Постанова

Іменем України

08 травня 2019 року

м. Київ

справа № 761/1390/15-ц

провадження № 61-11423св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І., Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Універсал Банк»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва, у складі судді Гуменюк А. І., від 21 червня 2017 року та постанову Апеляційного суду міста Києва, у складі колегії суддів: Невідомої Т. О., Гаращенка Д. Р., Пікуль А. А., від 04 квітня 2018 року.

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2015 року публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі - ПАТ «Універсал Банк», банк) звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява ПАТ «Універсал Банк»мотивована тим, що 22 листопада 2007 року між відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк» (далі - ВАТ «Універсал Банк»), правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 061-2914/840-0508 про надання кредиту у розмірі 219 000, 00 доларів США, строком користування до 10 листопада 2037 року, зі сплатою 12, 45 % річних. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 16 грудня 2011 року між банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 061-2914/840-0508-Р. 01 жовтня 2013 року Шевченківським районним судом міста Києва було ухвалене рішення, яким стягнуто із боржника та поручителя у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором, яка виникла станом на 02 листопада 2012 року.

Посилаючись на зазначені обставини, а також вказуючи про те, що рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 01 жовтня 2013 року боржниками не виконано, кредитну заборгованість не погашено, ПАТ «Універсал Банк» просило суд стягнути із відповідачів у солідарному порядку заборгованість за період з 02 листопада 2012 року по 13 серпня 2015 року у розмірі 97 140, 55 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України складає 2 077 389, 53 грн, а також суму боргу у вигляді курсової різниці за кредитним договором у зв'язку із зміною курсу валют після ухвалення заочного рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2013 року у розмірі 3 253 080, 11 грн.

У лютому 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду із зустрічним позовом до ПАТ «Універсал Банк» про визнання поруки припиненою.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 16 травня 2016 року зустрічний позов ОСОБА_2 прийнятий судом до розгляду та об'єднаний із первісним позовом в одне провадження для спільного розгляду.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 21 червня 2017 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 про визнання поруки припиненою залишено без розгляду.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 21 червня 2017 року частково задоволено позовні вимоги ПАТ «Універсал Банк». Стягнуто у солідарному порядку із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за нарахованими відсотками за кредитним договором за період з 02 листопада 2012 року по 13 серпня 2015 року у розмірі 97 140, 55 доларів США, що станом на 13 серпня 2015 року еквівалентно за курсом НБУ 2 077 389, 55 грн. Відмовлено у задоволенні позовних вимог про стягнення боргу у вигляді курсової різниці. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що боржник, отримавши від банку кошти у кредит, не виконував належним чином взяті за кредитним договором зобов'язання, що призвело до утворення заборгованості. Враховуючи те, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, поручитель повинен нести цивільно-правову відповідальність за порушення боржником взятих на себе зобов'язань та сплатити проценти за кредитом до моменту його остаточного повернення.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду міста Києва від 04 квітня 2018 року змінено рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 21 червня 2017 року у частині солідарного стягнення із ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості по нарахованим відсоткам за кредитним договором у розмірі 97 140, 55 доларів США. Зменшено розмір відсотків за кредитним договором № 061-2914/840-0508 від 22 листопада 2007 року, які підлягають стягненню із ОСОБА_2 солідарно із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк», з 97 140, 55 доларів США до 32 113, 60 доларів США, що станом на 13 серпня 2015 року по курсу НБУ еквівалентно 686 762, 18 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що виходячи із положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука ОСОБА_2 припинилась щодо відсотків за період з 02 листопада 2012 року по 10 липня 2014 року включно, оскільки вимога до неї як до поручителя позивачем пред'явлена не була. Крім того, припинилась порука ОСОБА_2 і щодо нарахованих відсотків за період з 10 січня 2015 року по 09 лютого 2015 року у розмірі 2 572, 30 долари США та нарахованих підвищених відсотків за період з 10 січня 2015 року по 13 серпня 2015 року у розмірі 97, 47 грн, зважаючи на те, що заява про збільшення позовних вимог подана позивачем 28 серпня 2015 року.

Постановою Апеляційного суду міста Києва від 04 квітня 2018 року скасовано ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 21 червня 2017 року, а справу за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Універсал Банк» про визнання поруки припиненою направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи

У травні 2018 року ОСОБА_2 подано касаційну скаргу, в якій заявник просить скасувати рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 21 червня 2017 року та постанову Апеляційного суду міста Києва від 04 квітня 2018 року, якою змінено рішення суду першої інстанції, а справу передати на новий судовий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги обґрунтовано тим, що суди попередніх інстанцій повно і всебічно не з'ясували обставини справи. Ухвалюючи рішення у справі, місцевий суд не врахував зловживання банком правом на здійснення підприємницької практики. Крім того, за положеннями частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

07 червня 2018 року ухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження у справі за поданою касаційною скаргою.

17 квітня 2019 року ухвалою Верховного Суду справу за позовом ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про визнання поруки припиненою, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 21 червня 2017 року та постанову Апеляційного суду міста Києва від 04 квітня 2018 рокупризначено до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Відзиву на касаційну скаргу не подано

Фактичні обставини справи, встановлені судами

22 листопада 2007 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 061-2914/840-0508 про надання кредиту в розмірі 219 000, 00 доларів США строком користування до 10 листопада 2037 року, зі сплатою позичальником 12,45% річних. До вказаного кредитного договору сторонами було укладено додаткові угоди.

Згідно пункту 2.4 кредитного договору погашення основної суми кредиту та сплата процентів здійснюються у формі щомісячних платежів. Сума щомісячних платежів за цим договором, що включає погашення основної суми кредиту та нарахованих процентів, зазначена у додатку № 1 до договору. Графік щомісячних платежів визначено у додатку № 2 до цього договору.

Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав належним чином, надав ОСОБА_1 кредит в розмірі 219 000, 00 доларів США.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 16 грудня 2011 року між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 061-2914/840-0508-Р. За умовами укладеного правочину порука припиняється із припиненням всіх зобов'язань боржника за основним договором (т.2, а.с. 25-27).

03 червня 2012 року ПАТ «Універсал Банк» направило ОСОБА_1 вимогу про дострокове повернення кредиту від 29 травня 2012 року. Відповідно до вимоги розмір заборгованості позичальника по сплаті кредиту та нарахованим процентам за кредитним договором становить 230 392, 67 долари США, з яких: 5 459, 58 доларів США - прострочена заборгованість за кредитом; 20 1762, 1 доларів США - строкова сума заборгованості за кредитом; 23 170, 99 доларів США - проценти, нараховані за користування кредитними коштами. Банк вимагав від позичальника негайно сплатити прострочену заборгованість за кредитним договором, у тому числі проценти, нараховані за користування коштами. У випадку невиконання цієї вимоги, термін повернення кредиту визнано банком таким, що настав достроково на шістдесят перший день з моменту отримання вимоги (т.1, а.с.98).

Вказану вимогу ОСОБА_1 отримав 05 червня 2012 року (т.1, а.с.99).

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 зобов'язань за кредитним договором ПАТ «Універсал Банк» 19 січня 2013 року звернулось до суду з позовом про солідарне стягнення заборгованості з відповідачів.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 01 жовтня 2013 року у справі № 761/1771/13-ц стягнуто із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у солідарному порядку на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за договором №061-2914/840-0508 від 22 листопада 2007 року у розмірі: простроченої заборгованості 8 105, 63 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 64 788, 30 грн; суми дострокового стягнення кредиту 199 115, 05 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 1 591 526, 59 грн; відсотків 35 684, 26 долари США, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 285 224, 29 грн, за період з 10 лютого 2009 року до 02 листопада 2012 року.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 21 червня 2017 року та постанова Апеляційного суду міста Києва від 04 квітня 2018 року переглядаються у касаційному порядку у частині вимог ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, оскільки у іншій частині учасниками справи не оскаржуються.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 3 ЦПК України, 2004 року, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 60 ЦПК України, 2004 року, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Подібні за змістом положення містить стаття 81 чинного ЦПК України.

Згідно частини третьої статті 61 ЦПК України, 2004 року, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Аналогічну норму містить частина четверта статті 82 ЦПК України, в якій, зокрема, вказано, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У силу статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У відповідності до положень статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі закінчення строку кредитування або пред'явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України (постанова Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року, справа № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) висловлено правову позицію, зміст якої зводиться до того, що за наявності судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник не виконав (виконав не у повному обсязі), відсутня підстава для нарахування процентів за кредитним договором, оскільки строк дії договору змінений кредитором, що засвідчено у судовому рішенні, а права та інтереси кредитодавця у цих правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

У справі, яка є предметом перегляду, встановлено, що 03 червня 2012 року ПАТ «Універсал Банк» направило ОСОБА_1 вимогу про дострокове повернення кредиту від 29 травня 2012 року, а заочним рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 01 жовтня 2013 року у справі № 761/1771/13-ц стягнуто із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у солідарному порядку на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за договором №061-2914/840-0508 від 22 листопада 2007 року у розмірі: простроченої заборгованості 8 105, 63 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 64 788, 30 грн; суми дострокового стягнення кредиту 199 115, 05 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 1 591 526, 59 грн; відсотків 35 684, 26 долари США, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 285 224, 29 грн, за період з 10 лютого 2009 року до 02 листопада 2012 року.

У порушення вимог статей 212-214 ЦПК України, 2004 року, місцевий суд не звернув увагу на те, що банк скористався правом дострокового повернення кредитних коштів, внаслідок чого змінив строк виконання основного зобов'язання, отримав судове рішення про задоволення позовних вимог щодо стягнення всієї суми кредиту та нарахованих відсотків, а отже позбавлений права на нарахування процентів та пені за кредитним договором після закінчення строку кредитування.

Положення абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України, якими передбачено, що проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами не було досягнуто домовленості про порядок нарахування процентів поза межами строку кредитування, після реалізації банком права на дострокове повернення кредиту.

В такому випадку кредитор (банк) має право на отримання компенсаційних виплат відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів.

У справі, яка є предметом перегляду, позивач не заявляв вимог щодо стягнення із поручителя коштів, передбачених статтею 625 ЦК України.

Враховуючи, те, що банк скористався правом дострокового повернення кредитних коштів, внаслідок чого змінив строк виконання основного зобов'язання, а зі спливом строку кредитування припинилося право позивача нараховувати проценти за кредитним договором, а також задоволення судовим рішенням у справі 761/1771/13-цпозовних вимог ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_2 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором, вимоги ПАТ «Універсал Банк» про стягнення процентів за кредитним договором № 061-2914/840-0508 від 22 листопада 2007 року за період з 02 листопада 2012 року по 13 серпня 2015 року до задоволення не підлягають.

У відповідності до статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Враховуючи те, що під час розгляду справи суди попередніх інстанцій повно встановили обставини справи, однак неправильно застосували вищенаведені норми права, судові рішення підлягають скасуванню із ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 у зв'язку із їх безпідставністю.

Керуючись статтями 402, 409, 412, 415, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 21 червня 2017 року та постанову Апеляційного суду міста Києва від 04 квітня 2018 року у частині задоволення позовних вимог публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасувати.

У задоволенні позову публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договоромвідмовити.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» () на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) судовий збір за подання касаційної скарги у сумі 7 308 (сім тисяч триста вісім) грн.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Д. Д. Луспеник

Судді

О. В. Білоконь

Б. І. Гулько

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта