Номер провадження 2/754/3329/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2019 року Суддя Деснянського районного суду м. Києва ЛІСОВСЬКА О.В. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 дл ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей, мотивуючи свої вимоги тим, що сторони перебувають у шлюбі з 14.11.2007 року, однак на даний час шлюбні відносини припинені, сторони проживають окремо. Від шлюбу мають малолітніх дітей - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Останнім часом відповідач не цікавиться дітьми, не надає матеріальну допомогу на утримання дітей. На підставі викладеного, позивачка звертається до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітніх синів у розмірі по 1/4 частині від усіх видів його заробітку (доходу) на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дітей.

Відповідно до вимог ст. 19, 274 ЦПК України справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

27.11.2018 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначає, що, звертаючись до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача 1/4 усіх видів заробітку на кожну дитину, тобто половину усіх видів заробітку на двох дітей, позивач взагалі не обгрунтовує свої позовні вимоги, чому саме вона має отримувати більшу частку від заробітку відповідача, ніж передбачено сімейним законодавством. Позивачем не надано жодного доказу в обгрунтування обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, які б давали можливість відступити від встановленого законодавством граничного розміру аліментів на двох дітей.Майновий стан відповідача вкрай незадовільний, грошових заощаджень не має. Відповідачу належить лише кімната в гуртожитку, де він зареєстрований та проживає.Твердження позивача щодо того, що між позивачем та відповідачем не досягнуто угоди про добровільну сплату аліментів, відповідає дійсності. Відповідачем було запропоновано позивачу щомісячну виплату аліментів на утримання двох дітей у розмірі однієї третини від усіх видів заробітку відповідача, але позивач не погодилась на отримання аліментів у такому розмірі. Позивачем взагалі не наведено підстав, які могли б хоч якось обгунтувати позовні вимоги, викладені в позовній заяві. У зв'язку з цим, представник відповідача просить суд відмовити в задоволені позову.

10.12.2018 року від позивачки до суду надійшла відповідь на відзив, де вона зазначає, що заперечення відповідача, наведені у відзиві, є незаконними, необгрунтованими та безпідставними, внаслідок чого вона категорично з ними не погоджується, обгрунтовуючи це наступним. У відзиві відповідач посилається на положення частини 5 статті 183 Сімейного кодексу України, однак спотворює текст, таким чином вводячи суд в оману. Тобто, частина 5 статті 183 Сімейного кодексу України стосується подання заяви про видачу судового наказу, а не позовної заяви. Позовне та наказове провадження - це принципово різні провадження. Також, частина 5 статті 183 Сімейного кодексу України, не містить слів «граничний розмір», а закріплює право, а не обов'язок позивача. В прохальній частині відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, та не визнає позовних вимог навіть частково. Даний факт характеризує відношення відповідача до своїх дітей. У відзиві на позовну заяву відповідач з невідомих позивачці причин, вказує що він пропонував щомісячну виплату аліментів на утримання двох дітей у розмірі однієї третини від усіх видів доходів, однак це не відповідає дійсності. Також позивачка зазначає, що відповідач навіть не цікавиться, за які кошти живуть його діти. Жодної матеріальної допомоги відповідач не надавав. Відповідач у відзиві стверджує, що має вкрай незадовільний майновий стан та не має грошових заощаджень, однак жодних доказів на обгрунтування свої слів не надає, тому позивачка просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

18.12.2018 року від представника відповідача надійшли заперечення на відзив на позовну заяву, в яких зазначено, що, подаючи до суду відповідь на відзив, позивач знову ж таки не обгрунтовує та не надає жодного доказу в обгрунтування своїх позовних вимог, які б давали можливість збільшити розмір аліментів на утримання двох дітей до п'ятидесяти відсотків від доходу (заробітку) відповідача. Представник зазначає, що позивачем подано до Деснянського районного суду позовну заяву про стягнення аліментів 13 листопада 2018 року. До листопада 2018 року позивач та відповідач проживали однією сім'єю, вели спільне господарство, утримували та виховували дітей разом. Участь у вихованні та утриманні дітей відповідач приймає і на теперішній час. Згідно інформації щодо стадій розгляду судових справ та звітів про автоматизований розподіл, доступний з 01.09.2015 року, позивачем подано цивільний позов про розірвання шлюбу до Голосіївського районного суду м. Києва лише 14.11.2018 року. Тобто, позивач намагається схилити суд на свій бік, надаючи неправдиву інформацію про фактичні обставини справи. Відповідач визнає позовні вимоги в частині стягнення з нього аліментів на утримання сина ОСОБА_4 та сина ОСОБА_3 в розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подання позову і до досягнення ОСОБА_4 повноліття.

Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14.11.2007 року по даний час.

У період шлюбу у сторін народились діти - син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

На даний час діти проживає з матір'ю, знаходяться на її утриманні.

Як встановлено судом, батько дитини матеріальну допомогу на її утримання не надає, тим самим не виконує свого батьківського обов'язку щодо утримання дитини.

Відповідно до ч.1 ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1)стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2)стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини,

батьків, дочки, сина;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року передбачено, що згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно.

Так, в судовому засіданні встановлений та доведений доказами той факт, що неповнолітні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживають разом з матір"ю, знаходяться на її утриманні, батько дитини у добровільному порядку відмовляється надавати допомогу, тому, враховуючи матеріальний стан сторін, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 01 січня 2018 року становить 1860 грн., з 1 липня - 1944 грн., з 1 грудня - 2027 грн.

Враховуючи вищевикладене, вимоги діючого законодавства, той факт, що домовленості між сторонами щодо способу виконання ними обов'язку утримувати їх спільних дітей не досягнуто, діти проживають разом з позивачкою, крім того відповідач частково визнав позов, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача на утримання дітей аліменти у розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення дітьми повноліття.

Сторони не позбавлені можливості у разі зміни матеріального стану звернутися до суду з позовом про збільшення або зменшення розміру аліментів.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 704, 80 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 19, 81, 141, 258-260, 263-265, 274-279 ЦПК України, ст. 180-184 Сімейного Кодексу України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 дл ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей - сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6 року у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 13.11.2018 року і до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 704, 80 грн.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Позивач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, місце реєстрації: АДРЕСА_1.

Відповідач - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2, місце реєстрації: АДРЕСА_2

Повний текст рішення був виготовлений 14 січня 2019 року.

Суддя О.В.Лісовська