ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

22 липня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 732/952/18

Головуючий у першій інстанції - Лиманська М. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/921/19

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Харечко Л.К.,

суддів: Онищенко О.І., Скрипки А.А.,

секретар - Позняк О.М.,

учасники справи: позивач - ОСОБА_1 , відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 25 квітня 2019 року у складі судді Лиманської М.В., повний текст якого складений 01.05.2019 року в м. Городня Чернігівської області,

В С Т А Н О В И В :

В липні 2018 році ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 та стягнення аліментів на утримання матері дитини до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1 841 грн. 00 коп., а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішенням Городнянського районного суду Чернігівської області від 25 квітня 2019 року позовні вимоги задоволені, стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) боржника, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 1 841 грн. 00 коп. щомісяця, починаючи з 05.07.2018 року і до досягнення дитиною ОСОБА_3 трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 року, із застосуванням щомісячної індексації для перерахунку суми в залежності від офіційного індексу інфляції. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 768 грн. 40 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду і ухвалити нове, яким стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 1/8 частини заробітку (доходу) боржника, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 . У задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів на утримання ОСОБА_1 до досягнення дитиною трьох років відмовити.

Доводи скарги зводяться до того, що суд розглянув справу, не дотримавшись вимог законності та справедливості, захистивши, таким чином, виключно права позивача. Вважає, що 1/8 частина доходу відповідача (це 5 000 грн. 00 коп. щомісячних перерахувань на дитину) та придбання речей, продуктів є достатнім розміром для утримання дитини, а підстав для утримання матері до досягнення дитиною трьох років взагалі не має.

Так, відповідач у скарзі зазначає, що суд не відобразив в рішенні фактичні обставини справи, зокрема, визнаний позивачем та підтверджений документами факт про те, що з серпня 2018 року по квітень 2019 року відповідач щомісячно переводив на сім`ю 5 000 грн. 00 коп., а також в цей період приїздив в с. Макишин Городнянського району, де проживає позивач з сином, та привозив речі, продукти харчування та засоби дитячої гігієни, що свідчить про те, що останній утримує сім`ю. В порушення положень Сімейного кодексу України, суд, на думку відповідача, не врахував, що не тільки батько, але й мати повинні утримувати дитину, а тому, суду належало б встановити не тільки джерела і розмір заробітку (доходу) відповідача, але й інші обставини, що мають істотне значення та оцінити в сукупності доходи обох сторін.

Також ОСОБА_3 вказує, що суд залишив поза увагою положення ст. 83 Сімейного кодексу України, якими встановлено, що рішенням суду може бути позбавлено одного з подружжя права на утримання або обмежено його строком, якщо подружжя перебувало в шлюбних відносинах нетривалий час та одержувач аліментів свідомо поставив себе у становище такого, що потребує матеріальної допомоги, застосування яких призвело б до правильного вирішення справи.

Відзив на апеляційну скаргу учасниками справи не подавався.

Вислухавши суддю - доповідача, пояснення учасників справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 24.06.2016 року, від якого мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначене підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу від 24.06.2016 року, актовий запис № 1 і копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а. с. 7, 8).

Дитина проживає разом з матір`ю - позивачем за адресою: АДРЕСА_1 , а відповідач проживає в Республіці Грузія, м. Батумі та є її громадянином (а. с. 10 - 11).

Статтею 51 Конституції України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного, соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, яка набула чинності 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного, соціального розвитку.

Положенням статті 141 Сімейного кодексу України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ст.ст. 180, 181 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; або за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з статтею 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів на дитину суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі, на придбання нерухомого або рухового майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Матеріали справи свідчать про те, що відповідач працює фахівцем фінансового обліку в ТОВ «Аджарісткалі Джорджиа» в м. Батумі Республіка Грузія, його дохід щомісячно складає 4 375 лари (за курсом Національного банку України станом на 01.04.2019 року - 44 228 грн. 62 коп.) (а. с. 74 - 75). Також в матеріалах цивільної справи відсутні будь - які дані про наявність у відповідача інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів.

Таким чином, вирішуючи даний спір та задовольняючи позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) боржника, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, суд першої інстанції вірно виходив з того, що такий розмір аліментів буде відповідати інтересам дитини, її гармонійному, духовному, соціальному розвитку.

Суд належним чином, повно та всебічно дослідив усі обставини справи, перевірив надані сторонами докази, дотримався положень матеріального і процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, під час ухвалення рішення.

Доводи апеляційної скарги з приводу того, що стягнутий судом розмір аліментів є завищеним і необґрунтованим, як і посилання відповідача на те, що він утримував свого сина шляхом перерахування щомісячно грошових коштів та придбання продуктів харчування, предметів гігієни та інших речей, необхідних для дитини, не є підставою для зменшення розміру аліментів, встановлених судовим рішенням, адже законом чітко передбачено право одного з батьків, з ким проживає дитина, на щомісячне одержання аліментів від другого з батьків, проживаючого окремо від дитини, і це право є непорушним.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції і в частині обґрунтованості позовних вимог про стягнення з відповідача аліментів на утримання позивача до досягнення дитиною трьох років, оскільки це право також передбачено нормами Сімейного кодексу України.

Так, відповідно до статті 84 Кодексу дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

З зазначеного виходить, що позивач, як дружина відповідача, має право на своє утримання до досягнення малолітнім сином Лукою трьох років, а отже її вимоги відповідають вимогам закону, а тому доводи апеляційної скарги щодо незгоди з рішенням суду в цій частині, до уваги судом не беруться, крім того, сторони продовжують знаходитись в зареєстрованому шлюбі, а відповідач, в свою чергу, має задовільний стан та можливість надавати матеріальну допомогу позивачу у розмірі 1841 грн., що є встановленим прожитковим мінімумом на працездатну особу, станом на день подання позовної заяви, щомісяця, до 12.03.2020 року.

Згідно з статтею 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Посилання відповідача на те, що суд повинен був застосувати положення статті 83 Сімейного кодексу України при вирішенні даного спору, з урахуванням зазначених норм процесуального закону, є недоведеними і не підтверджені належними доказами.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 та скасування вірного і законного по суті рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 25 квітня 2019 року про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 25 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складений 26.07.2019 року.

Головуючий: Судді: