П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2019 року місто Київ

справа №755/18409/15-ц

провадження №22-ц/824/8381/2019

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2 ,

відповідач - Дарницька районна в м.Києві державна адміністрація

розглянув у порядку письмового провадження без виклику сторін апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2

на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 2 квітня 2019 про повернення заяви про збільшення позовних вимог,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, треті особи: Дніпровська районна в м. Києві державна адміністрація, Сьома Київська державна нотаріальна контора, Десята Київська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Соврас Олена Юріївна, Головне територіальне управління юстиції у м. Києві про визнання недійсним заповіту, відновлення дії попереднього заповіту, усунення від права на спадкування, поновлення права на додаткову житлову площу, відшкодування майнової та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2 , Дарницької районної в м.Києві державної адміністрації про визнання недійсним спірного заповіту його дружини ОСОБА_3 , відновлення чинності її попереднього заповіту, усунення від права на спадкування, поновлення права на додаткову житлову площу для нього, як наукового працівника, відшкодування майнової шкоди в сумі 5568 грн. і моральної шкоди в сумі 64000 грн..

Ухвалою судді Дніпровського районного суду м.Києва від 19 жовтня 2015 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Дарницької районної в м.Києві державної адміністрації про визнання недійсним спірного заповіту його дружини ОСОБА_3 , відновлення чинності її попереднього заповіту, усунення від права на спадкування, поновлення права на додаткову житлову площу для нього, як наукового працівника, відшкодування майнової і моральної шкоди.

27 березня 2019 року ОСОБА_1 подав суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій просив стягнути на його користь для відшкодування майнової та моральної шкоди6 з ОСОБА_2 100783 грн. 33 коп. та 234000 грн. відповідно; з Дарницької районної в м.Києві державної адміністрації 4680 грн. і 25000 грн. відповідно. До заяви додані два чеки на підтвердження понесених позивачем витрат на відправлення копії заяви відповідачам.

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 2 квітня 2019 року, постановлену у підготовчому судовому засіданні, заяву про збільшення позовних вимог повернуто ОСОБА_1 .

Не погоджуючись з такою заявою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на те, що така ухвала порушує його права, у зв`язку з скасуванням оскаржуваної ухвали відпаде проблема з начебто пропуском строку для направлення заяви про збільшення позовних вимог третім особам.

Відповідачка ОСОБА_2 також не погодилася з постановленою ухвалою, подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу Дніпровського районного суду м.Києва від 2 квітня 2019 року, направити справу до суду першої інстанції. В апеляційній скарзі посилалась на порушення судом першої інстанції норм процесуального права. Зокрема, зазначила про те, що суд мав би надати позивачу строк для усунення недоліків по заяві про збільшення позовних вимог, а не повертати її одразу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 27 червня 2019 року в складі колегії суддів справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 25 липня 2019 року в складі колегії суддів справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Справу розглянуто в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про повернення заяви про збільшення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки позивач не направив заяви про збільшення позовних вимог із долученими до неї документами третім особам у справі, тому відповідно до ч.5 ст.49 ЦПК України така заява не може бути прийнята та підлягає поверненню позивачу.

Відповідно до п.9 Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону № 2147-VIII, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з п.2 ч.2 ст.49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Частиною 5 ст.49 ЦПК України передбачено, що у разі подання будь-якої заяви, передбаченої пунктом 2 частини другої та частинами третьою та четвертою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає у рішенні суду.

Відповідно до ч.1 ст.42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

Отже, встановивши, що позивач не направив третім особам: Дніпровській районній в м. Києві державній адміністрації, Сьомій Київській державній нотаріальній конторі, Десятій Київській державній нотаріальній конторі, приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Соврас О. Ю., Головному територіальному управлінню юстиції у м. Києві, копії заяви про збільшення позовних вимог, суд першої інстанції відповідно до вимог цивільного процесуального закону повернув позивачу подану заяву.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 висновків суду не спростовують, а посилання в апеляційній скарзі на те, що суд безпідставно закінчив підготовче засідання не мають правового значення при розгляді апеляційної скарги на ухвалу про повернення позивачу заяви про збільшення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 в тій частині, що суд першої інстанції мав би залишити заяву позивача без руху, надавши строк для усунення недоліків, в тому числі і для сплати судового збору, не ґрунтуються на вимогах цивільного процесуального закону, а тому підлягають відхиленню.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування чи зміни не вбачається, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана ухвала - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 2 квітня 2019 про повернення заяви про збільшення позовних вимог - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус