Справа № 522/7610/17
Провадження №2/522/4188/19
УХВАЛА

08 листопада 2019 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси:

в складі: головуючої судді - Домусчі Л.В.,

за участі секретаря судового засідання - Вадуцкої В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОМНО Барба Віталіни Олександрівни, за участю третьої особи на боці відповідача без самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_2 про визнання довіреності недійсною,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Приморського районного суду м. Одеси з квітня 2017р. знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОМНО Барба Віталіни Олександрівни про визнання довіреності від 08.06.2007р. за реєстр. №2663 недійсною.

В судовому засіданні представник позивача заявила усний відвід головуючий судді Домусчі Л.В. вважаючи що суддя є упередженою , оскільки суддя відмовила у її клопотанні про відкладання судового засідання у зв`язку з неявкою представника відповідача адвоката Латій, та у клопотанні про відкладення судового засідання у зв`язку з неявкою адвоката позивача Краснопивцева О.К. та позивача.

При цьому суд зауважує що вчора в судовому засіданні з усіма учасниками справи була узгоджена дата перерви на 09.30. 08.11.2019р., будь-яких заяв від позивача та адвоката до суду не надходило.

Під час розгляду справи у судове засідання з`явилась представник відповідачка адв. Латій О.В. і просила відмовити у задоволенні заяви про відвід. При цьому зазначила, що справа розглядається тривалий час, сторона відповідача змушена два роки примати участь у справі і що це є зловживанням процесуальними правами які направлені на затягування розгляду справи. Підстав, які викликають сумнів у неупередженості суду на її думку не має, а посилання на інші обставини-це не може бути підставою для відводу.

Представник третьої особи адв. Попов М.С. також просив відмовити у задоволенні заяви про відвід, вважаючи його безпідставним, і зазначивши що ця справа знаходиться на розгляді два роки. Вважає що суд не порушив права позивача ніяким чином і що така заява свідчить про зловживанням процесуальними правами, та призводить до затягування розгляду справи.

Суд, вислухавши пояснення всіх учасників справи, дослідивши матеріали справи , приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

З матеріалів справи вбачається, що позов пред`явлено до суду 24.04.2017р.

Ухвалою суду від 26.04.2017р. провадження по справі відкрито. Участь в засіданнях приймав як позивач, його представник ОСОБА_3 та адвокат Краснопивцев К.О..

Розглянувши питання, з точки зору національного закону - ст. 36 ЦПК України, в контексті ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо безсторонності суд зазначає наступне:

- суд не повинен суб`єктивно виявляти будь-яку упередженість або особисті переконання; особиста безсторонність судді не ставиться під сумнів, аж доки не буде доведено протилежне;

- слід застосувати об`єктивний підхід, метою якого є пересвідчитися, чи надає суд необхідні гарантії, щоб зняти з цього приводу можливість будь-якого правомірного сумніву (див., «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia), рішення від 28 листопада 2002 року, а також рішення у справах проти України: «Білуха проти України» від 09 листопада 2006 року п.п.49,54; «Бочан проти України» від 03 травня 2007 року, п.66; «Агрокомплекс» проти України» від 06 жовтня 2011 року, п.136; «Олександр Волков проти України» від 09 січня 2013 року, п.п.103,107).

Не вбачаючи об`єктивного критерію, а саме: наявності будь-якого правомірного сумніву в безсторонності суду при вирішенні процесуальних питань, суд вважає, що непогодження позивача з процесуальною дією суду - не може бути підставою для відводу суддів - ч.4 ст. 36 ЦПК України.

Щодо доводів заяви про відвід, який стосується суб`єктивного критерію безсторонності суддів, а саме: особистої зацікавленості і упередженості судді в розгляді даної справи, то припущення відносно безсторонності та можливої упередженості в даній справі, є безпідставним.

Особиста безсторонність суддів не ставиться під сумнів, аж доки не буде доведено протилежне.

Суд не вбачає підстав для задоволення заяви представника позивача та відводу головуючої судді за обставин, визначених ст.36 ЦПК України, оскільки заявником не надано жодних належних та допустимих доказів щодо заінтересованості головуючої судді у розгляді даної справи та упередженості останньої.

Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому, згідно до положень ч.4 вказаної статті 36 ЦПК України , незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Враховуючи вищевикладене, а також практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що презумпція особистої неупередженості судді діє до тих пір, поки не доведено інше, суд вважає, що зазначені в заяві обставини, недоведені, не викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді при вирішенні даної цивільної справи, тому приходить до висновку про необґрунтованість заяви.

Із матеріалів справи вбачається, що в процесі провадження в суді позивач і його представники заявляли чисельні клопотання, в тому числі і про відкладення слуханні справи. Також його адвокат заявляв відвід судді.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Відповідно до частини другої цієї ж статті суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом та неприпустимість зловживання процесуальними правами є основними засадами (принципами) цивільного судочинства (пункти 2 та 11 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу (пункт 1 частини другої статті 43 ЦПК України).

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).

За змістом частини другої цієї статті перелік дій, що суперечать завданню цивільного судочинства та які залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами, не є вичерпним.

Cуд вважає, що використання представниками позивача клопотань та заяв направлених на відкладання розгляду справи суперечать основним засадам (принципам) цивільного судочинства (пунктам 2 і 11 частини третьої статті 2 ЦПК України), а також його завданню, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частини перша та друга вказаної статті). З огляду на це вчинення таких дій суд може визнати зловживанням процесуальними правами та застосувати, зокрема, наслідки, передбачені частиною третьою статті 44 ЦПК України.

Такі дії представника позивача всупереч статті 44 ЦПК про неприпустимість зловживання процесуальними правами, направлені на затягування судового процесу, перешкоджають здійсненню правосуддя та дотриманню розумних строків розгляду справи.

Враховуючи викладене суд вважає такі дії виявом неповаги до суду й інших учасників процесу та констатує, що подання такої заяви є зловживанням його процесуальним правом, невиконанням обов`язку керуватися завданням цивільного судочинства.

Відповідно до частини третьої статті 44 ЦПК України, якщо подання скарги визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити цю скаргу без розгляду.

Керуючись: ст. ст. 10, 12, 13, 36, 39, 40, 44, 89, 185, 247, 258-260,353 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_3 про відвід головуючому судді Домусчі Л.В. залишити без розгляду.

Ухвала суду не підлягає оскарження, будь-які заперечення щодо ухвали включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя: Л.В. Домусчі