1Справа № 335/7312/13-ц 4-с/335/24/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2019 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді: Калюжної В.В., за участю секретаря судового засідання Кудряшової Ю.І., розглянувши у залі суду у м. Запоріжжі цивільну справу за скаргою Публічного акціонерного товариства „Родовід Банк» на дії державного виконавця Вознесенівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Лазарок Олени Анатоліївни, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

Представник Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Вознесенівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Лазарок Олени Анатоліївни, в обґрунтування якої зазначив наступне.

На виконанні у Вознесенівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області перебував виконавчий лист № 335/7312/13-ц, виданий Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя 16.01.2014 року про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Родовід банк заборгованості за Кредитним договором №34.10/АК-00023.08.2-З від 26.09.2008 року у розмірі 227 401,91 гривень та судового збору у розмірі 1 169,94 грн., а всього 228 571,85 грн.

Постановою державного виконавця Вознесенівського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ в Запорізькій області Лазарок О.А. у виконавчому провадженні ВП №51728676 від 27.11.2018 року виконавчий лист повернуто стягувачу, на підставі п. 5 ст. 37 Закону України „Про виконавче провадження.

Посилаючись на те, що державний виконавець в порушення вимог Закону України «По виконавче провадження» не в повному обсязі вчинив виконавчі дії з метою встановлення фінансового та майнового стану боржника, примусового проникнення до його житла, а також розшуку боржника, заявник просив визнати неправомірними дії державного виконавця, скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 27.11.2018 року ВП 51728676 та зобов`язати державного виконавця поновити виконавче провадження.

Представник заявника просив розглянути скаргу у його відсутність, про що зазначив у скарзі.

Представник Вознесенівського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області проти задоволення скарги заперечував, подав до суду письмові заперечення, в яких зазначено, що державний виконавець діяв в межах Закону та у встановлений Законом спосіб, вжитими державним виконавцем заходами не встановлено майна боржника, на яке можливо було б звернути стягнення, виходами за місцем проживання боржника не вдалося перевірити майновий стан боржника, про що складені відповідні акти. Вважає постанову законною, а підстави для задоволення скарги необгрунтованими, суду надав письмову заяву про розгляд скарги у його відсутність, у задоволенні скарги просить відмовити.

Заінтересовані особи у судове засідання не з`явилися, про час та місце слухання справи повідомлялися у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши всі представлені докази в сукупності, виходячи із меж заявлених вимог, приходить до наступних висновків.

Статтею 124 Конституції України визначено, що рішення суду підлягає обов`язковому виконанню на всій території України.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 10 Закону України «Про виконавче провадження» передбачені заходи примусового виконання рішень, перелік яких не є вичерпним.

Згідно із ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Судом встановлено, що на виконанні у Вознесенівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області перебував виконавчий лист № 335/7312/13-ц, виданий Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя 16.01.2014 року про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Родовід банк заборгованості за Кредитним договором №34.10/АК-00023.08.2-З від 26.09.2008 року у розмірі 227 401,91 гривень та судового збору у розмірі 1 169,94 грн., а всього 228 571,85 грн.

Постановою державного виконавця Вознесенівського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ в Запорізькій області Лазарок О.А. у виконавчому провадженні ВП №51728676 від 27.11.2018 року виконавчий лист відносно боржника ОСОБА_1 повернуто стягувачу, на підставі п. 5 ст. 37 Закону України „Про виконавче провадження.

За змістом п.5 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у результаті вжитих виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку з втратою годувальника, про відібрання дитини, а також виконавчі документи, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані без участі боржника).

З наданих суду матеріалів виконавчого провадження встановлено, що державним виконавцем було вжито заходи щодо встановлення наявності у боржника ОСОБА_3 З. ОСОБА_4 нерухомого майна, проте таких відомостей не встановлено, про що надано Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 135710374 від 28.08.2018 року. Інформація щодо джерел отримання доходу боржником відсутня, транспортний засіб належний боржнику Чхапелії ОСОБА_5 , на який накладено арешт, перебуває у розшуку.

Як зазначено в оскаржуваній постанові, в результаті вжитих державним виконавцем заходів неможливо встановити місце перебування боржника, а отже і перевірити його майновий стан, стягнення не проводилось.

Відповідно до ч. 2. ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», про наявність обставин, зазначених у пунктах 2-6 частини першої цієї статті, виконавець складає акт.

В обґрунтування законності винесеної постанови державним виконавцем надано акти від 24.10.2018 року, 16.03.2018 року, 28.08.2018 року, відповідно до яких виходом державного виконавця за місцем проживання боржника, останнього не розшукано, майновий стан не можливо перевірити, оскільки двері ніхто не відчинив.

Порядок виявлення майна боржника встановлено Інструкції з організації примусового виконання рішень. Так, пунктом 10 Інструкції визначено, що після виявлення майна (коштів) боржника виконавець проводить опис та арешт цього майна (коштів), про що виносить постанову. Постанова про опис та арешт майна (коштів) підписується виконавцем, понятими, зберігачем майна, боржником та стягувачем, їх представниками, а також іншими особами, які були присутні при проведенні опису майна (коштів). У разі відмови від підпису осіб, що були присутні при виконанні, про це робиться відмітка в постанові.

Пунктом 8 Інструкції з організації примусового виконання рішень встановлено, що Акт - документ, що підтверджує певні встановлені ф акти або події. Текст акта складається з реквізитів виконавчого документа із зазначенням суті проведених дій; за зведеним виконавчим провадженням - повного найменування (прізвища, імені та по батькові) боржника та дати об`єднання виконавчих проваджень у зведене, а також вступної і констатуючої частин. У вступній частині зазначаються назва акта, дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові виконавця, підстава для складання акта, особи, які були присутні під час його складання, із зазначенням їхнього статусу у виконавчому провадженні, місця проживання (місцезнаходження), посад, інших наявних даних, зазначається кількість аркушів, на яких складено акт. У констатуючій частині викладаються мета і завдання складання акта, суть і хар актер проведених виконавчих дій, встановлені ф акти, події, а також у разі потреби висновки і пропозиції. У кінці акта (перед підписами) зазначаються відомості про кількість примірників акта та кому вони надаються (надсилаються).

Акт підписується всіма особами, які брали участь у його складанні. У разі відмови від підписання осіб, що були присутні при складанні акта, про це робиться відмітка в акті. Відмітка "від підпису відмовився" проставляється напроти прізвища особи, яка відмовилася від підпису, та засвідчується підписами інших осіб, які були присутніми під час складання акта.

Надані державним виконавцем копії актів про проведення виконавчих дій не містять даних про те, що державним виконавцем залучалися інші особи для проведення виконавчих дій. Таким чином, викладені у актах обставини, встановлені державним виконавцем, не засвідчені у встановленому Законом порядку.

За таких обставин, такі докази не можуть бути достатніми для прийняття рішення державним виконавцем про повернення виконавчого документу стягувачу, оскільки інформація, яку вони містять не засвідчена належним чином.

Отже, доводи державного виконавця, викладені в обґрунтування заперечень проти скарги, про те, що ним було вжито всі необхідні заходи для перевірки майнового стану боржника, суд вважає необгрунтованими.

Виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб), відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Як зазначено в п. 2 ст. 2 цього Закону, виконавче провадження здійснюється з дотриманням в тому числі засади обов`язковості виконання рішень.

Наведене свідчить про те, що дії та рішення державного виконавця про повернення виконавчого документу стягувачу без виконання, є безпідставним, а тому не можуть вважатися законним та обґрунтованим, тому доводи скарги суд вважає законними та обґрунтованими.

Відповідно до ст. 18 Закону України „Про виконавче провадження , виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пункт 18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» містить роз`яснення, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги скарги про визнання неправомірними дій державного виконавця, скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 27.11.2018 року ВП 51728676 та зобов`язання державного виконавця поновити виконавче провадження підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 259, 260, 261, 450, 451 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу Публічного акціонерного товариства „Родовід Банк» на дії державного виконавця Вознесенівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Лазарок Олени Анатоліївни, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Вознесенівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Лазарок Олени Анатоліївни щодо повернення виконавчого листа №335/7312/13-ц виданого 16.01.2014 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя, про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Родовід банк заборгованість за Кредитним договором №34.10/АК-00023.08.2-З від 26.09.2008 року в розмірі 227401,91 гривень, а також судового збору в розмірі 1169,94 грн., а всього - 228571,85 грн.

Скасувати постанову державного виконавця Вознесенівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Лазарок Олени Анатоліївни про повернення виконавчого документа стягувачу ВП №51728676 від 27.11.2018 року.

Зобовязати уповноважену особу Вознесенівського відділу державної виконавчої служби Головного Територіального Управління юстиції у Запорізькій області поновити виконавче провадження та провести виконавчі дії з виконання виконавчого листа №335/7312/13-ц виданого 16.01.2014 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя, про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Родовід банк заборгованість за Кредитним договором №34.10/АК-00023.08.2-З від 26.09.2008 року в розмірі 227401,91 гривень, а також судового збору в розмірі 1169,94 грн., а всього - 228571,85 грн.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом 15 днів з дня її складення.

Суддя: В.В. Калюжна