КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА

Справа № 488/3768/19
Провадження № 2/488/1637/19
РІШЕННЯ

Іменем України

05.11.2019 року м. Миколаїв Суддя Корабельного районного суду міста Миколаєва Чернявська Я.А., розглянувши цивільну справу за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

11.09.2019 року позивач звернувся до суду з цим позовом та просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь борг за договором позики у розмірі 11 200,93 грн., з яких 10 000,00 грн. становить сума боргу, 836,00 грн. - сума встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, 364,93 грн. - сума трьох процентів річних від простроченої суми за весь час прострочення та судові витрати.

Свої вимоги мотивує тим, що 05 грудня 2017 року у місті Миколаєві між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір позики, за умовами якого позивач передав відповідачу у борг 11 920,00 грн., які він зобов`язався повернути йому до 01 серпня 2018 року. Позика є безвідсотковою. На виконання прийнятого на себе зобов`язання ОСОБА_2 18 травня 2018 року передав ОСОБА_1 частину боргу у розмірі 1 920,00 грн., письмово зобов`язавшись повернути залишок коштів у розмірі 10 000,00 грн. до 24 червня 2018 року. Зазначені обставини підтверджуються власноручно написаною ОСОБА_2 розпискою від 05 грудня 2017 року, виконаною на лицьовій стороні аркушу паперу формату А4, та доповненням від 18 травня 2018 року - на зворотній стороні цього аркушу.

Після цього ОСОБА_2 неодноразово усно обіцяв повернути борг, проте жодних коштів мені не передавав. Відомий позивачу номер мобільного телефону змінив, зустрічей з позивачем уникає. Порушення ОСОБА_2 прийнятого ним на себе у борговій розписці зобов`язання спричинило порушення прав позивача, ОСОБА_1 , та законних інтересів і стало підставою для звернення за захистом до суду у порядку цивільного судочинства. При цьому вважає за необхідне стягнути суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми, що становить 11 200,93 грн.

Ухвалою судду від 30.09.2019 року відкрито провадження в даній справі. Визначено розгляд справи провести за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Одночасно роз`яснено учасникам справи їх право на звернення до суду із клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні із повідомленням (викликом) сторін, встановлено відповідачу 15-денний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі для подачі до суду відзиву на позовну заяву. Роз`яснено відповідачу, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Встановлено сторонам 5-денний строк з дня вручення цієї ухвали для подання заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Позивач в наданому з позовною заявою клопотанні зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглянути у його відсутність та не заперечує проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження.

Відповідачу було надіслано ухвалу про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою та додатками до неї.

Відповідач був вчасно та належним чином повідомлений про місце розгляду справи, про визначений строк для надання відзиву на позов, однак заяву про участь у судовому засіданні не подавав, відзиву на позовну заяву не надіслав, заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження не надіслав.

Частиною 1 статті 279 ЦПК України встановлено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше (ч.5 ст.279 ЦПК України).

Вказана вимога ЦПК України роз`яснена судом учасникам справи в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Сторони у справі не подавали клопотань про розгляд зазначеної справи з повідомленням сторін, а суд не вбачав підстав для розгляду справи з повідомленням сторін з власної ініціативи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно із вимогами ч.2 ст.191 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що розгляд справи у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін слід здійснювати у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без проведення судового засідання, в силу вимог ч.13 ст.7, ч.2 ст.191 ЦПК України.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини є достатніми для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Як встановлено судом, 05 грудня 2017 року у місті Миколаєві між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір позики, за умовами якого позивач передав відповідачу у борг 11 920,00 грн., які він зобов`язався повернути йому до 01 серпня 2018 року. Позика є безвідсотковою. На виконання прийнятого на себе зобов`язання ОСОБА_2 18 травня 2018 року передав ОСОБА_1 частину боргу у розмірі 1 920,00 грн., письмово зобов`язавшись повернути залишок коштів у розмірі 10 000,00 грн. до 24 червня 2018 року. Зазначені обставини підтверджуються власноручно написаною ОСОБА_2 розпискою від 05 грудня 2017 року, виконаною на лицьовій стороні аркушу паперу формату А4, та доповненням від 18 травня 2018 року - на зворотній стороні цього аркушу.

Після цього ОСОБА_2 неодноразово усно обіцяв повернути борг, проте жодних коштів мені не передавав. Відомий позивачу номер мобільного телефону змінив, зустрічей з позивачем уникає. Порушення ОСОБА_2 прийнятого ним на себе у борговій розписці зобов`язання спричинило порушення прав позивача, ОСОБА_1 , та законних інтересів.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Частиною 1 ст. 203 ЦК України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно із ч.1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншими актами цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, а ч.3 цієї ж статті передбачає, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Стаття 530 ЦК України встановлює, що якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики позикодавець передає у власність грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути таку ж суму грошових коштів та сплатити проценти. Договір позики укладається у письмовій формі. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Згідно із ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей, таким чином, письмова розписка ОСОБА_2 є підтвердженням договору позики, який був укладений між сторонами.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України, встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України визначається, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк встановлений договором або законом. Відповідач не виконав прийнятих на себе зобов`язань за договором позики, не повернув по сьогоднішній день борг у 10 000,00 грн., який мав повернути ще 24 червня 2018 року, що має ознаки односторонньої відмови відповідача від виконання зобов`язання.

Згідно статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; а штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. За частиною 1 статті 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Згідно частини 2 статті 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Частиною 2 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідн правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц, передбачене ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України нарахування 3% річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. Тому при обрахунку 3% річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України.

Щодо вимоги кредитора до боржника про зобов`язання сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, яка передбачена також частиною 2 статті ст. 625 ЦК України, то така вимога теж заявляється цим позовом. Згідно даних Державної служби статистики України, індекси інфляції за період з липня 2018 року по серпень 2019 року включно становить: 99,3% - у липні 2018 року, 100,0% - у серпні 2018 року, 101,9% - у вересні 2018 року, 101,7% - у жовтні 2018 року, 101,4% - у листопаді 2018 року, 100,8% - у грудні 2018 року, 101,0% - у січні 2019 року, 100,5% - у лютому 2019 року, 100,9% - у березні 2019 року, 101,0% - у квітні 2019 року, 100,7% - у травні 2019 року, 99,5% - у червні 2019 року, 99,4% - у липні 2019 року. Враховуючи суму боргу у 10 000,00 грн. збільшено у відповідності до частини 2 статті 625 ЦК України на розміри індексів інфляції, а обчислення розміру збільшення боргу здійснено на підставі рекомендацій Верховного Суду України, викладених у листі від 03 квітня 1997 року № 62-97р «Рекомендації відносно застосування індексів інфляції при розгляді судових справ». Для визначення індексу інфляції за період з липня 2018 року по серпень 2019 року включно перемножуємо помісячні індекси між собою (99,3% Х 100,0% Х 101,9% Х 101,7% Х 101,4% Х 100,8% Х 101,0% Х 100,5% Х 100,9% Х 101,0% Х 100,7% Х 99,5% Х 99,4% = 108,36%). Після цього шляхом арифметичних дій (10 000 Х 108,36 : 100 = 10836)визначаємо суму боргу з урахуванням індексу інфляції, яка становить 10 836,00 грн. Віднявши від отриманої суми суму боргу (10836 - 10000 = 836), встановлюємо суму, на яку збільшено борг внаслідок інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання - 836,00грн.

Щодо вимоги кредитора до боржника про зобов`язання сплатити суму боргу з урахуванням трьох процентів річних від простроченої суми, що також передбачене частиною 2 статті 625 ЦК України, то така вимога теж заявляється цим позовом. За період з 24.07.2019 року по 10 вересня 2019 року сума 3% річних становить 364,93 грн. (10 000,00 грн. Х 3% : 100% : 365 днів Х 444 дні = 364,93грн).

Загальна сума, яку відповідач має сплатити позивачу з повернення боргу та порушенням договірних зобов`язань за договором позики, взятих ним на себе у власноручно виконаній розписці від 05 грудня 2017 року з урахуванням змін, внесених доповненням від 18 травня 2018 року, становить 11 200,93 грн.

Відповідач в добровільному порядку не сплачує заборгованість за договором позики грошей.

Позивачем були понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 800,00 грн., що підтверджується квитанцією 36 від 10.09.2019 року.

З огляду на вищезазначене суд вважає, що договір позики сторони уклали відповідно до вимог ст. 1047 ЦК України, а наявність у позивача оригіналу договору позики згідно з положенням ч. 3 ст. 545 ЦК України, свідчить про неповернення боргу відповідачем, потому є доцільним задовольнити позовні вимоги позивача в повному обсязі.

На підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір.

Керуючись ст.ст. 11, 203, 509, 525-526, 625, 1046-1048, 1049-1050 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 258-259, 264-265, 268, 274-275, 279, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Данилівна Бережанського району Миколаївської області, РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) борг за договором позики 11 200,93 грн., з яких 10 000,00 грн. становить сума боргу, 836,00грн - сума встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, 364,93 грн. - сума трьох процентів річних від простроченої суми за весь час прострочення.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Данилівна Бережанського району Миколаївської області, РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) 768,40 грн. судового збору та 2 800 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Миколаївського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Відповідно до п.15.5 ч. 1 Розділу ХІII Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 );

Відповідач ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Данилівна Бережанського району Миколаївської області, РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ).

Суддя Я.А. Чернявська