Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

25.02.2019 р. 145/2116/18 2/145/192/2019

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого Кіосак Н. О. ,

за участю секретаря Крикливої М.С.,

позивачки ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, в якому вказує, що 20 січня 2018 року вони уклали між собою шлюб, який був зареєстрований у Виконавчому комітеті Гніванської міської ради Тиврівського району Вінницької області, актовий запис № 3.

Від шлюбу в них спільних малолітніх чи неповнолітніх дітей не має.

Після одруження сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин.

Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім'ю. Під час спільного проживання постійно між ними виникали сварки, що призвело до того, що вони стали проживати окремо з жовтня 2018 року.

Зважаючи на те, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

На даний момент вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, тому за її глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає.

Чоловік не підтримує з нею відносин, не бажає з'явитися разом до органів реєстрації шлюбу з метою подачі спільної заяви про розірвання шлюбу, а тому вона змушена звертатися до суду з даною позовною заявою про розірвання шлюбу.

Подальше спільне життя їх із відповідачем як подружжя та збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам.

Нею не подано іншого позову (позовів) до цього ж самого відповідача з тим самим предметом позову та з тих самих підстав.

Просить розірвати шлюб.

Після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище "ОСОБА_1".

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, просить їх задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнав.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

20 січня 2018 року сторони уклали шлюб, що стверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.4).

В шлюбі народжених дітей не має.

Відповідно до ст.112 ч. 2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем.

Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Наведені на обґрунтування позову обставини, що спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, а тому суд вважає, що подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін.

Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право відновити її дошлюбне прізвище після розірвання шлюбу.

Керуючись ст.ст. 12, 76-81, 89, 197-200, 263- 265 ЦПК України, ст.ст. 110, 112, 113 СК України,

ухвалив:

Позов задоволити.

Шлюб, зареєстрований 20 січня 2018 року виконавчим комітетом Гніванської міської ради Тиврівського району Вінницької області між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, актовий запис № 3, розірвати.

Після розірвання шлюбу позивачці ОСОБА_1 відновити дошлюбне прізвище "ОСОБА_1".

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду через Тиврівський районний суд протягом 30 днів з дня складання рішення в повному обсязі, тобто з 28 лютого 2019 року.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено в день його складання або проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу на рішення суду буде подано протягом 30 днів з дня вручення йому повної копії судового рішення.

Суддя Кіосак Н. О.