Справа №339/16/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2019 року м. Болехів

Болехівський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді Головенко О. С.

секретаря судового засідання Латик В.Є.

за участю позивача ОСОБА_1, представника ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у загальному позовному провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовною заявою про визнання за нею права власності на спадкове майно - домоволодіння по вул.Волоська, 37 м.Болехів за заповітом після смерті баби ОСОБА_4

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 18 листопада 1990 року помер її дід ОСОБА_5 і після його смерті спадщину прийняла його дружина (бабуся позивача) ОСОБА_4, яка була зареєстрована та проживала за вказаною адресою та вступила у володіння та управління майном і підтримувала його у належному стані. Дочка (матір позивача) ОСОБА_3, будучи спадкоємцем, у встановлений термін не зверталася до нотаріуса та не була зареєстрована за вказаною адресою, а тому втратила право на спадщину.

Позивач вказує на те, що починаючи з 2000 року коли бабуся склала заповіт на неї та була похилого віку, то вона утримувала вказане домоволодіння.

25.08.2015 померла ОСОБА_4 і після її смерті відкрилася спадщина, спадкоємцями стали вона та відповідач і ОСОБА_6 ОСОБА_3, яка має право на обовязкову частку у спадщині, як непрацездатна особа, 02.12.2015 подала в нотаріальну контору заяву про відмову від спадщини. Син спадкодавця ОСОБА_6 06.10.2015 подав в нотаріальну контору заяву про відмову від спадщини і 10.08.2018 помер.

06.10.2015 вона звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом.

Однак отримала відмову у звязку з тим, що не надала оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно спадкодавця ОСОБА_4

За життя спадкодавець втратила оригінали вказаних документів, а тому виникла ситуація, при якій вона не може набути права власності на майно в порядку спадкування через нотаріальну контору.

24.01.2019 провадження у зазначеній справі відкрито та призначено до підготовчого засідання

13.02.2019 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду

Відповідачв судовому засіданні позов визнала та не заперечувала щодо задоволення позовних вимог. Зазначила, що на спадщину не претендує та написала відмову від прийняття спадщини, виконавши волю матері, згідно якої будинок мав залишитися позивачу.

Так, згідно ст. 206 ЦПК України відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, вислухавши вступне слово представника позивача, відповідача, повно та всебічно з"ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, прийшов до висновку про прийняття визнання відповідачем позову та задоволення позовних вимог, оскільки таке визнання не суперечить закону та не порушує права свободи чи інтереси третіх осіб.

Як встановлено судом, предметом розгляду справи є будинковолодіння по вул.Волоська (колишня Жовтнева) 37 м.Болехів Івано-Франківської області.

З технічного паспорту на вказаний житловий будинок вбачається, що такий був збудований у 1957 році на законних підставах ( а.с.12-15).

Встановлено, що вказане домоволодіння ОСОБА_4 та ОСОБА_5 успадкували після смерті ОСОБА_7, який належав їй на підставі свідоцтва про право власності, а відтак, кожен із них є співвласником по 1/2 частині (а.с.11).

18.11.1990 помер ОСОБА_5І.(а.с 21) і після його смерті відкрилася спадщина на 1/2 частину вказаного будинковолодіння, власником якого він був.

Оскільки цивільні відносини, пов'язані з прийняттям спадщини, виникли й закінчилися до 01 січня 2004 року до набрання чинності Цивільним Кодексом України, відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень цього Кодексу суд при вирішенні даного спору застосовує до них положення ЦК Української РСР 1963 року.

Статтями 524, 529, 549ЦК України ( в редакції 1963р.) передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом та заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є , в рівних частках, діти, дружина, батьки померлого.

Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (днем смерті спадкодавця).

Як встановлено ст. 538 цього ж Кодексу, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців із дня відкриття останньої він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном чи подав державній нотаріальній конторі за місцем її відкриття заяву про прийняття спадщини (ст. 549 ЦК, статті 34, 35, 38 Закону від 2 вересня 1993р. Про нотаріат.).

Дія зазначених норм закону поширюється на спадкоємців як за заповітом, так і за законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_4, будучи спадкоємцем за законом після смерті чоловіка ОСОБА_5 ( а.с.22), прийняла спадщину, оскільки після його смерті одразу вчинила дії, які свідчать про це : зокрема, продовжувала проживати в будинку, вступила у володіння і управління майном та стала здійснювати догляд за будинком, підтримуючи належний стан.

ОСОБА_4 померла 25.08.2015 (а.с.8) і після її смерті відкрилася спадщина, спадкоємцями стали позивач, відповідач та ОСОБА_6

Як зазначено в ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до іншої особи (спадкоємця).

Згідно з положеннями частин 1,2 ст. 1220, ч.1 ст.1222, ч.3 ст.1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини в такому випадку є день смерті особи. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття cпадщини. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Частинами 1,3 ст. 1268, ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 Кодексу він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За змістом зазначених норм прийняття особою спадщини обумовлюється або постійним проживанням спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини, або, в разі відсутності наведених вище обставин, поданням до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у визначений ч.1 ст.1270 ЦК строк.

Судом встановлено, що за життя ОСОБА_4 розпорядилася своїм майном, склавши заповіт в користь позивача (а.с.10 ).

Діти спадкодавця ОСОБА_3 (відповідач) та ОСОБА_6, проживаючи окремо, спадщину не прийняли та у визначений законом термін подали заяви 02.12.2015 та 06.10.2015 про відмову від її прийняття в користь позивача. (а.с.24-25).

ОСОБА_6 помер 10.08.2018, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.20).

Позивач на час смерті проживала разом з ОСОБА_4 у вказаному будинковолодінні (а.с.5-6), будучи спадкоємцем за заповітом у встановлений законом термін звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про спадщину 06.10.2015 (а.с.23), то вона вважається такою, що прийняла спадщину після смерті бабусі.

Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом позивачу відмовлено, у звязку з відсутністю правовстановлююючих документів у спадкодавця, що стверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.18).

Стосовно відсутності відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії суд констатує наступне.

Нотаріальна діяльність є специфічна правова форма діяльності, сутність якої полягає в тому, що в її рамках здійснюється застосування правових норм шляхом реалізації нотаріатом юрисдикційних повноважень у безспірних справах пов'язаних із цивільними правовідносинами.

За таких підстав, суд переконується в тому, що позивач, як спадкоємець за заповітом згідно норм спадкового права, стала власником спадкового майна померлої і набула право власності на нього по вул. Волоська, 37 в м.Болехів з моменту відкриття спадщини..

Згідно технічного паспорту дане будинковолодіння складається: із житлового будинку «А», літньої кухні «Б», гаражу «Б І» , стайні «Б І І», майстерні «Б ІІІ», піднавісу «В», вбиральні «Г», навісу «Д», воріт, огорожі (а.с.12-15).

На підставі наведеного ст. 524, 529, 549 Цивільного кодексу Української РСР ( в ред. 1963року), ст.1220-1223,1268,1269 ЦК України, керуючись ст. 258-259, 263-265 ЦПК України суд,-

у х в а л и в :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на будинковолодіння по вул.Волоська, 37 м.Болехів Івано-Франківської області, яке складається: із житлового будинку «А», літньої кухні «Б», гаражу «Б І» , стайні «Б І І», майстерні «Б ІІІ», піднавісу «В», вбиральні «Г», навісу «Д», воріт, огорожі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через Болехівський міський суд. Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, то зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Найменування та ім'я сторін, їх місцезнаходження та проживання :

ОСОБА_1 - реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_1, місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_3 - місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_1.

Дата складання повного тексту рішення 28 лютого 2019 року.

Суддя Головенко О.С.