Провадження №: 2-зз/752/43/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.11.2019 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Хоменко В.С., при секретарі Павлюх П.В., розглянувши клопотання представника ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , про скасування заходів забезпечення позову вжитих на підставі ухвали Голосіївського районного суду міста Києва від 12.11.2018 року та вжитих на підставі ухвали Голосіївського районного суду міста Києва від 29.12.2018 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа: ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

встановив:

Ухвалою від 12.11.2018 р. по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики, відкрито провадження.

Також, в рамках зазначеної цивільної справи ухвалою від 12.11.2018 р. заяву представника позивача - ОСОБА_5 про забезпечення позову задоволено та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрована: АДРЕСА_1 ).

В рамках зазначеної цивільної справи ухвалою від 29.12.2018 р. заяву позивача про забезпечення позову задоволено частково та заборонено відчуження квартири, розташованої за адресою АДРЕСА_1 .

До суду надійшло клопотання представника ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову.

Посилаючись на те, що заява про забезпечення позову та встановлення заборони відчуження квартири за адресою: АДРЕСА_1 є безпідставними, оскільки ОСОБА_2 не є боржником перед позивачем - ОСОБА_3 та немає жодного відношення до правовідносин щодо повернення боргу, які склались між гр. ОСОБА_3 та ОСОБА_6 .

Щодо правомірності або неправомірності дій державного реєстратора по реєстрації права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 , рішення суду, що набрало законної сили не має і громадянин ОСОБА_3 не має жодного відношення до даного спору. Таким чином квартира за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 на повністю законних підставах та право власності зареєстровано належним чином, а наявність накладеного арешту та заборони відчуження квартири грубо порушують його право власності.

Посилається на те, що позивач ініціював застосування забезпечення позову щодо належної ОСОБА_2 квартири, і перший раз і другий раз, коли дана квартира вже належала ОСОБА_2 незважаючи на те, що у власності відповідача по даній справі є інше цінне майно, а саме - нежитлові приміщення з №1 по №5, загальною площею 38,6 кв.м. за адресою АДРЕСА_3 та нежитлові приміщення, загальною площею 52,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_4 , а також автомобіль марки LЕХUS, модель LS 600, 2017 року випуску з об`ємом двигуна 5 літрів.

Вважає, що наявність самого по собі позову про стягнення боргу за договором позики в жодному разі не є підставою для задоволення заяви про забезпечення позову шляхом заборони розпоряджатись ним законному власнику з огляду на те, що право власності ОСОБА_2 на це приміщення позивачем не оспорюється, а предметом спору є лише виключно договірно-правові відносини по стягненню боргу між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Статтею 158 ЦПК України встановлено, що суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду україни № 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Суд вправі скасувати вид забезпечення позову по будь-якій справі, яка знаходиться в його провадженні, коли відпаде потреба в ньому або в забезпеченні позову взагалі.

Скасування заходів забезпечення позову слід відрізняти від скасування ухвали про забезпечення позову. Різниця полягає в тому, що заходи забезпечення позову скасовуються судом, який їх застосував, якщо відпали підстави, з якими закон пов`язує можливість застосування таких заходів. При цьому правомірність застосування таких заходів судом відповідач, як правило, не заперечує.

Зазначені у клопотанні мотиви скасування заходів забезпечення позову, на думку суду, є підставою для оскарження ухвали про забезпечення позову, яке здійснюється шляхом її апеляційного оскарження, а не підставою для скасування застосованих заходів забезпечення позову.

Також, як вбачається з матеріалів справи постановою Київського апеляційного суду від 25.07.2019 р. ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 12.11.2018 р. залишено без змін.

Крім того, постановою Київського апеляційного суду від 25.07.2019 р. ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 29.12.2018 р. у частині вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони відчуження квартири - скасовано та у цій частині ухвалено постанову про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, в іншій частині ухвалу залишено без змін.

Слід звернути увагу на те, що у клопотанні представника ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 не зазначені мотиви, які можуть бути підставою для скасування вжитих заходів забезпечення позову у розумінні п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", а саме того, що потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Тому, суд вважає за необхідне у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 158 ЦПК України, суд, -

постановив:

у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , про скасування заходів забезпечення позову вжитих на підставі ухвали Голосіївського районного суду міста Києва від 12.11.2018 року та вжитих на підставі ухвали Голосіївського районного суду міста Києва від 29.12.2018 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа: ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.С. Хоменко