Справа № 216/3895/18
провадження №2/216/401/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2019 року Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу у складі:

головуючого судді Бутенко М. В.

за участю

секретаря Клименко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду, в місті Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Центрально - Міської районної у місті Кривому Розі ради, про визнання права власності на житловий будинок,-

СУТЬ СПОРУ:

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до Виконавчого комітету Центрально - Міської районної у місті Кривому Розі ради, про визнання права власності на житловий будинок. Позов обґрунтовано тим, що позивачі звернулись до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Болозенко Т.О. з заявою про прийняття спадщини після батька ОСОБА_4 про видачу свідоцтва на право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними побудовами за адресою: АДРЕСА_1 , однак, постановою нотаріуса було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними побудовами за адресою: АДРЕСА_1 , після померлого ОСОБА_4 , у зв'язку з тим, що спадкоємцями не надано документів, що посвідчують право власності на житловий будинок спадкодавця.

Просять суд встановити факт володіння за життя ОСОБА_4 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 , домоволодінням за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 75,3 кв.м., житловою 50,2 кв.м., а саме: літ. А-1 - житловий будинок, літ. Б - літня кухня, літ. В- вбиральня, літ. Г - гараж, І- замощення, №1 - огорожа, №3 - ворота, №4 - огорожа, №6 - калитка.

Визнати за позивачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , право власності по 1 / 2 частині за кожним на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 75,3 кв.м., житловою 50,2 кв.м., а саме: літ. А-1 - житловий будинок, літ. Б - літня кухня, літ. В- вбиральня, літ. Г - гараж, І- замощення, №1 - огорожа, №3 - ворота, №4 - огорожа, №6 - калитка, що належало за життя померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .

Позивачі та їх представник ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилися, представник позивачів надала суду заяву про розгляд справи за їх відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити.

Представник відповідача Виконавчого комітету Центрально - Міської районної у місті Кривому Розі ради також до суду не з'явилася, про дату та час судового розгляду справи була повідомлена належним чином, надала суду заяву у якій не проти задоволення позовних вимог позивачів, просить суд винести законне та обґрунтоване рішення.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При цьому згідно роз'яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

З урахуванням встановлених у справі обставин, суд дійшов висновку, що спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються положеннями Цивільного кодексу України.

В судовому засіданні належними доказами встановлено, що на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку посвідченого державним нотаріусом Четвертої Криворізької державної нотаріальної контори від 24.06.1954 року, зареєстрованого в реєстрі за №2116, акту про прийняття в експлуатацію індивідуального домоволодіння, затвердженого рішенням виконавчого комітету Ради депутатів трудящих Центрально-Міського району від 14.02.1962 року, ОСОБА_4 належало домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 75,3 кв.м., житловою 50,2 кв.м., а саме: літ. А-1 - житловий будинок, літ. Б - літня кухня, літ. В- вбиральня, літ. Г - гараж, І- замощення, №1 - огорожа, №3 - ворота, №4 - огорожа, №6 - калитка. З 1954 року ОСОБА_4 було розпочато будівництво житлового будинку, який весь час займався його облаштуванням, та веденням домашнього господарство в домоволодінні. Після введення об'єкта в експлуатацію, що затверджено на сесії районної ради у 1962 році, ОСОБА_4 звернувся до Криворізького міського Бюро технічної інвентаризації для державної реєстрації права власності на зазначене домоволодіння, що побудовано ним, про що отримав Реєстраційне посвідчення про право приватної власності на домоволодіння зареєстрованого в реєстровій книзі за №102, стр. №100, запис №25222 від 21.05.1962 року. Так сталося, що за роки життя та зберігання документів, ОСОБА_4 було втрачено оригінали правовстановлюючих документів на будинок, а саме втрачено Договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку, посвідченого державним нотаріусом Четвертої Криворізької державної нотаріальної контори від 24.06.1954 року, зареєстрованого в реєстрі за №2116, акт про прийняття в експлуатацію індивідуального домоволодіння, затвердженого рішенням виконавчого комітету Ради депутатів трудящих Центрально-Міського району від 14.02.1962 року. Залишилось у нього тільки оригінал реєстраційного посвідчення на домоволодіння на його ім'я. Факт втрати зазначених документів підтверджується публікацією в газеті «Червоний гірник» №77 (21696) від 27.10.2016 р. (газета зберігається в матеріалах архівної справи Справа № 216/6066/16-ц провадження №2/216/806/17 перебувало на розгляді у судді Бутенко М.В.). Крім того, згідно довідки КП ДОР «Криворізьке БТІ» від 28.09.2016 №150053 зазначено, що згідно архівної справи станом на 31.12.2012 рік право власності на житловий будинок з надвірними побудовами за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано в БТІ в реєстрі за №102, стр. №100, запис №25222 від 21.05.1962 року на ім'я ОСОБА_4 на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку, посвідченого державним нотаріусом Четвертої Криворізької державної нотаріальної контори від 24.06.1954 року, зареєстрованого в реєстрі за №2116, акту про прийняття в експлуатацію індивідуального домоволодіння, затвердженого рішенням виконавчого комітету Ради депутатів трудящих Центрально-Міського району від 14.02.1962 року. Також, за життя ОСОБА_4 звернувся з заявою до Криворізької філії державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області про видачу дублікату Договору про безстрокове користування, однак було повідомлено, що запитувані архівні документи за 1954 рік до державного нотаріального архіву, зокрема до Криворізької філії, не передавався. Таким чином, рекомендовано питання пов'язані з правомірністю володіння нерухомим майном набувачка необхідно вирішувати у судовому порядку. За своє життя, батько позивачів - ОСОБА_4 , 15 грудня 2016 року звернувся до Центрально-Міського суду м. Кривого Рогу з позовом про визнання права власності на житловий будинок по АДРЕСА_1. Справа № 216/6066/16-ц провадження №2/216/806/17 перебувало на розгляді у судді Бутенко М.В., однак, не дочекавшись рішення суду батько позивачів помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить свідоцтво про смерть видане Центрально-Міським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Дніпропетровській області та складено відповідний актовий запис №303. 12 квітня 2017 року ухвалою суду позовну заяву ОСОБА_4 залишено без розгляду. Таким чином, позивачі по справі є правонаступниками ОСОБА_4 , та змушені звернутись до суду з позовом про встановлення факту володіння за життя спадкодавцем житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 та визнання за ними як за спадкоємцями права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом.

13 листопада 2017 року позивачі звернулись до приватного нотаріусу Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Болозенко Т.О. з заявою про прийняття спадщини після батька ОСОБА_4 про видачу свідоцтва на право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними побудовами за адресою: АДРЕСА_1 . Однак, постановою нотаріуса було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними побудовами за адресою: АДРЕСА_1 , після померлого ОСОБА_4 , у зв'язку з тим, що спадкоємцями не надано документів, що посвідчують право власності на житловий будинок спадкодавця.

Отже, за життя батьком позивачів ОСОБА_4 було побудовано житловий будинок, в якому він був зареєстрований та мешкав по день смерті, однак ним було втрачено оригінали правових документів на домоволодіння. Дане домоволодіння пройшло державну реєстрацію, та належить позивачам на праві приватної власності.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених , невизнанихабо оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів судом є визнання права, зокрема - визнання права власності особи на майно.

Стаття 41 Конституції України наголошує на праві кожної людини володіти, розпоряджатись та користуватись своєю власністю.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно ст. 334 ЦК України, якщо права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, то право власності у набувача виникає з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч.3 ст. 1296 ЦК України).

В судовому порядку захист права власності спадкоємця на спадкове майно є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України), а лише обмежує його право на розпорядження спадщиною.

Відповідно до абз. 2,3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Постановою Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» п. 37, роз'яснено, що з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше. Вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК).

Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Проте, якщо права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, то право власності у набувача виникає з дня такої реєстрації відповідно до закону (стаття 334 ЦК) та з урахуванням положення про дію закону в часі на момент виникнення спірних правовідносин (стаття 5 ЦК).

На підставі вищенаведеного суд приходить до висновку, що позов слід задоволити та визнати факт володіння будинком батьком позивачів та визнання за позивачами права приватної власності на житло АДРЕСА_1

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.5,10,12,13,76,81, 258-259,263-265,354,355 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 328, 334, 345, 392, 1218, 1268, 1270, 1274, 1277, 1296 ЦК України, роз'яснення пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», керуючись ст. 41 Конституції України, суд -

УХВАЛИВ:

Встановити ОСОБА_4 олодимиром ІНФОРМАЦІЯ_1 померлим ІНФОРМАЦІЯ_1, АДРЕСА_1, загальною площею 75,3 кв.м., житловою 50,2 кв.м., а саме: літ. А-1 - житловий будинок, літ. Б - літня кухня, літ. В- вбиральня, літ. Г - гараж, І- замощення, №1 - огорожа, №3 - ворота, №4 - огорожа, №6 - калитка.

літ. А-1 - житловий будинок, літ. Б - літня кухня, літ. В- вбиральня, літ. Г - гараж, І- замощення, №1 - огорожа, №3 - ворота, №4 - огорожа, №6 - калитка, що нале ОСОБА_4

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в Дніпровський Апеляційний суд через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов*язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

Рішення прийнято, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

СТОРОНИ ПО СПРАВІ:

Позивач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 НОМЕР_2 НОМЕР_7, ІПН НОМЕР_2, з АДРЕСА_5

Позивач:ОСОБА_2 ва ІНФОРМАЦІЯ_3 .ІНФОРМАЦІЯ_4, НОМЕР_5, ІПН НОМЕР_6, з АДРЕСА_4

Відповідач: Виконавчий комітет Центрально-Міської районної у місті Кривий Ріг ради. Адреса: 50000, м. Кривий Ріг вул. Свято-Миколаївська 27.

Суддя М. В. Бутенко