Справа № 305/1542/18
Провадження по справі 2/305/78/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2019 року Рахівський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого - судді Ємчук В.Е.

за участі: секретаря судового засідання Орос С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рахів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі Позивач) звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 (далі Відповідач) про стягнення додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами. Позов мотивувала тим, що з 21.10.2005 року по 23.12.2013 року сторони перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Рахівського районного суду від 10.12.2013 року по справі №305/2496/13-ц, провадження 2/305/1233/13, що набуло законної сили 23.12.2013 року. Рішенням Рахівського районного суду від 20.12.2013 року по справі №305/33052/13-ц було вирішено стягувати з Відповідача на користь Позивача аліменти на утримання двох дітей: синів ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/2 частки з усіх видів заробітку Відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого чинним законодавством для дитини відповідного віку, починаючи з 28 листопада 2013 року, до досягнення дітьми повноліття. Стан здоров'я старшого сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з часу прийняття судом рішення про стягнення аліментів погіршився, й згідно з довідкою ЛКК №160 від 13.12.2017 року дитина визнана інвалідом дитинства, підгрупи "А" з діагнозом атиповий дитячий аутизм ( 84.1). У період з 08.07.2018 року по 19.07.2018 року позивач змушена була їздити на оздоровлення до Одеського культурно-оздоровчого комплексу "НЕМО", де понесла витрати в сумі 36239,78 гривні, до яких включено вартість проїзду в обидві сторони, вартість харчування та безпосередньо вартість витрат, пов'язаних з проходженням курсу оздоровлення дитини. У зв'язку з наведеним просить стягнути з ОСОБА_2 в її користь суму додаткових витрат вартість половини витрат, які вона понесла на оздоровлення сина у розмірі 18119,89 грн. Судові витрати віднести за рахунок відповідача.

Ухвалою Рахівського районного суду від 07.09.2018 року було відкрито провадження у даній справі та запропоновано Відповідачу протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, подати суду відзив на позовну заяву і всі докази, що підтверджують заперечення проти позову, а також, відповідно до п.2 ч.5 ст.178 ЦПК Відповідач повинен був подати докази надіслання відзиву та доданих до неї документів Позивачу. Копію ухвали Відповідач отримав 13.09.2018 року, що підтверджено повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідач 27.09.2018 року на адресу суду надіслав відзив, в якому зазначив, що після розірвання шлюбу він сплачує аліменти в розмірі 1/2 частки його доходів. На даний час він офіційно не працевлаштований та підприємницькою діяльністю не займається. Доходи отримує від сезонних робіт, оскільки робота за професією не надавала змогу забезпечувати нову сім'ю та сплачувати аліменти. Він згоден частково відшкодувати витрати на оздоровлення дитини в сумі 14000 гривень. Цією сумою він не володіє і тому для цього змушений їхати на роботу залишаючи свою сім'ю. Згідно з інформацією на сайті дельфінарію для оздоровлення сина колишня дружина використала період, коли ціни в дельфінарію максимальні, а через декілька місяців ціна знижується на 30%.

В судове засідання ОСОБА_1 не з'явилася, надала суду клопотання про розгляд справи без її участі, у зв'язку зі скрутним матеріальним становищем, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з'явився, надіслав суду повідомлення, що в суд для участі у розгляді даної справи з'явитися не може, через те, що перебуватиме за кордоном. Просить взяти до уваги, що він визнає позов частково, згоден сплатити 14000 гривень витрат на оздоровлення сина, оскільки сплачує аліменти в розімірі 1/2 частки заробітку.

Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд дійшов до такого висновку.

Відповідно до положень частини 1 статті 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом України (ч.1 ст. 4 ЦПК України).

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у шлюбі з 21 жовтня 2005 року, який розірвано Рахівським районним судом Закарпатської області, відповідно до рішення від 10.12.2013 року у справі №305/2496/13-ц.

Від шлюбу сторони мають двох дітей, з яких син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, являється дитиною з інвалідністю, що підтверджено довідкою ЛКК Рахівської районної лікарні №160 від 13.12.2017 року.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст. 141 СК України батьки мають рівні права і обов'язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Положеннями статей 180, 183, 184, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька видів виконання цього обов'язку, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183,184); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров'я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198).

Згідно з частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові витрати. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров'я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо.

У п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства га стягнення аліментів» роз'яснено, що участь у додаткових витратах на утримання дитини, можна притягати лише батьків, у цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат.

З матеріалів справи вбачається, що малолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, дійсно має певні вади здоров'я - є дитиною з інвалідністю підгрупи "А", діагноз атиповий дитячий аутизм (F 84.1).

Як зазначила Позивач у позовній заяві, у зв'язку із захворюванням дитина проходила курс реабілітації в Одеському культурно-оздоровчому комплексі "НЕМО", отже витрати на реабілітацію дитини, відносяться до додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами.

На підтвердження витрат на оплату реабілітації дитини ОСОБА_3 Позивач надала довідку Одеського культурно-оздоровчого комплексу "Немо", відповідно до якої загальна вартість курсу дельфінотерапії в період з 11.07.2018 року по 19.07.2018 року складала 25000 гривень. Також ОСОБА_1 надала суду квитки та чеки, які підтверджують вартість витрат, які зазначені нею в розрахунку ціни позову та які були нею сплачені за придбання проїзних квитків, медикаментів, харчів й одягу (шкарпеток ), та дитячих атракціонів.

Всього 1/2 частина додаткових витрат за розрахунками ОСОБА_1 складає 18119,89 гривень.

Відповідно до ст. ст. 77, 78 ЦПК України докази повинні бути належними та допустимими.

Принцип рівності прав та обов'язків батьків, що передбачений нормами Сімейного Кодексу України передбачає, що брати участь у додаткових витратах зобов'язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина і при визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.

Даючи оцінку наданим позивачкою доказам на підтвердження оплати придбання нею проїзних квитків, медикаментів, харчів і одягу (шкарпеток) та дитячих атракціонів, тобто на підтвердження додаткових витрат, що викликані особливими обставинами, хворобою дитини, суд вважає, що понесені витрати які були нею сплачені за придбання проїзних квитків, медикаментів, продуктів харчування й одягу (шкарпеток ), та дитячих атракціонів підлягають стягненню з відповідача, частково, за винятком витрат на харчування та одягу (шкарпеток), оскільки Відповідач ОСОБА_2, відповідно до рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 20.12.2013 року у справі №305/2639/13-ц сплачує в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що охоплює витрати на харчування дитини та забезпечення її одягом. Таким чином, сума додаткових витрат, яка підлягає до стягнення з Відповідача, складає 16763,37 гривні.

Аргументи Відповідача про те, що Позивач вибрала для проходження реабілітації період, коли ціни в ньому є найдорожчими, суд відхиляє, оскільки Позивач має двох неповнолітніх дітей, які є шкільного віку, реабілітацію з дитиною вона проходила в період з 11.07.2018 року по 19.07.2018 року, тобто під час канікул, що відповідало інтересам дітей і не порушувало навчального процесу.

Питання розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

Враховуючи, що позивач при подачі даного позову була звільнена від сплати судового збору, тому такий слід стягнути з Відповідача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 81, 83, 89, 141, 178, 263-265, 273, 279, 354, 355, п.15.5 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_4 в користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_6, додаткові витрати, понесені на оздоровлення сина ОСОБА_3 у період з 08.07.2018 року по 19.08.2018 року у розмірі 16763,37 грн (шістнадцять тисяч сімсот шістдесят три гривні 37 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_4 в спеціальний фонд Державного бюджету України в особі Рахівського районного суду Закарпатської області 768 гривень 40 копійок судового збору на рахунок: отримувач коштів - УДКСУ у Рахівському районі, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37862638, банк отримувача - ГУДКУ в Закарпатській області, код банку отримувача (МФО) 812016, рахунок отримувача 0211, код класифікації доходів бюджету 22030101, призначення платежу - судовий збір.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Суддя: В.Е. Ємчук