Справа № 626/1182/19
Провадження № 2/626/410/2019
РІШЕННЯ

Іменем України

28.10.2019 року м. Красноград

Красноградський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Дудченко В.О.

за участю секретаря Зінченко Л.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача Савісько В.В. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Краснограді, в загальному позовному провадженні, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ 'УКР КРЕДИТ ФІНАНС' про захист прав споживачів, визнання договору недійсним та зобов`язання вчинити певні дії ,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати недійсним кредитний договір № 0068-6952 від 11.09.2018 року, укладений між ТОВ 'УКР КРЕДИТ ФІНАНС' та ОСОБА_1 та стягнути з відповідача судові витрати на надання правової допомоги 5000 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 30.12.2018 року ОСОБА_1 випадково з`ясувала, що ніби то отримала кредит у ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» в розмірі 10282,60 грн. Даний кредит позивач не оформляла, в зв`язку з чим її представник направив відповідачу лист, в якому просив пояснити природу кредиту, але відповідач відомостей не надав. У телефонній розмові консультант відповідача пояснила позивачу, що кредит ймовірно був оформлений шахраями, а підпис у цій організації на договорі ставиться електронний, що в розумінні відповідача є підтвердженням повідомлення через телефон, який надав клієнт. Підтвердження справжності підпису прийде на телефон шахраю. Таким чином для оформлення кредиту необхідно мати лише копію паспорта іншої людини, хоча як зазначає позивач, копію свого паспорта вона нікому не давала кілька років. Позивач посилається на ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів», відповідно до якої, виконавець не повинен включати у договори із споживачем умови, які є не справедливими. З умов договору вбачається ознаки здійснення відповідачем нечесної підприємницької діяльності. Адже при укладанні угоди відповідач не здійснив всіх необхідних умов для перевірки особи клієнта, не перевірив хто саме підписує договір, не створив умов, з а яких стороння особа не зможе скористуватись особистими даними позивача.

Від представника відповідача до суду надійшов відзив на позов, відповідно до якого він просить відмовити позивачу у задоволенні позову та зазначив, що товариство є юридичною особою, яка здійснює підприємницьку діяльність щодо надання фінансових послуг на підставі отриманих ліцензій. Фінансові послуги з надання коштів у позику на умовах фінансування кредиту здійснюються через мережу інтернет, шляхом розміщення правил надання грошових коштів у кредит насайті ІНФОРМАЦІЯ_2. Ці правила є публічною офертою і кожен має право оформити кредит подавши заяву на сайті кредитодавця за електронною адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 Згідно п.4.19-4.20 правил, договір підписується за домовленістю сторін згідно вимог, визначених ЗУ «Про електронну комерцію», а саме шляхом підпису електронним підписом одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), який використовується позичальником в якості власноручного підпису та є підтвердженням його особистості. ОСОБА_1 створила на сайті відповідача заявку про отримання кредитних коштів, яку підписала шляхом введення одноразового ідентифікатора отриманого від відповідача, а отже погодила всі його істотні умови, такі як предмет, строк. Вказує на те, що ОСОБА_1 неодноразово укладала кредитні договори з ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», всі договори укладалися на однакових умовах, на строк, що не перевищує 1 місяць та були погашені нею достроково, дана обставина свідчить про те, що інформація отримана позивачем була повною та достатньою, крім того зрозумілою для неї. Твердження позивача про ведення відповідачем нечесної підприємницької діяльності відповідно до ЗУ «Про захист прав споживачів», в зв`язку з не здійсненням перевірки особи клієнта при укладенні Договору, відсутністю підпису сторони, наявністю доступу третіх осіб до особистих даних позивача, вважає необґрунтованими, оскільки відповідачем детально розписано порядок укладення та способу підпису договору. Крім того доступ до особистих даних, з метою отримання кредиту, що знаходяться в Особистому кабінеті позивача має тільки він сам, оскільки самостійно визначає логін і пароль для доступу до Особистого кабінету та несе самостійно відповідальність за їх збереження, відповідно до п. 2.14, 2.16 Правил. Крім того зазначив, що позивач частково виконувала умови Договору шляхом здійснення оплат по кредитному договору № 0068-6952 від 11.09.2018 року, що підтверджується витягом з реєстру банку щодо погашення кредиту.

В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, надали пояснення аналогічні змісту позовної заяви, просили позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні, в режимі відеоконференції, проти задоволення позову заперечував, вважає заявлені вимоги позивача є необґрунтованими та просить відмовити у задоволенні позову. Також зазначив, що з метою отримання кредитних коштів позивачем було виконано дії, зокрема щодо реєстрації, створення Особистого кабінету, звернення з заявкою на отримання кредиту відповідно до умов Кредитного договору та Правил надання грошових коштів у кредит, які діяли на момент укладення договору та є його невід`ємною частиною. На підтвердження вищезазначених дій та для прийняття рішення щодо видачі кредиту позивачем було прикріплено (долучено) документи та інформацію, а саме: сканкопія (фотокопія) паспорта, сканкопія (фотокопія) ідентифікаційного номеру (копії яких додаються відповідачем), номер телефону позивача - НОМЕР_1 , електронну пошту - ОСОБА_4. За результатами розгляду заяви позивача на отримання грошових коштів відповідачем здійснено інформування позивача про прийняте рішення щодо видачі кредиту саме на номер телефону вказаного ОСОБА_1 - НОМЕР_1 та електронну адресу - ОСОБА_4 (сканкопії повідомлень містяться в додатках до відзиву). В підтвердження ознайомлення позивача з пропозицією відповідача щодо укладення договору є відправлення (смс-повідомлення) одноразового пароля на номер телефону позивача НОМЕР_1 з метою його введення останнім, як підтвердження його електронного підпису одноразовим ідентифікатором та повне і безумовне прийняття (акцепт) оферти відповідача. Кредитний договір № 0068-6952 від 11.09.2019 року підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором. В підтвердження перерахування грошових коштів за даним кредитним договором в сумі 7000 грн. надано лист АТ «Юнексбанк».

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 11.09.2018 між ОСОБА_1 та ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» було укладено кредитний договір № 0068-6952, відповідно до умов якого, позивачу надано грошові кошти в сумі 7 000 грн. строком на 14 днів, на умовах строковості, зворотності, платності, а вона зобов`язалась повернути його та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором.

Відповідно до п. 1.2. договору кредит надано позичальнику виключно за допомогою веб-сайту кредитодавця (ІНФОРМАЦІЯ_1.), за умови ідентифікації позичальника та використання електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором.

Згідно п. 4.14 правил надання грошових коштів у кредит, затверджених наказом директора ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» № 11-п від 15.12.2017, у випадку прийняття рішення про надання кредиту, на електронну пошту заявника, зазначену в заявці, надсилається лист з гіперпосиланням, здійснивши перехід по якому, заявник отримує копію електронного договору, який підписується згідно вимог, визначених ЗУ «Про електронну комерцію» (п. 4.19 Правил).

Відповідно до п. 1.3. договору визначено строк кредиту 14 днів, тобто до 24.09.2018 року.

Відповідно до п. 1.4. договору, він є укладеним з моменту підписання сторонами та набуває чинності з моменту перерахування суми кредиту на поточний банківський рахунок, до якого емітована (прив`язана) платіжна картка, вказана позичальником для укладення цього договору.

Детальна інформація щодо визначення сукупної вартості кредиту при нарахуванні основних процентів у відповідності до п. 1.7 договору, визначена у графіку платежів, який є невід`ємною частиною цього договору.

Згідно п. 7.5. договору позичальник ОСОБА_1 підтвердила своїм підписом, що до укладення договору вона отримала від кредитора інформацію, що визначена ч.2 ст. 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а також надала згоду, усвідомлюючи її правові наслідки, на використання, в якості аналога власноручного підпису, для підписання цього договору електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надається кредитодавцем.

На виконання вказаного пункту договору та п. 4.19 правил надання грошових коштів у кредит, його підписано ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором, про що міститься відмітка в п. 8 договору «Реквізити та підписи сторін».

Згідно п. 7.6. договору, позичальник вказав, що отримує кредит не на споживчі цілі, що виключає можливість застосування до спірних правовідносин положення ЗУ «Про захист прав споживачів».

Відповідно до ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Статтею 203 ЦК України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, серед яких волевиявлення учасника правочину, яке має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, а також вчинення правочину у формі, встановленій законом.

Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно зі ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст. 207 ЦК України,правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних),у листах, телеграмах ,якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі,якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного,електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч.3 ст. 207 ЦК України, використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Відповідно до п. 2, 4 ч.1 ст. 208, ч.1 ст. 1055 ЦК України, для кредитного договору законом визначена обов`язкова письмова форма.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти.

Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Відповідно до п. 5 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ст. 7, 8 Закону України «Про електронну комерцію», продавець (виконавець, постачальник) товарів, робіт, послуг в електронній комерції під час своєї діяльності та у разі поширення комерційного електронного повідомлення зобов`язаний забезпечити прямий, простий, стабільний доступ інших учасників відносин у сфері електронної комерції до інформації про себе, визначену законодавством, а покупець, який приймає (акцептує) пропозицію іншої сторони щодо укладення електронного договору, зобов`язаний повідомити про себе інформацію, необхідну для його укладення.

На виконання вимог закону відповідачем на своїй сторінці в мережі інтернет на сайті ІНФОРМАЦІЯ_1. розміщено публічну пропозицію (договір оферти), який є публічним договором, в розумінні ст. 633 ЦК України.

Права та обов`язки покупця (замовника, споживача) товарів, робіт, послуг у сфері електронної комерції визначаються законодавством України, зокрема Законом України "Про захист прав споживачів".

Згідно зі ст. 10 Закону України «Про електронну комерцію», електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (ст. 11 Закону).

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно повязані з нею.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивыльним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Умовами спірного договору визначено, що клієнт виконує дії передбачені даною офертою, зокрема шляхом подання заявки на сайті товариства ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно з ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України" Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Отже, вказане положення законодавства передбачає альтернативні дії, які свідчать про підписання електронного договору, серед яких його підписання одноразовим ідентифікатором, що відповідає п. 7.5 кредитного договору.

Згідно з п. 6 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

З огляду на вище викладене, суд приходить до висновку, що укладений між сторонами договір про надання кредиту, є укладеним з додержанням письмової форми визначеної законом, оскільки укладений з додержанням процедури визначеної законом України «Про електронну комерцію», та підписаний ОСОБА_1 шляхом застосування електронного підпису одноразовим ідентифікатором, у порядку визначеному ст. 12 закону та п. 7.5 кредитного договору.

На підтвердження факту укладення даного договору саме позивачем свідчить: зазначення в договорі його особистих даних, таких як номер та серія паспорта, ідентифікаційний номер, місце проживання та надсилання відповідачу копій свого паспорта та ідентифікаційного номеру, а також надання номеру мобільного телефону НОМЕР_1 - за допомогою якого тільки можливо «підписати» договір, шляхом надсилання відповідного коду.

В судовому засіданні позивач підтвердила, що вказаний номер телефону НОМЕР_1 дійсно належав їй до початку 2019 року, тобто станом на день укладання договору 11.09.2018 року, вона ним користувалася.

При цьому в судовому засіданні позивач так і не змогла чітко пояснити, яким чином у відповідача могли з`явитися її особисті документи та дані, такі як копія паспорта та ідентифікаційного номеру, а також її номеру мобільного телефону НОМЕР_1 , саме за допомогою якого і відбулася активація (підписання) кредитного договору від 11.09.2018р.

Вказаними обставинами спростовують доводи позивача про те, що вона не підписувала даний договір, адже вона фактично оформила його відповідно до визначеної правилами процедури (п. 4.1, 4.14 договору), здійснила його підписання з застосування одноразового ідентифікатора та користувалась кредитними коштами та сплачувала платежі за даним кредитним договором.

Твердження позивача про ведення відповідачем нечесної підприємницької діяльності відповідно до ЗУ «Про захист прав споживачів», в зв`язку з не здійсненням перевірки особи клієнта при укладенні Договору, відсутністю підпису сторони, наявністю доступу третіх осіб до особистих даних позивача, суд не бере до уваги, оскільки відповідачем детально розписано порядок укладення та способу підпису договору. Крім того доступ до особистих даних, з метою отримання кредиту, що знаходяться в Особистому кабінеті позивача має тільки він сам, оскільки самостійно визначає логін і пароль для доступу до Особистого кабінету та несе самостійно відповідальність за їх збереження, відповідно до п. 2.14, 2.16 Правил. Також позивачем надавались її персональні дані, в тому числі номер телефону та електронну адресу, та копії паспорта та ідентифікаційного номеру для оформлення кредиту.

Крім того дії відповідача під час вчинення електронних правочинів в Україні відповідають Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, керуючись ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ст. 141 ЦПК України, беручи до уваги відмову в задоволенні позову позивача, звільненому від сплати судового збору, суд вважає за необхідне компенсувати судові витрати по сплаті судового збору за рахунок держави.

Крім того, згідно п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача, тому витрати позивача на надання їй правової допомоги в розмірі 5000 грн. не підлягають стягненню з відповідача.

На підставі ст. ст. 202, 203, 204, 207, 208, 215, 633, 1054, 1055 ЦК України та керуючись ст.ст. 10, 13, 76, 81, 89, 141, 263 265, 273 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні цивільного позову ОСОБА_1 до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" (ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС") про захист прав споживачів, визнання договору недійсним та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Харківського апеляційного суду через Красноградський районний суд Харківської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 07 листопада 2019 року.

Суддя