Постанова

Іменем України

25 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 130/1395/16-ц

провадження № 61-19159св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), ЛеськоА. О., Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі: ОСОБА_5, Жмеринська міська рада Вінницької області,

треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 10 січня 2017 року в складі судді Саландяк О. Я. та ухвалу Апеляційного суду Вінницької областівід 30 березня 2017 року в складі колегії суддів: Луценка В. В., Денишенко Т. О., Берегового О. Ю.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У червні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, Жмеринської міської ради Вінницької області, за участю третіх осіб: ОСОБА_6, ОСОБА_7, про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності на спадкове майно.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла ОСОБА_8, після смерті якої відкрилась спадщина, яка складається з 1/2 частки будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,0489 га, що розташована на АДРЕСА_2

Після смерті ОСОБА_8 позивач звернувся до Жмеринської міської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, оскільки він останніх п'ять років проживав із ОСОБА_8 однією сім'єю, тому вважає себе спадкоємцем четвертої черги. У видачі свідоцтва йому було відмовлено у зв'язку з відсутністю документів, які б посвідчували факт проживання із спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Позивач зазначав, що у 2009 році він зареєстрував шлюб з ОСОБА_6 та з червня 2009 року вони стали проживати разом з ОСОБА_8 однією сім'єю та вели спільне господарство.

ОСОБА_4 просив встановити факт того, що він разом із ОСОБА_8 проживав однією сім'єю з червня 2009 року до дня її смерті - ІНФОРМАЦІЯ_3 року та визнати за ним, як спадкоємцем четвертої черги право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частки будинку АДРЕСА_1, а також земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_3

Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 10 січня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивач не довів факт, що він не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (ІНФОРМАЦІЯ_3 року) постійно та безперервно проживав однією сім'єю із спадкодавцем ОСОБА_8 на АДРЕСА_4

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької областівід 30 березня 2017 року рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 10 січня 2017 року залишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги правильність висновків суду не спростовують.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить зазначені судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, справу передати до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди дійшли помилкового висновку про те, що він не проживав із спадкодавцем однією сім'єю з червня 2009 року до дня її смерті - ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Жмеринська міська рада Вінницької областінадала заперечення на касаційну скаргу, в якому просить касаційну скаргу відхилити, а ухвалені в справі судові рішення залишити без змін.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд установив, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла ОСОБА_8., після смерті якої відкрилась спадщина, що складається з 1/2 частки будинку АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,0489 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_3, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

Після смерті ОСОБА_8 відкрито спадкову справу № 164/2015, заповіту після її смерті не залишилось.

Постановою державного нотаріуса Жмеринської міської державної нотаріальної контори від 15 січня 2016 року № 20/02-31 ОСОБА_4 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку житлового будинку та господарських споруд на АДРЕСА_5, належну ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року, як особі, із якою спадкоємець проживав однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, оскільки відсутній документ, що підтверджує факт проживання ОСОБА_4 однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

З матеріалів спадкової справи № 164/2015 відомо, що лише позивач ОСОБА_4 у встановлений законом строк подав до Жмеринської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8, в якій зазначив лише місце реєстрації - АДРЕСА_6 та зазначив, що інших спадкоємців немає. Спадкування після смерті ОСОБА_8 здійснюється за законом.

Спадкоємець за правом представлення після смерті ОСОБА_9 (сестри ОСОБА_18.) відповідач ОСОБА_5 спадщину після смерті ОСОБА_8 не прийняла, оскільки разом із нею не проживала та не подала у визначений законом строк заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини.

15 червня 2009 року позивач ОСОБА_4 зареєстрував шлюб з ОСОБА_6, має у шлюбі чотирьох дітей.

Згідно зі статтями 1216, 1217, 1218, 1220, 1221, 1222 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини.

Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Статтею 3 СК України визначено, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

З особової справи № 400753 (611368) ОСОБА_6 (дружини позивача ОСОБА_4.) відомо, що нею особисто подавались письмові документи, заяви, декларації, довідки про склад її сім'ї до Управління праці та соціального захисту населення м. Жмеринки для призначення та перерахунок призначених соціальних допомог по народженню дітей.

З 09 червня 2010 року до 10 січня 2012 року та з 11 вересня 2014 року до часу розгляду справи ОСОБА_6 у власноручно поданих письмових заявах, деклараціях зазначала власне місце реєстрації: АДРЕСА_6

Згідно з наданими нею ж до Управління праці та соціального захисту населення м. Жмеринки довідками вбачається, що до складу її сім'ї входили ОСОБА_4 та ОСОБА_11, зареєстровані батьки ОСОБА_12, ОСОБА_13, який є власником будинку на АДРЕСА_6. При цьому ОСОБА_4 був зареєстрований на АДРЕСА_7

Акти обстеження домогосподарства щодо підтвердження факту незайнятості заявника та членів його сім'ї складались за адресою: АДРЕСА_6 на уповноваженого представника сім'ї -ОСОБА_4

З 02 липня 2012 року до вересня 2014 року ОСОБА_6 у власноручно поданих письмових заявах, деклараціях зазначала власне місце реєстрації: АДРЕСА_6, та місце фактичного проживання - АДРЕСА_6, склад сім'ї зазначала: ОСОБА_4 , ОСОБА_11, ОСОБА_14 З 2015 року до складу сім'ї ОСОБА_6 входять сини ОСОБА_15 та ОСОБА_16. Адресу АДРЕСА_6 змінено за матеріалами особової справи за заявою ОСОБА_6 від 26 січня 2016 року.

Відповідно до матеріалів закритої особової справи № 620408 (800296) одержувача допомоги ОСОБА_4, рішенням Управління праці та соціального захисту населення м. Жмеринки Жмеринської міської ради «Про призначення компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги» від 14 травня 2012 року ОСОБА_4 з 26 березня 2012 року призначено та здійснено виплату компенсації фізичній особі, яка надає соціальні послуги одинокій особі, яка такої допомоги потребувала -ОСОБА_8, яка згідно з довідкою квартального комітету «Привокзальний» від 15 жовтня 2013 року проживала одна до часу смерті.

У матеріалах цієї особової справи наявні письмові заяви, декларації, подані позивачем ОСОБА_17, у яких він протягом 2012-2013 років зазначав власне місце реєстрації: АДРЕСА_6, та місце фактичного проживання: АДРЕСА_6, та лише в акті від 27 березня 2012 року № 38 міститься приписка про тимчасовість місця проживання ОСОБА_4 на АДРЕСА_1.

За таких обставин суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність ОСОБА_4 того, що він не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (ІНФОРМАЦІЯ_3 року) постійно та безперервно проживав однією сім'єю із спадкодавцем ОСОБА_8 на АДРЕСА_1, отже, він не може бути спадкоємцем четвертої черги після смерті ОСОБА_8 та право власності на спадкове майно, що залишилось після її смерті, у нього не виникає.

Доводи касаційної скарги на законність судових рішень не впливають та зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції згідно зі статтею 400 ЦПК України.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 10 січня 2017 року ухвалу Апеляційного суду Вінницької областівід 30 березня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Мартєв

А.О. Лесько

С.П. Штелик