими тарифами, в яких були передбачені витрати на встановлення лічильників газу, у тому числі безпосередньо індивідуальних, то слід дійти висновку, що Відповідач зобов`язаний надавати послуги, які були сплачені , та у відповідності до частини першої статті 6 «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах, у яких газ використовується тільки для приготування їжі, - до 01 січня 2018 року, адже зміна терміну встановлення таких лічильників для вказаної категорії осіб відбулася після встановлення загальнобудинкового вузла бліку газу, який на думку Відповідача є комерційним, а саме квітень 2017 року. Позивачі жодним чином не відмовлялись від встановлення газового лічильника, а лише наполягали на тому, щоб було встановлено газовий лічильник у квартирі за рахунок газорозподільної організації, а не загальнобудинковий, тому підвищення тарифу та зміна відповідачем режиму нарахування є незаконним. Більш того порушено право позивачів на встановлення індивідуального лічильника газу в квартирі, тому вони звернулися до суду за захистом своїх порушених прав.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 уточнені позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві, надала пояснення відповідно змісту позову, та вказала, що всі жильці будинку були проти встановлення загальнобудинкового лічильника газу.

Представник відповідача ПАТ «Криворіжгаз» Щербачов А.П., позовні вимоги не визнав у повному обсязі, та просила відмовити в задоволенні позову, пояснив, що законом передбачено встановлення як індивідуального лічильника так і загальнобудинкового, індивідуальний будинок не може бути встановлений за короткий термін, у разі відсутності будь-якого лічильника, оператор має право відключити постачання газу, тому було встановлено загальнобудинковий лічильник та продорвжено постачання газу до будинку позивачів. Споживач за бажанням може самостійно встановити індивідуальний лічильник, кошти витрачені на встановлення будуть повернуті. Нарахування спожитого гзу позивачам проводиться на підставі показань лічильника та згідно норм ГРМ. Представник посилався на обставини зазначені у раніше наданому Відзиві на позовну заяву та поясненнях, вважає вимоги позивача, необґрунтованими і безпідставними зазначивши що ПАТ «Криворіжгаз» правомірно встановлено загальнобудинковий вузол обліку природного газу згідно вимог кодексу ГРМ. Доводи позивача щодо необґрунтовано вищої ціни є безпідставними, тому що ціна на природний газ для побутових споживачів, встановлюється виключно Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, шляхом прийняття обов`язкових до виконання, суб`єктами ринку природного газу, рішень. Закон України «Про особливості здійснення права власності в багатоквартирному будинку`не передбачає необхідність отримання згоди співвласників на встановлення вузла обліку природного газу. З метою недопущення підвищення тарифів на розподіл природного газу, ліцензіатами з 01 жовтня 2015 року проводяться заходи щодо забезпечення споживачів обліком природного газу, зокрема, в частині запровадження масштабного встановлення будинкового обліку природного газу, що потребує значно менших коштів, в зв`язку з чим ПАТ «Криворіжгаз» було проведено монтаж та введення в експлуатацію загальнобудинкового вузла обліку природного газу в будинку АДРЕСА_4 . ПАТ «Криворіжгаз» не може відступати від положень, встановлених Планом розвитку газорозподільної системи ПАТ «Криворіжгаз» на 2016-2025 роки, яка затверджена постановою НКРЕКП від 31 березня 2016 року № 547 та в подальшому постановою НКРЕКП № 2347 від 22 грудня 2016 року. Пунктом 4постанови КМУ від 16 травня 2002 року № 620передбачена можливість об`єднання споживачів в єдину групу для поліпшення ведення обліку природного газу. Рішення про необхідність об`єднання споживачів в єдину групу приймає оператор газорозподільної системи. Постановою КМУ від 16 травня 2002 року № 620(згідноПостанови КМУ від 27 січня 2016 року № 46) «Про затвердження Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання лічильників природного газу (будинкових або на групу будинків)» передбачено, що у разі незгоди власника квартири (будинку) розраховуватися за спожитий газ за показаннями будинкового вузла обліку на будинок (групу будинків) він може встановити квартирний лічильник газу (вузол обліку) окремо на квартиру (будинок) за власні кошти. Таким чином, керуючись вимогами плану розвитку газорозподільної системи ПАТ «Криворіжгаз» на 2016-2025 роки за адресою: будинок АДРЕСА_4 , було встановлено загальнобудинковий вузол обліку природного газу.

В судовому засіданні представник третьої особи Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Абсолют-5" Скворцов Д.В. позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, надав пояснення відповідно уточненої позовної заяви.

Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так судом встановлено що, позивачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , є побутовим споживачем природного газу відповідно до ч. 1ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу», а саме споживає газ з метою приготування їжі, за об`єктом споживання - квартира 217 , 161 , 160, яка є конструктивною складовою багатоквартирного будинку АДРЕСА_4 .

Розподіл природного газу побутовому споживачу ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 здійснює оператор газорозподільної системи ПАТ «Криворіжгаз» відповідно до «Типового договору розподілу природного газу» затвердженого постановою НКРЕКП № 2498 від 30 вересня 2015 року, фактом згоди приєднання до якого відповідно до п. 1.3 цього Договору, був сплачений рахунок Оператора ГРМ та споживання природного газу.

Нарахування за спожитий природний газ споживачам ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до 01 травня 2017 року здійснювались згідно норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, затвердженихпостановою Кабінету Міністрів України від 23 березня 2016 року № 203 та роздрібними цінами на природний газ встановленими постановами Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2015 року № 758.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №547 від 31.03.2016 затверджено план розвитку газорозподільної системи ПАТ «Криворіжгаз» на 2016-2025 роки та джерела його фінансування по розділах згідно з додатком. Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2347 від 22.12.2016 внесено зміни до Постанови НКРЕКП від 31.03.2016 року № 547.

Підставою для встановлення загальнобудинкового вузла обліку природного газу на багатоквартирний будинок за адресою АДРЕСА_4 , є виконання Плану розвитку газорозподільної системи ПАТ «Криворіжгаз» на 2016-2025 рік , згідно ст. 2, 6 ЗУ «Про забезпечення комерційного обліку природного газу».

ПАТ «Криворіжгаз» не може відступати від положень, встановлених планом розвитку газорозподільної системи ПАТ «Криворіжгаз» на 2016-2025 роки, яка стверджена постановою НКРЕКП від 31.03.2016 №547 та в подальшому постановою НКРЕКП »2347 від 22.12.2016 року.

Як вбачається з зазначеного вище , підставою для встановлення загально будинкового вузла обліку природного газу на багатоквартирний будинок за адресою АДРЕСА_4 є виконання Плану розвитку газорозподільної системи ПАТ «Криворіжгаз» на 2016 - 2025 роки.

Згідно листа від 10.08.2018 року Міністерства енергетики та вугільної промисловості України "Про порядок встановлення лічильників газу" , ОСББ "АБСОЛЮТ-5" було роз`яснено, що на виконання доручення Кабінету Міністрів України від 19.06.2018 № 10789/0/2-18 до листа щодо відмови міського газового господарства від встановлення індивідуального лічильника газу Міністерство енергетики та вугільної промисловості України в межах повноважень повідомляє. Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» від 16.06.2011 № 3533-VI (зі змінами, внесеними згідно з Законом України від 21.12.2017 № 2260-УІІІ) визначено правові, економічні та організаційні засади забезпечення всіх категорій споживачів вузлами обліку природного газу з метою запровадження повного комерційного (приладового) обліку природного газу та здійснення контролю за використанням ресурсів імпортованого природного газу і природного газу власного видобутку. У зв`язку з прийняттям відповідних змін Законом забезпечено чітке відокремлення видів лічильників: індивідуальних та загальнобудинкових та визначення обов`язку суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, проводити оснащення індивідуальними лічильниками газу населення. Водночас зазначаємо, що Міненерговугілля підтримало проект Закону України «Про внесення змін до статті 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» щодо відмови від встановлених загальнобудинкових лічильників», внесений народним депутатом України ОСОБА_6 , реєстраційний № 8092 . Законопроектом пропонується внесення змін до статті 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» в частині передбачення можливості співвласникам багатоквартирного будинку відмовлятися від уже встановлених загальнобудинкових лічильників природного газу та до встановлення індивідуальних лічильників здійснювати облік природного газу за нормами споживання.

Запропоновані законопроектом норми врегулюють питання розрахунку споживачами (співвласниками багатоквартирного будинку) за використаний природний газ за умови їх відмови від вже встановлених загальнобудинкових приладів обліку природного газу. Розрахунок буде проводитися за нормами споживання, що визначені постановою Кабінету Міністрів від 23.03.2016 № 203 «Про норми споживання природного газу населе разі відсутності газових лічильників». Наказом Міненерговугілля від 20.03.2018 року затвердження переліків державних підприємств, установ, організа об`єднань, що належать до сфери управління Міненерговугілля України господарських товариств, щодо яких Міненерговугілля України з управління корпоративними правами держави» ПАТ «Криворіжгаз» не належить до сфери управління Міністерства енергетики та вугільної промисловості України. Відповідальність за порушення законодавства, що регулює функціонування ринку природного газу, передбачено статтею 59 Закону «Про ринок природного газу» (від 09.04.2015 № 329-VIII). Національна комісія що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних (НКРЕКП) у разі скоєння правопорушення на ринку природного газу у повноважень ухвалює рішення про накладання штрафів на суб`єктів природного газу .

Взаємини між сторонами регулюються нормами Конституції України,ЦК України,Закону України «Про захист прав споживачів»,Закону України «Про житлово-комунальні послуги»,Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу».

Як передбаченост. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Відповідно дост.24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом,не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, замовними або іншими ознаками.

Відповідно дост. 3 ЦК Україниоднією із загальних засад цивільного законодавства є справедливість.

Згідно ч. 1ст. 5 Закону України «Про захист прав споживачів`держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності. Як передбаченост. 21 цього ж Закону, права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення.

Відповідно до п. 3, 4, 7 ч. 1ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цьогоЗаконута пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів, права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо виконавець послуги нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами, порушується принцип рівності сторін договору, ціну продукції визначено неналежним чином.

Як зазначено в преамбуліЗакону України «Про житлово-комунальні послуги», цей Закон визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки.

Як передбаченост. 3 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», предметом регулювання цьогоЗаконує правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг, суб`єктами цьогоЗаконує органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, власники, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ч. 1ст. 3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу`фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством.

Відповідно до ч. 1ст. 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов`язані забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується тільки для приготування їжі - до 1 січня 2018 року.

Відповідно до п. 4 гл.2 розділу IX Кодексу ГРС (Правила комерційного обліку природного газу в газорозподільній системі), комерційний вузол обліку встановлюється (організовується) в точці вимірювання, яка має збігатися з межею балансової належності (точкою комерційного обліку) між суміжними власниками газових мереж.

Точка вимірювання - місце встановлення комерційного вузла обліку (п.4 гл.1 розділу І Кодексу ГРС).

Межа балансової належності - точка розмежування газових мереж між сумісними власниками газових мереж за ознаками права власності чи користування, на якій відбувається приймання - передача природного газу.

Отже, вузол комерційного обліку встановлюється в точці де відбувається приймання - передача природного газу.

Об`єкт побутового споживача - територіально відокремлена газифікована споруда (житловий будинок, квартира, майстерня, літня кухня тощо), що належить споживачеві на правах власності або користування (п.5 розділу І Правил постачання природного газу, затвердженихпостановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2496).

Таким чином, відповідно до умов Типового договору та Кодексу ГРС визначення фактичного об`єму природного газу спожитого побутовим споживачем позивачами ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 повинно здійснюватись за допомогою комерційного вузла обліку природного газу, який повинен встановлюватись на межі балансової належності (в точці приймання - передачі) об`єкта яким в даному випадку є квартира кожного позивача, якою є територіально відокремлюючі стіни квартири кожного позивача .

Згідно глави 1 розділу 1 Кодексу газорозподільних систем, затвердженогопостановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30 вересня 2015 року № 2494, оператор газорозподільної системисуб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління.

Як встановлено у судовому засіданні позивачі є споживачами природного газу, а відповідач ПАТ «Криворіжгаз» є Оператором ГРМ, виконавцем комунальної послуги, спрямованої на задоволення потреби фізичної особи у забезпеченні газопостачанням.

Відповідно дост. 14 ч.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від порядку затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги вони поділяються на три групи: перша група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують уповноважені центральні органи виконавчої влади, а у випадках, передбачених законом, - національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. У судовому засіданні встановлено, що тарифи на газопостачання відносяться до першої групи.

Згідно ст.19 ч.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги, відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Як передбаченост. 20 ч.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до п.1 ч.2ст. 20 цього Закону, споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Відповідно до п. 1.3. Типового договору розподілу природного газу, затвердженогоПостановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2498, цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633,634,641та642 ЦК Українина невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов цього договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє споживачу інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього договору, та/або сплата рахунка оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Судом встановлено, що позивачі приєдналися до цього типового договору розподілу природного газу, так як щомісячно споживали природний газ та щомісячно сплачують рахунки за спожитий природний газ.

Права та обов`язки споживачів чітко визначені Типовим договором постачання природного газу споживачам, а саме Розділом IV. «Ціна, порядок обліку та оплати природного газу», Розділом V. «Права та обов`язки споживача» та Розділом VІ. «Права і обов`язки постачальника». Зміст типового договору, викладений впостанові Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2500, констатує, що права та обов`язки для всіх споживачів є ідентичними.

Згідно п. 2.1. даного договору, ПАТ «Криворіжгаз» взяло на себе зобов`язання постачати природний газ споживачам, в необхідних об`ємах (обсягах), а споживачі в свою чергу взяли на себе зобов`язання своєчасно сплачувати вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим договором.

Відповідно до вимогст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.

Нормою ч. 1ст. 626 ЦК Українивстановлено, що договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ч. 1ст. 5 Закону України «Про захист прав споживачів`держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності.

Відповідно до вимогст. 629 ЦК України, договір є обов`язків для виконання сторонами.

Згідно із вимогамист. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідност.21 ч.2 п.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець зобов`язаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору.

Згідно ст. 30ч.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», державне регулювання цін/тарифів базується на таких основних принципах доступності житлово-комунальних послуг для всіх споживачів та рівності правових гарантій.

У судовому засіданні встановлено, що позивачі проводили оплату газопостачання за встановленими тарифами, в яких були передбачені витрати на встановлення лічильників газу, у тому числі безпосередньо індивідуальних.

Таким чином, відповідач зобов`язаний надавати послуги, які оплачені позивачем та відповідно до ч. 1ст. 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», зобов`язаний був забезпечити встановлення індивідуального лічильнику газу для населення, у квартирі позивача, в якій він використовує газ тільки для приготування їжі - до 1 січня 2018 року. А відповідно до підпункту (а) пункту 1 ч.1ст.6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу»( із змінами, внесеними згідно ізЗаконом № 2260-VIII від 21 грудня 2017 рокусуб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов`язані забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується тільки для приготування їжі - до 1 січня 2021 року.

Суд вважає, що твердження відповідача що, законом не передбачено необхідність отримання згоди співвласників на встановлення вузла обліку природного газу, та те що встановлення будинкового обліку природного газу, потребує значно менших коштів, в зв`язку з чим ПАТ «Криворіжгаз» було проведено монтаж та введення в експлуатацію вузла обліку природного газу багатоквартирного будинку АДРЕСА_4 за рахунок підприємства, оскільки ПАТ «Криворіжгаз» не може відступати від встановлених положень, є таким, що не звільняє його від обов`язку встановити в квартирах позивачів індивідуальний лічильник. При цьому, суд виходить з того, що тарифи формуються не позивачем, а належним органом, який при їх формуванні повинен був врахувати необхідні витрати, а позивачі сумлінно виконували обов`язок щодо сплати отриманих послуг.

Посилання представника відповідача на те, що НКРЕКП було затверджено розрахунок доцільності встановлення загальнобудинкових ВОГ згідно І Розділу Плану розвитку газорозподільної системи ПАТ «Криворіжгаз» на 2016-2025 роки, у якому встановлення будинкового ВОГ за адресою: будинок АДРЕСА_4 визнано доцільним, суд вважає таким, що не звільняє його від обов`язку встановити індивідуальний лічильник позивачам. При цьому, суд виходить з того, що позивачі сумлінно виконували обов`язок щодо сплати отриманих послуг, аст. 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», який має вищу юридичну силу ніж рішення НКРЕКП, зобов`язує відповідача забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах в яких газ використовується тільки для приготування їжі.

Також суд приймає до уваги, що відповідно до ч. 1ст. 5 Закону України «Про захист прав споживачів`держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення таст. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», згідно якої державна політика у сфері житлово-комунальних послуг базується на таких принципах: забезпечення раціонального використання наявних ресурсів; забезпечення рівних можливостей доступу до отримання мінімальних норм житлово-комунальних послуг для споживачів незалежно від соціального, майнового стану, віку, місцеперебування та форми власності юридичних осіб тощо; забезпечення соціального захисту малозабезпечених громадян.

У судовому засіданні встановлено, що позивачі кожен окремо висловив волевиявлення на встановлення індивідуального лічильнику газу, а тому це їх волевиявлення не може бути порушеним. На переконання суду задоволення волевиявлення позивачів буде відповідати зазначеній державній політиці в сфері житлово-комунальних послуг, забезпечить раціональне використання ресурсів та рівні можливості для позивачів з отримання послуги по газопостачанню.

На переконання суду, встановлення позивачевам індивідуального лічильнику буде забезпечувати оплату ними саме того об`єму газу, який ними спожитий, що буде відповідати такому завданню цивільного законодавства як справедливість.

Тому дії відповідача по монтажу та введенню в експлуатацію вузла обліку природного газу багатоквартирного будинку АДРЕСА_4 , замість встановлення індивідуального лічильника позивачеві, суперечить вимогам законодавства, порушує права позивачів, так як вони цього не бажали.

Аналогічна по суті та за змістом правова позиція викладена в Постанові ОСОБА_7 Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 214/2435/17 провадження № 14-347цс18.

Слід також зазначити, що відповідно до п.1 гл.4 розділу IX Кодексу ГРС, визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу по об`єкту побутового споживача здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ і побутовим споживачем на підставі даних лічильника природного газу з урахуванням вимог цьогоКодексу та договору.

Відповідно до п. 1 гл. 5 розділу III Кодексу ГРС, межа балансової належності та експлуатаційної відповідальності між Оператором ГРМ та споживачем (суміжним суб`єктом ринку природного газу) визначається в акті розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін, що є невід`ємною частиною договору розподілу природного газу (або у передбачених цим Кодексом випадках технічній угоді про умови приймання-передачі газу ГРМ).

Акт розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін в обов`язковому порядку має містити схему газопроводів з визначенням на них межі балансової належності, точки вимірювання (місця встановлення вузла обліку) та напрямів потоків природного газу. Отже, межа балансової належності та місце встановлення визначається актом укладеним між Оператором ГРМ та споживачем.

Однак, розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін зі співвласниками не укладався, тобто межа балансової належності та місце встановлення приладу обліку не було визначене.

Відповідно до п.7 гл.1 розділу X Кодексу ГРС роботи з розпломбування, випробування, вимірювання, зміни схеми комерційного вузла обліку, заміни типів ЗВТ без оформлення акта в присутності уповноважених осіб споживача та Оператора ГРМ не допускаються.

Обговорюючи питання про те, за чий рахунок повинно проводитися фінансування робіт з оснащення лічильниками газу, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1ст. 3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу`фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством.

У судовому засіданні встановлено, що саме на відповідача покладений обов`язок встановлення лічильників газу, тому саме відповідач повинен вживати заходів щодо залучення інших джерел фінансування цих робіт. Як встановлено судом, відповідач не вживав будь яких заходів для фінансування вказаних робіт за рахунок будь-якого бюджету, між позивачами та відповідачем вже укладений договір стосовно встановлення лічильника та оплати цих робіт і додаткового врегулювання це питання не потребує.

На підставі викладеного суд приходить до переконання, що позовні вимоги щодо визнання незаконними дії Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Криворіжгаз» щодо встановлення вузла обліку природного газу на фасадному газопроводі багатоквартирного будинку АДРЕСА_4 , з метою його комерційного обліку є підставними, та в зв`язку з тим що дії відповідача в даному випадку були незаконними, оскільки позивачі за час коли було встановлено відповідачем лічильник обліку природного газу на фасадному газопроводі багатоквартирного будинку АДРЕСА_4 , були вимушений сплачувати кошти за спожитий природний газ в явно завищеному розмірі, що потягло за собою зміну сум нарахування за послуги газопостачання.

Обраний позивачем спосіб захисту на думку суду є на думку суду таким що відповідає вимогам статті 16 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 8Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України). Елементом верховенства права є принцип правової визначеності, який, зокрема, передбачає, що закон, як і будь-який інший акт держави, повинен характеризуватися якістю, щоб виключити ризик свавілля.

На думку Європейського суду з прав людини, поняття «якість закону» означає, що національне законодавство повинно бути доступним і передбачуваним, тобто визначати достатньо чіткі положення, аби дати людям адекватну вказівку щодо обставин і умов, за яких державні органи мають право вживати заходів, що вплинуть на конвенційні права цих людей (пункт 39 рішення у справі «C.G. та інші проти Болгарії» («C. G. and Others v. Bulgaria»), заява №1365/07; пункт 170 рішення у справі«ОСОБА_8 проти України», заява № 21722/11).

У своїй практиці ЄСПЛ неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі. Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоби позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (пункти 31-32 рішеннявід 11 листопада 1996 року у справі «Кантоні проти Франції» («Cantoni v. France»), заява №17862/91; пункт 65 рішення від 11 квітня 2013 року у справі «Вєренцов проти України», заява «№20372/11).

Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захистправ людиниіосновоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Поняття «майно» в першій частині статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, яке не обмежується правом власності на фізичні речі та є незалежним від формальної класифікації в національному законодавстві. Право на інтерес теж по суті захищається статтею 1 Першого протоколу до Конвенції.

У справі «Сєрков проти України» (заява № 39766/05, рішення від 07 липня 2011 року, яке набуло статусу остаточного 07 жовтня 2011 року) ЄСПЛ зазначив, що пункт 2 статті 1 Першого протоколу до Конвенції визнає, що держави мають право здійснювати контроль за використанням майна шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з основоположних принципів демократичного суспільства, притаманне всім статтям Конвенції (пункт 33 рішення).

Ведучи мову про «закон», стаття 1 Першого протоколу до Конвенції посилається на ту саму концепцію, що міститься в інших положеннях Конвенції (пункт 54 рішення від 09 листопада 1999 року у справі «Шпачек s.r.o. проти Чеської Республіки» (Spacek s.r.o. v. the Czech Republic),заява № 26449/95). Ця концепція вимагає, перш за все, щоб такі заходи мали підстави в національному законодавстві. Вона також відсилає до якості такого законодавства, вимагаючи, щоб воно було доступним для заінтересованих осіб, чітким і передбачуваним у застосуванні (пункт 109 рішення у справі «Беєлер проти Італії»(Beyeler v. Italy),заява № 33202/96).

Таким чином, вислухавши пояснення позивача та представника відповідача, представника тертьої особи , дослідивши письмові докази, суд на підставіст. 12 ЦПК Українизгідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається таст.13ЦПК України згідно якої цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати вирішено згідно ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст.10,76,83,95,133,141,259,265268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

позов ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз», третя особа , яка не заявляє самостійних вимог Товариство з обмеженої відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» та Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Абсолют-5" про визнання незаконними дій Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» щодо встановлення загальнобудинкового вузла обліку газу, нарахування обсягу та плати за спожитий газ за показниками загальнобудинкового вузла обліку газу та визнання права щодо забезпечення встановлення лічильника газу за рахунок Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» - задовольнити.

Визнати незаконними дії Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» щодо встановлення загальнобудинкового вузла обліку газу у багатоквартирному будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати незаконними дії Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» щодо нарахування ОСОБА_4 обсягу та плати за спожитий газ у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 за показниками загальнобудинкового вузла обліку газу з квітня 2017 року по день ухвалення рішення.

Визнати незаконними дії Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» щодо нарахування ОСОБА_5 обсягу та плати за спожитий газ у квартирі за адресою: АДРЕСА_3 за показниками загальнобудинкового вузла обліку газу з квітня 2017 рокуку по день ухвалення рішення.

Зобов`язати Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» здійснити ОСОБА_4 за його особовим рахунком № НОМЕР_1 , перерахунок плати за газ за період з квітня 2017 ооку по день прийняття судового рішення, виходячи із діючих протягом вказаного норм споживання газу для громадян для приготування їжі, в квартирах в яких не встановлені індивідуальні газові лічильники.

Зобов`язати Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» здійснити ОСОБА_5 за її особовим рахунком № НОМЕР_2 , перерахунок плати за газ за період з квітня 2017 року день прийняття судового рішення, виходячи із діючих протягом вказаного норм споживання газу для громадян для приготування їжі, в квартирах в яких не встановлені індивідуальні газові лічильники.

Визнати за ОСОБА_5 право щодо забезпечення встановлення лічильнику газу за рахунок Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз».

Визнати за ОСОБА_4 право щодо забезпечення встановлення лічильнику газу за рахунок Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз».

Стягнути з Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» ( ЄДРПОУ код 03341397, адреса 50051, м. Кривий Ріг, пр. Металургів, буд. 1 ) на користь держави судовий збір в розмірі 768, 40 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його винесення. Якщо було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 28.11.2019 року.

Суддя: Н. О. Сарат