Справа №694/730/19
провадження № 2/694/396/19
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

10.05.2019 р. м.Звенигородка

Суддя Звенигородського районного суду Черкаської області Гончаренко Т.В., ознайомившись із позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи втратившої право користування майном,

встановила:

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 таким, що втратив право користування чужим майном - будинковолодінням, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та виселити.

Відповідно до вимог ст. 185 ЦПК України суддя після одержання позовної заяви у тому числі з'ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями175,177 вказаного Кодексу.

Вивчивши позовну заяву та додані документи, вважаю, що позовну заяву необхідно залишити без руху з наступних підстав.

Відповідно доп.4, 5 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити, зокрема: спосіб захисту прав або інтересів, передбачений законом, або інший спосіб захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

В роз'ясненнях, які містяться вПостанові Пленуму Верховного Суду України N 2 від 12.06.2009 р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» зазначено, що суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Стаття 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав і інтересів осіб.

Так в позовній заяві позивачем зазначено, що вона є власником житлового будинку.

Як на правову підставу позову позивач посилається на ст. 391 ЦК України з якої вбачається, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

З огляду на вищезазначену норму закону позивачу слід звернути увагу на те, що позовна вимога в частині визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення (дане формулювання) охоплюється нормами житлового законодавства та враховуючи вищевикладене, позивачу необхідно уточнити вимоги позовної заяви, з вірно обраним способом захисту порушеного права, у відповідності до вимог ст. 16 ЦК України, з урахуванням положень ЦК України, які регулюють правовідносини щодо захисту права власності.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ в п.34 постанови №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» вказав, що оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла.

Зокрема, за назвою можна припустити, що предметом позову є визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а фактично позивач у прохальній частині заяви просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування чужим майном та виселити відповідача з будинковолодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Виходячи зі змісту позовної заяви, позивачу необхідно уточнити позовні вимоги та звернутись до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням та виселення з будинку.

Крім того, в позовній заяві позивачем не конкретизовані позовні вимоги. Так, позивач зазначає, що відповідач - ОСОБА_2 , колишній чоловік позивача зареєстрований та проживає в будинку,

однак добровільно виселитись не бажає, тому заявляє вимогу про його виселення з будинку, але не вказує з наданням чи без надання іншого жилого приміщення.

Позов не містить викладення обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги відповідно до норм житлового та цивільного законодавства; зазначення доказів,що підтверджують вказані обставини; підстави виселення, а тому слід уточнити позовні вимоги та вказати спосіб захисту порушених прав з посиланням на норми права. До позовної заяви не долучено жодних доказів, якими позивач повинен обґрунтувати необхідність та підстави для виселення.

Аналіз вказаних норм окремо та у їх сукупності не дає можливості суду визначити реальний характер правовідносин між сторонами, адже позивач не зазначив правових підстав проживання відповідача у спірному житлі.

Зазначені недоліки перешкоджають вирішенню питання про відкриття провадження у справі.

За таких обставин, позовну заяву відповідно до ст.185 ЦПК України необхідно залишити без руху, про що повідомити позивача і надати строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання даної ухвали, про що повідомити позивача і надати строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання даної ухвали.

Керуючись ст.ст.175, 177, 185 ЦПК України, суддя,-

ухвалила:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи втратившої право користування майном залишити без руху, про що повідомити позивача і надати строк для усунення викладених в ухвалі недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання даної ухвали.

У разі усунення недоліків у встановлений строк позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя