Справа F 490/1503/19
Провадження F 6/487/76/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2019 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючої: судді F Павлової Ж.П., за участі секретаря F Ігнатьєва А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві подання приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області ОСОБА_1 про примусове проникнення до нежитлового приміщення,

В С Т А Н О В И В :

19.02.2019 року приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області ОСОБА_1, звернувся до Центрального районного суду м.Миколаєва із поданням про примусове проникнення до нежитлового приміщення.

В обґрунтування подання зазначив, що у нього на виконанні перебуває зведене виконавче провадження F 57933239 з примусового виконання виконавчих документів, а саме: виконавчий лист по справі F 2-1908/2008, виданого Заводським районним судом м.Миколаєва 28.07.2008 року, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» боргу в загальному розмірі 258004,21 грн. Рішення набрало законної сили 26.05.2008 року. Виконавче провадження відкрито 28.05.2018; виконавчий лист по справі F 2-7-2808/2009, виданого Центральним районним судом м.Миколаєва 07.05.2009 року, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк2 боргу в загальному розмірі 168886,32 грн. Рішення набрало законної сили 07.05.2009 року. Виконавче провадження відкрито 28.11.2018 року.

Посилаючись на те, що боржник ОСОБА_2 перешкоджає проведенню виконавчих дій та ухиляється від безперешкодного доступу до свого майна для опису та його арешту, приватний виконавець просив надати дозвіл на примусове проникнення до нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою м. Миколаїв вул. Московська,58-Б та належить останньому на праві власності.

22.02.2019 року ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва, подання приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області ОСОБА_1 про примусове проникнення до приміщення боржника ОСОБА_2, передано на розгляд за підсудністю до Заводського районного суду м.Миколаєва.

В судове засідання приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області ОСОБА_1 не зFявився, просив розглянути подання без його участі.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

У судовому засіданні встановлено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області ОСОБА_1 перебуває зведене виконавче провадження F 57933239 з примусового виконання виконавчих документів, а саме: - виконавчого листа по справі F 2-1908/2008, виданого Заводським районним судом м.Миколаєва 28.07.2008 року, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» боргу в загальному розмірі 258004,21 грн. Рішення набрало законної сили 26.05.2008 року. Виконавче провадження відкрито 28.05.2018;

- виконавчого листа по справі F 2-7-2808/2009, виданого Центральним районним судом м.Миколаєва 07.05.2009 року, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк2 боргу в загальному розмірі 168886,32 грн. Рішення набрало законної сили 07.05.2009 року. Виконавче провадження відкрито 28.11.2018 року.

Відповідно інформації з ОСОБА_3, рекомендована кореспонденція (постанови про відкриття виконавчого провадження) не отримані боржником під час доставки.

17.08.2018 року приватним виконавцем направлено вимогу боржнику зFявитись до офісу та надати декларацію про доходи та майно. Відповідно інформації з ОСОБА_3, вимога не отримана боржником під час доставки.

Відповідно до відомостей пенсійного фонду України та державної фіскальної служби України, боржник має рахунок в АТ «Райффайзен банк Аваль», не працює та не отримує пенсію.

28.11.2018 року приватним виконавцем винесено постанову про арешту коштів боржника, яка направлена сторонам та до АТ «Райффайзен банк Аваль». Згідно відповіді АТ «Райффайзен банк Аваль» поточні рахунки боржника закриті.

Відповідно до інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно,боржнику належить на праві власності нежитлові приміщення магазину зі складами (будівля автосалону) за адресою м.Миколаїв вул. Московська,58-Б.

Відповідно до інформації Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Миколаївській області ОСОБА_2 зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1.

27.12.2018 року приватним виконавцем здійсненний вихід за адресою АДРЕСА_1 за результатами якого складений акт приватного виконавця відповідно до якого встановлено, що доступ до квартири не надано. За інформацією , отриманою від сусідів боржник за вказаною адресою не мпроживає багато років.

27.12.2018 року приватним виконавцем здійсненний вихід за адресою м.Миколаїв вул. Московська, 58-Б за результатами якого складений акт приватного виконавця, відповідно до якого встановлено, що доступ до нежитлових приміщень не надано.

31.01.2019 року приватним виконавцем направлено до боржника ОСОБА_2 вимогу про надання доступу до нежитлового приміщення за адресою м.Миколаїв вул. Московська, 58-Б для проведення виконавчих дій 07.02.2019 року. Згідно повідомлення ОСОБА_3 відправлення не вручене під час доставки.

07.02.2019 року приватним виконавцем складено акт, що боржником не забезпечено безперешкодного доступу до нежитлового приміщення, приміщення зачинено. В приміщені присутні невідомі особи, проте відкрити двері відмовились, посилаючись на відсутність власника. згідно інформації на дверях, приміщення охороняється службою охорони «ЛІДЕР».

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець при здійсненні виконавчого провадження має певні права, в тому числі: за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення (п.4 ч.3).

Недоторканність житла є однією з конституційних гарантій громадян. Як зазначено в ст. 30 Конституції України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обовFязком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобовFязань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року.

Зазначені міжнародні акти згідно з ч. 1 ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, п. 1 ст. 17 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави у права людини з метою забезпечення загального блага.

Одним із судових рішень, що допускає проникнення до житла чи до іншого володіння особи, є ухвала суду про примусове проникнення до житла під час виконання судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб).

Відповідно до п. 2 ст. 29 Загальної декларації прав людини 1948 року,ст. 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.

Примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи боржника є крайнім засобом для примусового виконання рішення суду, у разі, якщо державним виконавцем були виконані усі інші можливі спроби виконати рішення суду у відповідності до норм діючого законодавства без примусового проникнення до житла чи іншого володіння особи. Подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи можливе за умови відмови боржника від добровільного допуску виконавця.

Таким чином, рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи має бути вмотивованим і ґрунтуватися на доказах, які підтверджують перешкоджання боржника вільному доступу виконавця до цього житла чи іншого володіння особи та ухилення його від виконання судового рішення.

Проте, як встановлено у судовому засіданні, приватним виконавцем не вжито достатніх заходів для безперешкодного входження до житла боржника, для належного його виклику, які не потребують примусового проникнення до житла, немає доказів про отримання боржником ОСОБА_2 постанов про відкриття виконавчих проваджень, постанови про обFєднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження.

У поданні приватний виконавець посилався на те, що він здійснював вихід за адресою м.Миколаїв вул. Московська,58-Б для проведення виконавчих дій, однак доступу йому, як приватному виконавцю до нежитлового приміщення не було надано, про що був складений акт від 07.02.2019 року.

Проте, жодного доказу на доведення перешкоджання боржника ОСОБА_2 вільному доступу до його нежитлового приміщення приватним виконавцем суду не надано. А та обставина що боржником не забезпечено безперешкодного доступу до нежитлового приміщення, приміщення зачинено, не може свідчити про перешкоджання у доступі до нежитлового приміщення та ухилення боржника від виконання судового рішення.

Таким чином, суд дійшов висновку, що дане подання є необґрунтованим, наявність достатніх правових підстав для примусового проникнення до нежитлового приміщення є недоведеною, та з метою недопущення порушення гарантованих Конституцією прав щодо недоторканості житла власників будинку (квартири) та осіб, які в ньому проживають, вважає необхідним відмовити в його задоволенні.

Керуючись ст. ст. 7, 10, 11-13, 258-260, 263, 439 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області ОСОБА_1 про примусове проникнення до нежитлового приміщення - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя: Ж.П. Павлова