Провадження № 2/185/1564/19
У Х В А Л А

02 травня 2019 року м.Павлоград

Суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області Врона А.О., розглянувши матеріали позовної заяви Національної академії внутрішніх справ до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, повFязаних з утриманням у навчальному закладі,-

ВСТАНОВИВ:

Національна академія внутрішніх справ звернулась до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, повFязаних з утриманням у навчальному закладі.

Згідно із частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно з частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субFєктів владних повноважень..

Пунктами 1, 2 частини першої статті 4 КАС України визначено, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у звFязку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобовFязує надавати такі послуги виключно субFєкта владних повноважень, і спір виник у звFязку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є субFєктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у звFязку із порушенням її прав у такому процесі з боку субFєкта владних повноважень або іншої особи.

Частиною четвертою статті 5 КАС України передбачено, що субFєкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 17 частини першої статті 4 КАС України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Національна академія внутрішніх справ просить стягнути з ОСОБА_1 вартість витрат, повFязаних з утриманням у навчальному закладі у сумі 37364,48грн. у звFязку з його звільненням зі служби в поліції відповідно до п.2.3.6 договору від 27 травня 2015 року про підготовку за державним замовленням на денній формі навчання фахівця освітньо-кваліфікаційного рівня бакалавр за напрямом правознавство.

За змістом статті 9 Закону України від 20 грудня 1990 року F 565-XII «Про міліцію», чинного на час укладення договору про підготовку фахівця за державним замовленням на денній формі навчання, на курсантів, слухачів, ад'юнктів, інших атестованих працівників, у тому числі й викладацького складу навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України, поширюються права і обов'язки, гарантії правового і соціального захисту та відповідальність працівників міліції.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України FПро Національну поліціюF поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Відповідно до статті 74 Закону України FПро Національну поліціюF підготовка фахівців за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, проводиться на підставі контракту про здобуття освіти, який укладається між навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчається.

Особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, повFязані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Позивач вказує, що ОСОБА_1, який перебував на посаді, що відноситься до публічної служби, звільнено. При цьому відповідач не відпрацював три роки, як це було визначено умовами договору від 27 травня 2015 року F 12 ДЮІ про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі.

Спори, що пов'язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що призвели до відшкодування фактичних витрат, пов'язаних з утриманням у навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат, відбувається після її звільнення з державної служби, підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

У межах цивільного судочинства суд не може досліджувати та встановлювати правомірність дій, рішень чи бездіяльності службовця або посадовця, оскільки така можливість передбачена лише в адміністративному судочинстві, якою охоплюється питання прийняття на публічну службу, її проходження та звільнення.

Аналогічний висновок зроблено у постанові від 12 грудня 2018 року у справі F 804/285/16 (провадження F 11-669апп18), у якій ОСОБА_2 Верховного Суду відступила від висновків, викладених у постановах від 14 березня 2018 року у справі F 461/5577/15-ц (провадження F 14-18цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі F 820/5761/15 (провадження F 11-750апп18) та інших постановах, що свідчить про усталену практику розгляду вказаної категорії спорів.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 липня 1950 року (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» вказав, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі «Занд проти Австрії» (заява N 7360/76, доповідь Європейської комісії з прав людини від 12 жовтня 1978 року) висловлено думку, що термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з [...] питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів [...]».

Із урахуванням викладеного, правовідносини, які виникли між сторонами у справі, є адміністративно-правовими, справа підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства, тому суд вбачає наявність підстав для відмови у відкритті провадження у справі з розFясненням позивачу права на звернення до суду з позовом в порядку адміністративного судочинства.

При вирішенні питання щодо відкриття провадження у справі суд враховував висновки щодо застосування відповідних норм права, які викладені в постанові ОСОБА_2 Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі F 723/18/17 (Провадження F 14-563цс18).

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі якщо заява не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Крім того, суд вважає за необхідне розFяснити позивачу, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, відповідно до п.3 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст. 186, 258-261 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом Національної академії внутрішніх справ до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, повFязаних з утриманням у навчальному закладі.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання до Дніпровського апеляційного суду апеляційної скарги протягом пFятнадцяти днів з дня її складення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, в редакції Закону України від 03.10.2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Учасник справи, якому ухвалу не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.

Ухвала знаходиться в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя: А. О. Врона