Постанова

Іменем України

13 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 703/2-175/2010

провадження № 61-27630св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у судовому засіданні в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 12 липня 2017 року у складі колегії суддів: Мацунича М. В., Куштана Б. П., Джуга С. Д.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

31 серпня 2009 року Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (далі - ПАТ «ОТП Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до укладеного кредитного договору від 28 вересня 2006 року № СМ-SME800/012/2006 ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 40 000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в строки та в порядку, встановленими кредитним договором.

З метою забезпечення виконання зобов`язання за цим кредитним договором 28 вересня 2006 року між банком та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 укладені договори поруки, згідно яких поручителі зобов`язалися солідарно з позичальником відповідати перед банком за виконання ОСОБА_1 умов вказаного кредитного договору.

У зв`язку з неналежним виконанням кредитного договору станом на 27 серпня 2009 року у ОСОБА_1 утворилась заборгованість, яка становить 260 552,79 грн.

З урахуванням викладених обставин позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів на користь банку заборгованість за кредитним договором в розмірі 260 552,79 грн та вирішити питання про розподіл судових витрат.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 14 травня 2010 року позовні вимоги задоволені.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором від 28 вересня 2006 року № CM-SME800/012/2006 в розмірі 260 552,79 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із його доведеності та обґрунтованості.

Не погодившись із цим рішенням, ОСОБА_4 у листопаді 2016 року подав апеляційну скаргу на нього.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 12 липня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково.

Рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 14 травня 2010 року скасованота ухвалено нове про часткове задоволення позову.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ«ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором № СМ-SME800/012/2006, яка станом на 27 серпня 2009 року становить 260 397,80 грн та складається із суми: 31 280,66 доларів США, що еквівалентно сумі 249 901,19 грн та 10 496,61 грн,пені.

Стягнутосолідарно із ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором № СМ-SME800/012/2006, яка станом на 27серпня 2009 року становить 260397,80 грн та складається із суми: 31280,66 доларів США, що еквівалентно сумі 249901,19 грн та 10496,61 грн, пені.

Стягнутосолідарно із ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на користь ПАТ«ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором № СМ-SME800/012/2006, яка станом на 27 серпня 2009 року становить 260 397,80 грн та складається із суми: 31 280,66 доларів США, що еквівалентно сумі 249 901,19 грн та 10496,61 грн, пені.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що висновки суду першої інстанції про наявність безумовних підстав для задоволення позову в межах заявлених позовних вимог, а саме - стягнення солідарно з поручителів заборгованості за кредитним договором не узгоджуються з вимогами статті 554 ЦК України та умовами договорів поруки.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

07 серпня 2017 року на адресу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від ОСОБА_4 надійшла касаційна скарга на рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 12 липня 2017 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції скасувати в частині задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ухвалити нове рішення про відмову у позові в цій частині.

Касаційна скарга мотивована тим, що судом апеляційної інстанції ухвалено рішення без повного дослідження усіх доказів та обставин, що мають значення для справи.

Доводи інших учасників справи

11 вересня 2017 року на адресу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від ПАТ «ОТП Банк» надійшло заперечення на касаційну скаргу, в якому позивач просить суд касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, оскаржуване рішення апеляційного суду залишити без змін.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі за поданою касаційною скаргою та витребувано цивільну справу.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

12 червня 2019 року вказана справа передана судді-доповідачу Коротенку Є. В.

Фактичні обставини справи

Судами встановлено, що 28 вересня 2006 року між АКБ «Райффайзен Банк Аваль» (правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № СМ-SME800/012/2006, згідно якого ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 40 000,00 доларів США. Строк остаточного повернення кредиту - 28 вересня 2013 року.

Цей кредитний договір забезпечено трьома договорами поруки, укладеними 28вересня 2006 року між кредитором та поручителями: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Згідно пункту 4.1 вказаних договорів поруки, цей договір набирає чинності з дня його підписання сторонами (дата договору) і діє до повного виконання боргових зобов`язань за кредитним договором.

У відповідності до пункту 1.9 кредитного договору, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником та/або поручителем своїх боргових та інших зобов`язань за цим договором.

Узв`язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договоруПАТ «ОТП Банк» 19 листопада 2008 року, відповідно до пункту 1.9 кредитного договору, направило ОСОБА_1 письмову вимогу № 22-3-2/41720 про повне повернення кредиту, сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків, а також сплати пені/ нарахованої за прострочення виконання зобов`язань.

Повторно аналогічна вимога (з вихідним № 04/31) була направлена боржнику 20 січня 2009 року.

Ані боржник, ані поручителі заборгованість за кредитним договором не сплатили.

Відповідно до розрахунків банку, станом на 27 серпня 2009 року у ОСОБА_1 утворилась заборгованість, яка становить 260 397,80 грн, що складається із: заборгованості за кредитом - 31 280,66 доларів США, що еквівалентно сумі в розмірі 249 901,19 грн, та 10 496,61 грн нарахованої пені.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Вимогами частин першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Рішення судів в частині позовних вимог ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_1 в касаційному порядку не оскаржуються, а тому, у відповідності до частини першої статті 400 ЦПК України, в цій частині касаційним судом не переглядаються.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Зміст договору як угоди (правочину) складає сукупність визначених на розсуд сторін та погоджених ними умов, в яких закріплюються їх права і обов`язки, що складають зміст договірного зобов`язання (частина перша статті 628 ЦК України).

Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (частина третя статті 509 ЦК України, пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України).

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина перша статті 526 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Частиною першою статті 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

У статті 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (частина перша статті 554 ЦК України).

Отже, порука є спеціальним додатковим майновим заходом впливу, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов`язання.

Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов`язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов`язання боржника, та кредитором боржника.

Обсяг зобов`язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (частини перша та друга статті 553 ЦК України).

Встановлено, що 28 вересня 2006 року між АКБ «Райффайзен Банк Аваль» (правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № СМ-SME800/012/2006, згідно якого ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 40 000,00 доларів США. Строк остаточного повернення кредиту - 28 вересня 2013 року.

Цей кредитний договір було забезпечено трьома договорами поруки від 28 вересня 2006 року, укладеними між кредитором та поручителями: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Узв`язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору, ПАТ «ОТП Банк» 19 листопада 2008 року направило ОСОБА_1 письмову вимогу № 22-3-2/41720 про повне повернення кредиту, сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків, а також сплати пені/ нарахованої за прострочення виконання зобов`язань.

Повторно аналогічна вимога (з вихідним № 04/31) була направлена боржнику 20 січня 2009 року.

Таким чином ПАТ «ОТП Банк» використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, та пені за порушення умов договору, звернувшись у листопаді 2008 року з вказаною письмовою вимогою до боржника.

Такими діями кредитор на підставі частини другої статті 1050 ЦК України та пункту 1.9 Кредитного договору від 28 вересня 2006 року № СМ-SME800/012/2006 на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, а також неустойки.

Згідно частини четвертої статті 559 ЦК України (в редакції - на час виникнення спірних правовідносин) порука припиняється після закінчення строку, встановленого договором поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Отже, вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за кредитним договором повинно бути пред`явлено у судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто, упродовж шести місяців із моменту настання в строку виконання основного зобов`язання або із дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України.

Укладеними 28 вересня 2006 року Договорами поруки строк дії поруки не визначено.

Встановлено, що позивач звернувся до суду з вказаним позовом 31 серпня 2009 року, тобто поза межами встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку для пред`явлення вимог до поручителя.

Оскільки порука ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за зобов`язаннями ОСОБА_1 , передбаченими кредитним договором № СМ-SME800/012/2006 від 28 вересня 2006 року на час звернення з цим позовом до суду припинилась, позовні вимоги ПАТ «ОТП Банк» до вказаних відповідачів задоволенню не підлягають.

Суди першої та апеляційної інстанцій на вказане належної уваги не звернули, оцінки зазначеним обставинам не надали та дійшли помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову в цій частині.

Відповідно до частини третьої статті 400 ЦПК України суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судом повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, судові рішення судів попередніх інстанцій підлягають скасуванню в частині задоволення позовних вимог щодо стягнення заборгованості за кредитним договором від 28 вересня 2006 року № СМ-SME800/012/2006 з поручителів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 з ухваленням нового рішення в цій частині про відмову у задоволенні позову ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . Також вказані рішення підлягають скасуванню в частині стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь позивача судових витрат у розмірі 1820 грн.

Суд касаційної інстанції відповідно до положень статті 141 ЦПК України вирішує питання про розподіл судових витрат за розгляд Верховним Судом касаційної скарги ОСОБА_4 .

У зв`язку із задоволенням касаційної скарги ОСОБА_4 з ПАТ «ОТП Банк» на користь відповідача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подання до суду апеляційної скарги в розмірі 1 870, 00 грн та касаційної скарги в розмірі 2 040,00 грн, а всього - 3 910,00 грн.

Керуючись статтями 141, 400, 409, 412, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 14 травня 2010 року та рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 12 липня 2017 року в частині задоволення позовних вимог щодо стягнення заборгованості за кредитним договором від 28 вересня 2006 року № СМ-SME800/012/2006 з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 скасувати, ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Скасувати рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 14 травня 2010 року та рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 12 липня 2017 року в частині стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» судових витрат у розмірі 1820,00 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» на користь ОСОБА_4 витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної та касаційної скарг у розмірі 3 910,00 грн.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді:А. Ю. Зайцев
Є. В. Коротенко В. М. Коротун
В. П. Курило