Справа № 202/3105/19
Провадження № 2-з/202/47/2019
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
У Х В А Л А

14 травня 2019 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська в складі головуючої судді Марченко Н.Ю., за участю секретаря судового засідання Дівіндір Н.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви (особи, які можуть отримати статус учасників справи: ОСОБА_2 - відповідач, ОСОБА_3 - третя особа),-

В С Т А Н ОВ И В:

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернулася ОСОБА_1 із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій просить накласти арешт на майно, що розташоване за адресою: м. Дніпро, вул. Батумська, буд. 54 "а" кв. 40 та заборонити іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаної квартири.

Заява обґрунтована тим, що 16 листопада 2019 року між нею та ОСОБА_2 був укладений договір про взаємні зобов'язання сторін, предметом якого є вчинення з її боку дій у рамках правового поля щодо усунення перешкод у розпорядженні власністю ОСОБА_2 шляхом подання позовних заяв та отримання судових рішень, на підставі яких можливе виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна та Державного реєстру іпотек відповідних записів, обмежуючих право розпорядження майном, а з боку ОСОБА_2 - щомісячна часткова сплата сум, яка дорівнює 20241,48 доларів США впродовж 2 календарних років після отримання вищезазначеного судового рішення. ОСОБА_2 зареєструвала права власності на майно 11.10.2018 року. Однак всупереч прийнятим на себе зобов'язанням ОСОБА_2 не здійснила на її користь жодного платежу, чим порушила умови договору. У зв'язку з чим вона має намір звернутися з позовом, ціна якого становить 20241,48 доларів США, що складає 531329,74 грн. Вважає, що невжиття заходів забезпечення позову унеможливить виконання рішення суду про задоволення позову, а тому необхідно накласти арешт на майно, що належить ОСОБА_2 на праві власності.

Згідно з частиною 1 статті 153 ЦПК України суд розглядає заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Вивчивши заяву про забезпечення позову, суд приходить до висновку, що дана заява не підлягає задоволенню з огляду на наступне:

Відповідно до частини 1, 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предFявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується, зокрема: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, забороною вчиняти певні дії, встановленням обовFязку вчинити певні дії, забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобовFязання тощо. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд з'ясовує наявність зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову, імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття таких заходів, співмірність заявленого виду забезпечення позову із позовними вимогами, забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу, запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасником судового процесу, розумність, обґрунтованість і адекватність вимог заявника щодо забезпечення позову.

В своїй заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 ставить питання про накладення арешту на квартиру за адресою: м. Дніпро, вул. Батумська, буд. 54 "а" кв. 40, яка належить ОСОБА_2, та заборону іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаної квартири.

Між тим, суд враховує, що предметом позову, з яким ОСОБА_1 має намір звернутися до суду, є стягнення сум за договором про взаємні зобов'язання сторін, тобто безпосередньо квартира за адресою: м. Дніпро, вул. Батумська, буд. 54 "а" кв. 40, не є предметом спору.

Отже, вид забезпечення позову, який просить застосувати представник позивача, не відповідає заявленим позовним вимогам.

Крім того, з матеріалів, доданих до заяви про забезпечення позову, вбачається, що зазначена квартира є місцем проживання ОСОБА_2 В той час як відповідно до Інструкції з примусового виконання рішень арешт майна полягає у проведенні його опису, оголошенні заборони розпоряджатися ним, а в разі потреби - обмеженні права користування майном або його вилученні в боржника та передачі на зберігання іншим особам.

Проте заявник, заявляючи вимоги про накладення арешту на нерухоме майно, належне відповідачу, не мотивувала необхідність застосування саме такого заходу забезпечення позову.

На переконання суду, застосування такого заходу забезпечення позову як арешт майна відповідача може призвести до безпідставного обмеженням права власності відповідача.

З урахуванням наведеного, у задоволенні заяви про забезпечення позову необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 149-150, 153 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду у пFятнадцятиденний строк з дня її складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пFятнадцяти днів від дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Н.Ю. Марченко