Справа № 591/2948/17
Провадження № 2/591/46/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2019 року м. Суми

Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Шелєхової Г.В.

за участю секретаря судового засідання Бондар С.М.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу №591/2948/18 за позовом Харківського національного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті навчання,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 15 жовтня 2010 року між сторонами укладено договір про підготовку здобувача для складання кандидатських іспитів, згідно якого університет зобовязувався надати послуги з підготовки здобувача наукового ступеня кандидата наук, а замовник зобовязується оплачувати послугу щорічно у сумі 3807,61 грн. У звязку з порушенням позичальником умов договору утворилася заборгованість у розмірі 14 422,22 грн. Тому просить стягнути з відповідача суму боргу та судовий збір.

В судове засідання представник позивача не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений, подав письмову заяву про розгляд справу у відсутність.

Відповідач проти позову заперечив.

Ухвалою судді Зарічного районного суду м. Суми Бурда Б.В. від 21 червня 2017 року відкрито провадження у справі призначено судове засідання на 6 вересня 2017 року.

Протокольною ухвалою головуючого від 6 вересня 2017 року відкладено до 26 жовтня 2017 року за клопотанням відповідача.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 26 жовтня 2017 року призначено по справі почеркознавчу експертизу, провадження по справі зупинене.

Ухвалою судді Зарічного районного суду м. Суми Бурда Б.В. відновлено провадження у справі, призначено судове засідання на 26 лютого 2018 року.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 26 лютого 2018 року призначено по справі почеркознавчу експертизу, провадження зупинене.

Ухвалою судді Зарічного районного суду м. Суми Бурда Б.В. відновлено провадження у справі, призначено судове засідання на 6 липня 2018 року.

Протокольною ухвалою головуючого від 6 липня 2018 року відкладено розгляд справи до 22 серпня 2018 року за клопотанням відповідача для направлення заперечень іншій стороні.

22 серпня 2018 року відкладено розгляд справи до 14 листопада 2018 року у звязку з перебуванням головуючого на лікарняному.

Згідно розпорядження №60 та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи справу передано судді Шелєховій Г.В.

Ухвалою судді Зарічного районного суду м. Суми Шелєхової Г.В. від 6 вересня 2018 року справу прийнято до провадження.

Протокольною ухвалою головуючого від 20 грудня 2018 року оголошено перерву в судовому засіданні до 21 січня 2019 року для виклику представника позивача.

Протокольною ухвалою головуючого від 21 січня 2019 року оголошено перерву в судовому засіданні до 19 лютого 2019 року за клопотанням представника позивача.

Суд, вислухавши пояснення зявившихся учасників, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Згідно наказу Харківського національного університету внутрішніх справ №537 від 12.11.2010 року, ОСОБА_1 прикріплено до кафедри адміністративного права навчально-наукового інституту права та масових комунікацій Харківського національного університету внутрішніх справ для складання кандидатських іспитів і написання кандидатської дисертації з 15 листопада 2010 року в якості здобувача, який працюватиме над дисертацією поза адюнктурою на 5 років (а. с. 6).

15 жовтня 2010 року між сторонами укладений договір №12/20 про підготовку здобувача для складання кандидатських іспитів, згідно якого університет зобовязується надавати замовнику послугу з підготовки здобувача наукового ступеня кандидата наук, що працює над дисертацією поза адюнктурою, для складання кандидатських іспитів, а Замовник зобовязується виконувати свої обовязки за цим договором та оплатити послугу за ціною, встановленою договором.

Відповідно до п. 3.1, 3.2 договору загальна ціна послуги становить 19038,05 грн., замовник зобовязується оплачувати послугу щорічно у сумі 3807,61 грн. (а.с.7).

Відповідно до ст. 43 Закону України «Про освіту», університет відноситься до вищих навчальних закладів четвертого рівня акредитації і відповідно до ст. 44 цього закону може проводити підготовку та атестацію наукових кадрів, в тому числі, відповідно до ч. 4 ст. 61 за договорами. При цьому, як виходить зі змісту ч. 5 ст. 61, використовуються типові договори, затверджені спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі освіти і науки.

Виключний перелік платних освітніх послуг, які міг надавати вищий навчальний заклад (ВНЗ) міститься у ст. 1 «Переліку платних послуг»

Згідно п. 11 ст. 1 «Переліку платних послуг», до платних послуг відноситься прийом кандидатських іспитів, видання та розповсюдження авторефератів, дисертацій, стенографування під час захисту дисертації; інші послуги, повязані з підготовкою до захисту дисертацій на здобуття наукового ступеня кандидата або доктора наук та його проведення.

Відповідно до ст. 44 Положення про підготовку наукових кадрів», здобувач самостійно працює над дисертацією на здобуття наукового ступеня кандидата наук. Здобувач не є аспірантом (адюнктом) чи докторантом.

Згідно ст. 46 Положення здобувач не працює в ВНЗ і не навчається в ньому, а лише прикріплюється до нього. Оплата за прикріплення до ВНЗ передбачена лише для іноземців та осіб без громадянства.

Перелік платних послуг також не передбачає плати за прикріплення здобувача для написання дисертації.

Таким чином, з вищевикладеного вбачається, що предметом договору є підготовка до складання кандидатських іспитів, однак така послуга не передбачена законодавством як платна. Прийом кандидатських іспитів хоча і є платною послугою, однак договором не передбачено надання саме такої послуги замовнику.

Крім цього, відповідач був прикріплений до університету як здобувач, тобто як особа, що самостійно працює над дисертацією для здобуття наукового ступеня кандидата наук. Таким чином, не зрозуміло, які саме послуги з підготовки надавалися відповідачу.

Жодних доказів на підтвердження надання таких послуг суду не надано.

На питання суду з приводу обсягу послуг, наданих відповідачу представник позивача просив оголосити перерву для з»яс4ування відповіді на вказане питання, але після перерви представник в судове засідання не з»явимвсяґ. Надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність.

Договір №12/20 від 15.10.2010 року не підтверджує сам факт надання послуг, які зобов»язувався надати позивач.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Таким чином, договір свідчить лише про намір виконання дій в майбутньому, а не про їх фактичне виконання. Аналогічна правова позиція висловлена в Постанові Верховного Суду України від 15 грудня 2015 року у справі №21-4266а15.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов'язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Тобто підставою виникнення зобовязання з оплати за надану послугу є фактичне надання послуги.

Крім цього, як вбачається з наказу № 62 від 9 лютого 2016 року, у звязку із невиконанням індивідуального плану роботи здобувача, втратою звязку з кафедрою та науковим керівником ОСОБА_1 відраховано з числа здобувачів наукового ступеня кандидата наук з 12.02.2016 року.

Не зрозуміло як університетом надавалися послуги з підготовки до прийому кандидатських іспитів, якщо був відсутній будь-який звязок між надавачем послуг та споживачем.

Позивач вказує на те, що послуги надавалися протягом 5 років з 15 листопада 2010 року по 12 лютого 2016 року. Однак кандидатські іспити складалися відповідачем в листопаді 2010 року, що підтверджується копією протоколу №5 від 20 листопада 2010 року та 27 листопада 2010 року.

Таким чином, встановлено, що послуги, які є предметом договору відповідно до законодавства не відносяться до платних. Крім цього, позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що університетом надавалися послуги відповідачу щодо підготовки до складання кандидатських іспитів.

В процесі розгляду справи встановлено, що відповідач сплатив позивачу грошові кошти на загальну суму 7615 грн. 83 коп., але суд вважає, що ці дії не являються визнанням позову, оскільки в процесі розгляду даної справи відповідач проти позову заперечив.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог та відмову в їх задоволенні.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.

Згідно ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат повязаних з розглядом справи належать витрати, повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Тому з Харківського національного університету внутрішніх справ на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути 2570 грн. 24 коп. судових витрат за проведення експертного дослідження.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 10-13, 19, 76-82, 141, 258, 259, 264, 265, 273 ЦПК України, ст.ст. 181 СК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Харківського національного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті навчання відмовити у звязку з необгрунтованістю.

Стягнути з Харківського національного університету внутрішніх справ на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, прож. за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНН НОМЕР_1) 2570 грн. 24 коп. судових витрат.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Зарічний районний суд м. Суми.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення виготовлено 26 лютого 2019 року.

Суддя Г.В.Шелєхова