Постанова

Іменем України

10 липня 2019 року

м. Київ

справа № 225/5077/16-ц

провадження № 61-29596св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Гулька Б. І., Воробйової І. А. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А.,

Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк»,

особа, яка звернулася з касаційною скаргою- уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» на заочне рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 09 грудня 2016 року у складі судді Челюбєєва Є. В.

та рішення Апеляційного суду Донецької області від 13 червня 2017 року

в складі колегії суддів: Папоян В. В., Дундар І. О., Кішкіної І. В.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2016 року Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (далі - ПАТ Всеукраїнський Акціонерний Банк»), звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позовна заява мотивована тим, що 27 грудня 2007 року між банком

та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав останньому кредит у розмірі 45 000 дол. США зі сплатою

17 % річних.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між банком та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 укладено договір іпотеки, за умовами якого відповідачі передали в іпотеку належну

їм на праві власності трикімнатну квартиру, яка знаходиться за адресою:

АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 належним чином умови кредитного договору

не виконував, у зв`язку з чим, в нього виникла заборгованість у розмірі

40 875 дол. США, яка складається із: заборгованість за відсотками -

53 402 дол. США 33 центів, комісія за РО - 14 475,17 грн, штраф

за несвоєчасне погашення кредиту (неустойки) - 56 591,90 грн. Загальна сума заборгованості за кредитним договором відповідно до курсу Національного банку України (далі - НБУ) станом на 26 серпня 2016 року 25,329215 за 1 дол. США складає 2 459 037,82 грн.

Ураховуючи викладене, ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» просило суд звернути стягнення на нерухоме майно, яке є предметом договору іпотеки від 27 грудня 2007 року, укладеного між ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , а саме: трикімнатну квартиру, загальною площею 55,20 кв. м, житловою площею 38,20 кв. м,

яка знаходиться за адресою:

АДРЕСА_1 , шляхом його продажу ПАТ «Всеукраїнський акціонерний Банк» від свого імені будь-якій особі покупцю за початковою ціною, визначеною на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності під час його реалізації, у порядку передбаченому статтею 38 Закону України «Про іпотеку», з наданням ПАТ «Всеукраїнський акціонерний Банк» всіх прав продавця, у тому числі, але не виключно: укладати договір купівлі-продажу, отримувати дублікати правовстановлюючих документів на вказаний предмет іпотеки в органах БТІ, органах нотаріату та інших органах державної влади, місцевого самоврядування та у будь-яких установах незалежно від форм власності; отримувати всі необхідні документи

та довідки (в тому числі витяг з державного реєстру речових прав

на нерухоме майно про реєстрацію права власності) для продажу вищезазначеного предмета іпотеки у Державній реєстраційній службі України та всіх підпорядкованих структурних підрозділах, в органах нотаріату або у інших органах, які будуть здійснювати функції з реєстрації речових прав на нерухоме майно; здійснювати будь-які платежі у якості продавця в процесі укладання договору купівлі-продажу предмету іпотеки; звертатися до суб`єктів оціночної діяльності із заявою про проведення експертної оцінки предмету іпотеки, а також ставити підписи від свого імені за одержання експертної оцінки; отримувати довідки та документи, які необхідні для укладання та нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу;надати приватному нотаріусу право відкрити розділ на предмет іпотеки та зареєструвати право власності на предмет іпотеки, отримувати

в органах місцевого самоврядування за місцем знаходження предмета іпотеки довідки, технічну документацію.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Дзержинського міського суду від 09 грудня 2016 року позов ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» задоволено.

Звернуто стягнення на трикімнатну квартиру

АДРЕСА_2 загальною площею 55,20 кв. м, в тому числі житловою площею 38,20 кв. м, зі всіма об`єктами функціонально пов`язаними з цим нерухомим майном у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 444 ЗН/07-1

від 27 грудня 2007 року у сумі 2 402 445, 42 грн, шляхом продажу вказаної квартири ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» від свого імені будь-якій особі - покупцю за початковою ціною, визначеною на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності під час його реалізації в порядку, передбаченому

статті 38 Закону України «Про іпотеку», з наданням ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» всіх прав продавця, у тому числі, але

не виключно: укладати договір купівлі-продажу, отримувати дублікати правовстановлюючих документів на вказаний предмет іпотеки

в органах БТІ, органах нотаріату та інших органах державної влади, місцевого самоврядування та у будь-яких установах незалежно від форм власності; отримувати всі необхідні документи та довідки (в тому числі витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності) для продажу вищезазначеного предмета іпотеки у Державній реєстраційній службі України та всіх підпорядкованих структурних підрозділах, в органах нотаріату або у інших органах, які будуть здійснювати функції з реєстрації речових прав на нерухоме майно; здійснювати будь-які платежі у якості продавця в процесі укладання договору купівлі-продажу предмету іпотеки; звертатися до суб`єктів оціночної діяльності із заявою про проведення експертної оцінки предмету іпотеки, а також ставити підписи від свого імені за одержання експертної оцінки; отримувати довідки та документи, які необхідні для укладання

та нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу;надати приватному нотаріусу право відкрити розділ на предмет іпотеки та зареєструвати право власності на предмет іпотеки, отримувати в органах місцевого самоврядування за місцем знаходження предмета іпотеки довідки, технічну документацію. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Вказано, що рішення суду про звернення стягнення заборгованості

за кредитним договором на іпотечне майно не підлягає виконанню протягом дії Закону України від 03 червня 2014 року, № 1304-VII«Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Рішення районного суду мотивовано тим, що ОСОБА_1 належним чином умови кредитного договору не виконав, тому позовні вимоги банку про звернення стягнення на предмет іпотеки підлягають задоволенню.

З урахуванням вимог Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», яким на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів, звернув стягнення в межах заборгованості яка складається з основного зобов`язання, відсотків та комісії. Разом з тим, Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України наданого як забезпечення кредитів іноземній валюті» набув чинності 07 червня 2014 року після укладання сторонами договору іпотеки, тому рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії вказаного закону не підлягає виконанню.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 13 червня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» задоволено частково. Рішення Дзержинського міського суду Донецької області

від 09 грудня 2016 року в частині визначення початкової ціни продажу предмету іпотеки змінено, зазначивши початкову ціну продажу предмета іпотеки 342 211,00 грн. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що задовольняючи позовні вимоги банку частково, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що боржником порушено зобов`язання з повернення кредитних коштів, тому позивач має право на звернення стягнення на предмет іпотеки, та з урахуванням вимог Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», яким на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів, звернув стягнення в межах заборгованості яка складається

з основного зобов`язання, відсотків та комісії. Також враховуючи, що майно боржника, на яке звертається стягнення надано в забезпечення кредиту

в іноземній валюті, площа квартири не перевищує 140 кв. м

та використовується як місце постійного проживання відповідачів, суд дійшов обґрунтованого висновку, що рішення в частині звернення стягнення

не підлягає виконанню на час дії мораторію, встановленого цим законом.

Крім того судом зазначено, що майно, на яке звертається стягнення, розташовано на території проведення антитерористичної операції,

та відповідно до статті 9 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» протягом терміну дії цього Закону щодо нерухомого майна, розташованого на території проведення антитерористичної операції, що належить громадянам України (у тому числі фізичним особам - підприємцям) або юридичним особам та перебуває

в іпотеці, зупиняється, у тому числі дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки) Закону України «Про іпотеку».

Оскільки судом першої інстанції помилково не враховано вимоги частини першої статті 39 Закону України «Про іпотеку», відповідно до якої у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки

у рішенні суду зазначаються в тому числі початкова ціна предмету іпотеки для його подальшої реалізації, тому апеляційний суд вважав, необхідним встановити початкову ціну іпотечного майна в розмірі 342 211,00 грн, яка узгоджена сторонами в пункті 2.3.3 спірного іпотечного договору.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у серпні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі Уповноваженої

особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію

ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк», посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило змінити оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій, виключивши

з резолютивної частини рішення абзац чотири: «Рішення суду про звернення стягнення заборгованості за кредитним договором на іпотечне майно на час дії Закону України від 03 червня 2014 року № 1304-VII «Про мораторій

на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів

в іноземній валюті» не виконується». В іншій частині оскаржувані судові рішення залишити без змін.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ від 05 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу

№ 225/5077/16-ц зДзержинського міського суду Донецької області.

Відповідно до пункту 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діяв у межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів»,

за якими судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIIІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку

за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

13 червня 2019 року згідно з протоколом автоматизованого розподілу судових справ між суддями справу передано судді-доповідачеві.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 червня 2019 року вказану справу призначено до розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що судами першої та апеляційної інстанції не застосовано Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Зазначено, що висновок суду ґрунтується тільки на тому, що кредит був наданий у іноземній валюті але не досліджено, чи є у власності відповідача інше нерухоме житлове майно.

Відзив (заперечення) на касаційну скаргу учасниками справи не подано.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

27 грудня 2007 року між ВАТ Всеукраїнський Акціонерний Банк», правонаступником якого є ПАТ Всеукраїнський Акціонерний Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 444ЗН/07 згідно з яким останньому був наданий кредит у сумі 45 000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14 % річних, з подальшою зміною процентної ставки до 17 % річних, та з кінцевим терміном повернення 08 грудня 2017 року.

27 грудня 2007 року з метою забезпечення виконання зобов`язання

за кредитним договором, між ВАТ Всеукраїнський Акціонерний Банк»

та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 укладено договір іпотеки від 27 грудня 2007 року, відповідно до якого передано в іпотеку банку нерухоме майно, що належить відповідачам на праві власності на підставі свідоцтва про право власності, виданого Представництвом фонду державного майна України в м. Донецьку 17 березня 2000 року за № 2896 та свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Сьомою Донецькою державною нотаріальною конторою 25 вересня 2002 року за реєстровим № 3-1392,

а саме: трикімнатну квартиру за адресою:

АДРЕСА_1 , загальною площею 55,2 кв. м, житловою

площею 38,20 кв. м.

Відповідно до пункту 2.3.3 вказаного договору іпотеки визначено, що узгоджена сторонами оціночна вартість предмета іпотеки становить 342 211,00 грн.

Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 25 вересня 2015 року з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Всеукраїнський

Акціонерний Банк» стягнута заборгованість за кредитним договором у сумі 2 093 979,50 грн, проте на час розгляду справи рішення суду боржником

не виконано.

Відповідно до наданого ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» розрахунку загальна сума заборгованості становить 2 459 037,82 грн. У тому

числі заборгованість за основним зобов`язанням складає 40 875 дол. США, заборгованість за відсотками за користування кредитом 53 402,33 дол. США, комісія за РО 14 475,17 грн, штраф за несвоєчасне погашення кредиту 56 591,90 грн. Відповідачем по справі не надано доказів на спростування розміру заборгованості із тіла кредиту, відсотків за користування кредитом, визначеного позивачем.

Пунктом 2.7.4 кредитного договору від 27 грудня 2007 року передбачено,

що у випадку невиконання позичальником боргових зобов`язань понад один календарний місяць від дати отримання вимоги банку, банк має право звернути стягнення на предмет іпотеки, майно поручителя в порядку, передбаченому діючим законодавством та договором іпотеки (а.с. 15).

Згідно з пунктом 4.1.5 договору іпотеки, укладеного між банком

та відповідачами, іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо при настанні строку (терміну) виконання зобов`язання воно не буде виконане.

Відповідно до пункту 7.3 вказаного договору іпотеки іпотекодержатель має право на свій розсуд обрати порядок звернення стягнення в межах передбачених пунктом 7.2 цього договору. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється у тому числі на підставі рішення суду (пункт 7.2).

Відповідно до пункту 7.2 цього договору іпотеки звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі: рішення суду; виконавчого напису нотаріуса; переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов`язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку» та умовами цього договору; продажу іпотекодержателем від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку» та умовами цього договору.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження

в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог

і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржувані рішення не відповідають.

Відповідно до статей 12 і 33 Закону України «Про іпотеку» одним зі способів захисту прав та інтересів іпотекодержателя є звернення стягнення на предмет іпотеки.

Вказаний Закон визначає такі способи звернення стягнення на предмет іпотеки (частина третя статті 33 Закону України «Про іпотеку»): судовий (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду); позасудовий: захист прав нотаріусом (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса) або самозахист (згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя).

Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідного застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, є (частина третя статті 36 Закону країни «Про іпотеку»): 1) передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; 2) право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку».

Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду є: 1) реалізація предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів (стаття 39 Закону України «Про іпотеку»); 2) продаж предмета іпотеки іпотекодержателем будь-який особі-покупцеві (стаття 38 Закону України «Про іпотеку»),

У договорі іпотеки від 27 грудня 2007 року у пункті 7.2 сторони передбачили позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу предмета іпотеки іпотеко держателем від свого імені будь-якій особі-покупцеві.

Звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом встановлення у рішенні суду права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки

будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, визначеному статтею 38 Закону України «Про іпотеку», можливе лише за умови,

що сторони договору іпотеки не передбачили цей спосіб задоволення вимог іпотекодержателя у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя або в іпотечному застереженні, яке прирівнюється до такого договору

за юридичними наслідками. Якщо ж сторони договору іпотеки передбачили такий спосіб задоволення вимог іпотекодержателя у договорі

про задоволення вимог іпотекодержателя або в іпотечному застереженні, позовна вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом встановлення у рішенні суду права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, визначеному статтею 38 Закону, є неналежним способом захисту.

Частина друга статті 36 Закону України «Про іпотеку», яка встановлює,

що визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя

не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки, означає, що

у разі, якщо у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя сторони передбачили обидва, вказані у частині третій статті 36 Закону України «Про іпотеку», способи задоволення вимог іпотекодержателя (статті 37, 38 Закону України «Про іпотеку»), то їх наявність не перешкоджає іпотекодержателю застосувати: 1) судовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом задоволення вимог іпотекодержателя у спосіб реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах; 2) позасудовий спосіб звернення стягнення

на предмет іпотеки шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Зазначений правовий висновок висловлений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 29 травня 2019 року у справі № 310/11024/15-ц, провадження № 14-112цс19.

Згідно з частиною четвертої статті 263 ЦПК України при виборі

і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені

в постановах Верховного Суду.

На зазначене апеляційний суду належної уваги не звернув, не врахував,

що звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом надання банку права від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 Закону України

«Про іпотеку», є способом позасудового врегулювання, який здійснюється за згодою сторін без звернення до суду, що є свободою договору

(статті 6, 627 ЦК України).

Таким чином, суд першої інстанції з висновком якого частково погодився апеляційний суд, ухвалюючи рішення про задоволення позову банку про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом встановлення у рішенні суду права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, визначеному статтею 38 Закону, допустився порушень вимог законодавства, оскільки вказаний спосіб, є неналежним способом захисту, а тому у задоволенні позову ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» слід відмовити.

Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судом повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, оскаржуване рішення апеляційного суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову з інших правових підстав.

Відповідно до частини першої статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись статтями 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» задовольнити частково.

Заочне рішення Дзержинського міського суду Донецької області

від 09 грудня 2016 року та рішення Апеляційного суду Донецької області

від 13 червня 2017 року скасувати.

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовити.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: Б. І. Гулько

І. А. Воробйова

Р. А. Лідовець

Ю. В. Черняк