Номер провадження: 22-ц/813/1781/19
Номер справи місцевого суду: 500/6143/16-ц
Головуючий у першій інстанції Баннікова Н. В.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Гірняк Л.А., Сегеди С.М.,

За участю секретаря судового засідання: Лопотан В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду від 19 листопада 2018 року про відмову в прийнятті додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення сум за договором позики та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору позики неукладеним,-

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду від 19 листопада 2018 рокув прийнятті додаткового рішення за заявою ОСОБА_2 по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення сум за договором позики та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору позики неукладеним - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним ухвалою суду, ОСОБА_2 подала до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду від 14 грудня 2017 року та направити заяву ОСОБА_2 для вирішення клопотання про ухвалення додаткового рішення Ізмаїльским міськрайонним судом.

У відзиві на апеляційну скаргу, ОСОБА_3, посилаючись на безпідставність апеляційної скарги, просить ухвалу Ізмаїльського иіскрайонного суду Одеської області від 19 листопада 2018 року залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення (Том 2: а.с. 58-61).

Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду зазначеним вимогам відповідає, з огляду на таке.

Відмовляючи в прийнятті додаткового рішення по справі, суд першої інстанції виходив з того, що при ухваленні останнього, всі норми судом виконано: розглянуто усі позовні вимоги, зокрема надано оцінку і вимогам щодо визнання договору позики неукладеним, суд точно зазначив грошову суму, присуджену до стягнення, вирішено питання щодо стягнення судових витрат, тому підстави для ухвалення додаткового рішення відсутні.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Додаткове рішення ухвалюється в порядку визначеному статтею 270 ЦПК України, яка визначає підстави і порядок ухвалення додаткового рішення.

Відповідно до статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Тобто, процесуальним законом чітко визначено вичерпний перелік підстав для ухвалення додаткового рішення.

За змістом частини першої, третьої пункту 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 Про судове рішення у цивільній справі додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК України (1618-15); воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви.

Так, з матеріалів справи вбачається, що у листопаді 2016 року, ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2, в якому з урахуванням уточнень (Том 1: а.с. 130-131, 145), просила суд стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, борг за договором позики від 12.06.2013 року в розмірі 36050 доларів США, а також судові витрати 7234,5 грн.

У квітні 2017 року, ОСОБА_2 звернулася із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_3, в якому, з урахуванням уточнень, просила суд визнати недійсним договір позики від 12.06.2017 року, який був укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на суму 20000 доларів США, що еквівалентно 162000 грн. (Том 1: а.с. 118-119).

Ухвалою суду від 18.04.2017 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області об'єднав позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3. про визнання договору позики недійсним із вказаним позовом (Том 1: а.с.64).

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду від 14 грудня 2017 рокупозовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення сум за договором позики - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 (паспорт серії НОМЕР_3, виданий Ізмаїльським РВ УМВС України в Одеській області 18.12.1997 р. і.н. НОМЕР_1), на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 (паспорт серії НОМЕР_4, виданий Ізмаїльським МВ УМВС України в Одеській області 24.06.1996 р., і.н. НОМЕР_2), суму заборгованості за договором позики - 980 048, 48 (дев'ятсот вісімдесят тисяч сорок вісім гривень сорок вісім копійок) грн., з яких: 542 623, 25 грн. - сума позики, 437 425, 23 грн. - відсотки.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору позики неукладеним - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 (паспорт серії НОМЕР_3, виданий Ізмаїльським РВ УМВС Українив Одеській області 18.12.1997 р. і.н. НОМЕР_1), на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 (паспорт серії НОМЕР_4, виданий Ізмаїльським МВ УМВС України в Одеській області 24.06.1996 р., і.н. НОМЕР_2), судові витрати в сумі 6 869,35 (шість тисяч вісімсот шістдесят дев'ять гривень тридцять п'ять копійок) грн.

Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 (паспорт серії НОМЕР_3, виданий Ізмаїльським РВ УМВС України в Одеській області 18.12.1997 р. і.н. НОМЕР_1), на користь держави судові витрати в сумі 1 110 (одна тисяча сто десять гривень) грн.

У подальшому, а саме у липні 2018 року, ОСОБА_2 звернулася до місцевого суду із заявою, в якій просила прийняти додаткове рішення по справі №500/6143/15-ц за позовними вимогами ОСОБА_3 і ОСОБА_2, стосовно яких сторони надали докази і пояснення але, на її думку судом не ухвалено рішення щодо вирішення на підставі підтвердженого права точних грошових сум, які присуджені до стягнення (Том 2: а.с. 1-7).

Проте, як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції було вирішено всі позовні вимоги, які пред'являлися як за первісним позовом ОСОБА_3 так і за зустрічними позовними вимогами ОСОБА_2, зокрема надано оцінку всім доказам по справі, судом чітко зазначено розмір грошової суми, яка, на думку суду, підлягає стягненню.

Крім того, зі змісту заяви ОСОБА_2 про прийняття додаткового рішення вбачається, що остання фактично незгодна із розміром грошової суми, яку суд стягнув з неї на користь ОСОБА_3, однак зазначене не є підставою для ухвалення додаткового рішення, а є підставою для оскарження рішення суду до апеляційної інстанції, що остання і зробила, подавши апеляційну скаргу на вказане рішення.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції як суперечні обставинам справи та нормам процесуального закону.

За правилами ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З огляду на вищевикладене, судом першої інстанції було постановлено ухвалу з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для її скасування немає.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду від 19 листопада 2018 року про відмову в прийнятті додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення сум за договором позики та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору позики неукладеним - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Повний текст судового рішення складено 26.02.2019 року

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: Л.А. Гірняк

С.М. Сегеда