Постанова

Іменем України

21 листопада2019 року

м. Київ

справа № 686/3564/14-ц

провадження № 61-35760св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Стрільчука В. А.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

провівши у порядку письмового провадження попередній розгляд справи за касаційною скаргоюОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 вересня 2016 року у складі судді Демінської А. А. та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 30 листопада 2016 року у складі колегії суддів: Янчук Т. О., Пастощука М. М., Спірідонової Т. В.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2014 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - АТ «УкрСиббанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 та просило стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 763 267, 15 грн і вирішити питання про розподіл судових витрат.

Свої вимоги обґрунтовувало тим, що у грудні 2012 року між ними було укладено договір про надання споживчого кредиту на придбання транспортного засобу № 0, за умовами якого банк надав відповідачу кредит на суму 647 066, 63 грн, який відповідач зобов`язався повернути не пізніше 25 грудня 2017 року та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 18, 80 % річних.

Однак, в порушення умов договору, відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 07 лютого 2014 року становить 763 267, 15 грн, з яких: 639 813, 18 грн - заборгованість за тілом кредиту, 111 468,51 грн - прострочена заборгованість за процентами, 4707, 76 грн - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, 5 847, 34 грн - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами, 1 400, 00 грн - заборгованість по комісії та 30, 36 грн - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по комісії.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 вересня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 30 листопада 2016 року, позовні вимоги АТ «УкрСиббанк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «УкрСиббанк» 763 267, 15 грн боргу за договором про надання споживчого кредиту на придбання транспортного засобу № 0 від 26 грудня 2012 року та судові витрати в сумі 3 775, 80 грн, а всього - 767 042, 95 грн.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки факт укладення між сторонами кредитного договору, розмір наданого за ним кредиту та неналежне виконання відповідачем його умов знайшли своє підтвердження матеріалами справи і не спростовані відповідачем.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги

У січні 2017 року ОСОБА_1 , через свого представника ОСОБА_3 , звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 вересня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 30 листопада 2016 року, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди не встановили дійсних прав та обов`язків сторін, які випливають з кредитного договору, не перевірили наданий банком розрахунок заборгованості за кредитним договором, внаслідок чого прийшли до передчасного висновку про задоволення позовних вимог АТ «УкрСиббанк».

Вказує, що банк безпідставно нарахував заборгованість по процентам за користування кредитом, застосувавши проценту ставку у розмірі 18, 80 % та 25, 80 %, оскільки згідно з умовами кредитного договору процентна ставка у розмірі 25, 80 % застосовується за користування кредитом понад встановлений строк, при цьому пунктом 4 договору передбачено, що кредит повинен бути повернутий до 27 грудня 2017 року.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 червня 2017 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі, зупинено виконання рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 вересня 2016 року до закінчення касаційного оскарження.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

13 червня 2018 року справу № 686/3564/14-ц Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ передано до Верховного Суду.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною другою статті 389 ЦПК України встановлено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Встановлено, що 26 грудня 2012 року між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту на придбання транспортного засобу № 0, за умовами якого банк надав відповідачу кредит в розмірі 647 066, 63 грн зі сплатою процентів за користування кредитом 18, 80% річних та з кінцевим терміном повернення не пізніше 25 грудня 2017 року.

Відповідно до умов цього договору погашення кредиту повинно відбуватись щомісячно, шляхом сплати ануїтентних платежів у розмірі 16 715, 00 грн протягом всього строку дії договору. Погашення нарахованих процентів згідно з умовами кредитного договору відбувається до 25 числа кожного місяця включно, наступного за тим, за яким були нараховані проценти.

Позивач виконав взяті на себе зобов`язання з видачі кредитних коштів, а саме 27 грудня 2012 року зарахував:

- на рахунок банку - суму разової комісії за видачу кредиту 18 785, 60 грн;

- на рахунок АТ «АХА Страхування» - суму страхового платежу 50 832, 60 грн за договором страхування № 5003616/05АВ;

- на рахунок ПрАТ «Страхова Компанія «Кардіф» - суму страхового платежу 18 848, 43 грн за договором страхування № 05/17/1000/774115;

- на рахунок ТОВ «Ауді Центр Хмельницький» - оплату за автомобіль в сумі 558 600, 00 грн.

Зазначені обставини підтверджуються меморіальним ордером № 1924 від 27 грудня 2012 року, випискою по кредитному рахунку за 27 грудня 2012 року, повідомленням про рух по рахунку № НОМЕР_1 АТ «АХА Страхування» за 27 грудня 2012 року, повідомленням про рух по рахунку № НОМЕР_2 ПрАТ «Страхова Компанія «Кардіф» за 27 грудня 2012 року, випискою за кредитним договором з 26 грудня 2012 року по 01 вересня 2016 року, наявними у справі, а щодо проведення оплати за автомобіль також визнані відповідачем.

В свою чергу, відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором виконав частково, сплативши позивачу 25 січня 2013 року 7 253, 45 грн в рахунок погашення тіла кредиту та 9 461, 55 грн на погашення процентів, а також 27 червня 2013 року 11500, 00 грн на погашення процентів.

Інших платежів на погашення тіла кредиту, процентів, комісії відповідач не сплачував, внаслідок чого станом на 07 лютого 2014 року у нього виникла заборгованість перед банком у загальному розмірі 763 267, 15 грн, з яких 639 813, 18 грн - заборгованість за тілом кредиту, 111 468, 51 грн - прострочена заборгованість за процентами, 4 707, 76 грн - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, 5 847, 34 грн - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами, 1 400, 00 грн - заборгованість по комісії, 30, 36 грн - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по комісії.

Вказані обставини, як і правильність застосування банком процентної ставки на поточну (окремо за строковими згідно умов договору платежами) та прострочену (окремо за несплаченими відповідачем своєчасно сумами платежів) заборгованість підтверджуються наявними в матеріалах справи довідкою-розрахунком заборгованості за кредитом, довідкою-розрахунком заборгованості по процентам за користування кредитом, довідкою-розрахунком заборгованості по комісії ОСОБА_1 станом на 07 лютого 2014 року за кредитним договором № 0 від 26 грудня 2012 року.

Внаслідок невиконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором 16 січня 2013 року АТ «УкрСиббанк» направило йому повідомлення-вимогу про дострокове погашення заборгованості, яка станом на 09 липня 2013 року складала 678 816, 71 грн. Вказане повідомлення ОСОБА_1 отримав 01 серпня 2013 року, однак у строк, зазначений в цьому повідомленні, який співпадає зі строком, передбаченим пунктом 10 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (тридцять календарних днів з дати одержання вимоги), порушення умов договору про надання споживчого кредиту не усунув.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У статті 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За приписами частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

За змістом частини другої статті 1050 ЦК України у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Частиною першою статті 10 ЦПК України 2004 року визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до положень частини третьої статті 10, частин першої, четвертої статті 60 ЦПК України 2004 року кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Встановивши, що АТ «УкрСиббанк» на виконання умов кредитного договору від 26 грудня 2012 року надало ОСОБА_1 кредит у розмірі 647 066, 63 грн, тобто кредитор належним чином виконав свої обов`язки, а відповідач своїх зобов`язань з повернення кредиту належним чином не виконує, внаслідок чого виникла заявлена банком заборгованість, розмір якої відповідачем жодними доказами не спростований, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог АТ «УкрСиббанк».

Доводи касаційної скарги про те, що суди не надали оцінки наданому банком розрахунку заборгованості за кредитним договором колегія суддів відхиляє як безпідставні та такі, що спростовуються змістом оскаржуваних судових рішень.

Інші наведені у касаційній скарзі доводи зводяться до незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами, які їх обґрунтовано спростували. В силу вимог статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Порушень норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи, а також обставин, які є обов?язковими підставами для скасування судового рішення, касаційний суд не встановив.

Згідно з частиною третьою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і відсутні підстави для їх скасування. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Оскаржувані судові рішення відповідають вимогам закону й підстави для їх скасування відсутні.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу АТ «УкрСиббанк» залишити без задоволення, а рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 вересня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 30 листопада 2016 року без змін.

Відповідно до частини третьої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Оскільки ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 червня 2017 року зупинено виконання рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 вересня 2016 року, слід поновити виконання вказаного рішення.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційна скарга залишена без задоволення, відсутні підстави для нового розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 вересня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 30 листопада 2016 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 вересня 2016 року.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: М. Ю. Тітов

С. О. Карпенко

В. А. Стрільчук