Постанова

Іменем України

08 травня 2019 року

м. Київ

справа № 360/511/15-ц

провадження № 61-3023св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І., Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф.,

учасники справи:

позивач – ОСОБА_5 ,

представник позивача - ОСОБА_2 ,

відповідач - ОСОБА_3 ,

представник відповідача - ОСОБА_4 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_5 , яка подана представником ОСОБА_2 , на рішення Бородянського районного суду Київської області, у складі судді Міланіч А. М.,від 09 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області, у складі колегії суддів: Верланова С. М., Савченка С. І., Приходька К. П.,від 07 грудня 2017 року.

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2015 року ОСОБА_5 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя.

Позовна заява ОСОБА_5 мотивована тим, що з 22 березня 2005 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , який було розірвано рішенням Бородянського районного суду Київської області від 24 липня 2014 року. У період шлюбу він за власні кошти, отримані від продажу належної йому на праві власності квартири АДРЕСА_1 та від продажу належної йому на праві спільної часткової власності квартири АДРЕСА_2 , 15 червня 2006 року придбав житловий будинок по АДРЕСА_3 , а 11 липня 2006 року придбав земельну ділянку площею 0, 1176 га по АДРЕСА_3 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, 11 липня 2006 року - земельну ділянку площею 0, 0684 га по АДРЕСА_3 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, право власності на яке було оформлено на ім`я ОСОБА_3 У період шлюбу 08 лютого 2007 року ОСОБА_3 у порядку безоплатної приватизації одержала у власність земельну ділянку площею 0, 15 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд по АДРЕСА_3 ОСОБА_5 також зазначив, що 19 квітня 2007 року між ним та публічним акціонерним товариством «Райфайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райфайзен Банк Аваль») укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав йому кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 151 500, 00 доларів США на строк до 19 квітня 2027 року. 04 вересня 2007 року між ним та ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору від 19 квітня 2007 року, за умовами якої йому надано кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 251 500, 00 доларів США. Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 30 вересня 2013 року з нього стягнуто на користь ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором від 19 квітня 2007 року у сумі 229 681, 17 доларів США. Вказував, що за рахунок кредитних коштів, які були отримані в інтересах сім'ї, він разом з відповідачем під час шлюбу придбали майно, яке є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, а саме: земельну ділянку площею 1,000 га, яка розташована на території Микулицької сільської ради Бородянського району Київської області відповідно до договору купівлі-продажу від 21 вересня 2011 року, земельну ділянку площею 0,0767 га по АДРЕСА_3 , квартиру АДРЕСА_4 , квартиру АДРЕСА_5 , квартиру АДРЕСА_6 .

Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_5 просив суд визнати за ним право особистої власності на житловий будинок по АДРЕСА_3 , земельну ділянку площею 0, 1176 га та земельну ділянку площею 0, 0684 га, які розташовані по АДРЕСА_3 . Також ОСОБА_5 просив у порядку поділу спільного майна та боргів подружжя визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_5 , квартиру АДРЕСА_4 , земельну ділянку площею 0, 0767 га по АДРЕСА_3 , земельну ділянку площею 1, 000 га, яка розташована на території Микулицької сільської ради Бородянського району Київської області, 1/2 частину квартири АДРЕСА_6 . Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_6 та стягнути з відповідача на його користь компенсацію для виконання боргових зобов'язань у розмірі 71 022, 73 доларів США, у гривнях за офіційним курсом Національного банку України на день платежу.

У березні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя.

Зустрічна позовна заява ОСОБА_3 мотивована тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з нею у квартирі АДРЕСА_4 Квартиру АДРЕСА_5 вона здає в оренду та за рахунок отриманого доходу утримує малолітнього сина. Вказувала, що у квартирі АДРЕСА_6 проживає її брат із своєю дружиною та дітьми. Вважає, що оскільки малолітній син проживає з нею, а ОСОБА_5 ухиляється від обов'язку утримувати дитину та витрачає кошти, у тому числі і отримані за кредитним договором, не в інтересах сім'ї, вона має право на збільшення її частки у спільному майні подружжя.

Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_3 просила суд поділити спільне сумісне майно подружжя та визнати за ОСОБА_5 право власності на: будинковолодіння (житловий будинок із прилеглою до нього земельною ділянкою та належними до нього господарськими будівлями і спорудами) по АДРЕСА_3 та автомобіль марки «Honda CR-V Elegance 2.0 AT», а за нею визнати право власності на: земельну ділянку площею 1,000 га, яка розташована на території Микулицької сільської ради Бородянського району Київської області; квартиру АДРЕСА_4 ; квартиру АДРЕСА_5 та квартиру АДРЕСА_6 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 09 грудня 2016 року частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_5 та зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 У порядку поділу спільного майна колишнього подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_3 визнано за ОСОБА_5 право власності на: будинковолодіння АДРЕСА_3 земельну ділянку площею 0,15 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, земельну ділянку площею 0,1253 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, які розташовані по АДРЕСА_3 , вартістю 1 670 663, 00 грн, а також земельну ділянку площею 1,0000 га, кадастровий номер НОМЕР_2 , з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Микулицької сільської ради Бородянського району Київської області, вартістю 405 500, 00 грн, а всього на загальну суму 2 076 163, 00 грн. Визнано за ОСОБА_3 право власності на квартиру АДРЕСА_4 , вартістю 499 802, 00 грн, квартиру АДРЕСА_5 , вартістю 754 379 грн, квартиру АДРЕСА_6 , вартістю 761 247 грн, а всього на загальну суму 2 015 428 грн. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 компенсацію різниці вартості часток у сумі 30 367, 50 грн. У задоволенні решти первісних та зустрічних позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що спірне майно було набуто сторонами у період шлюбу за спільні кошти подружжя, а відтак наявні всі правові підстави визнати вказане майно спільною сумісною власністю подружжя.Суду не надано доказів на підтвердження того, що частина спірного майна була придбана за особисті кошти сторін, а також не надано належних та допустимих доказів використання ОСОБА_5 отриманих кредитних коштів в інтересах сім'ї, до того ж з часу припинення сімейних відносин коштів на погашення кредиту ОСОБА_5 не сплачував, тому підстав для врахування його боргових зобов'язань при поділі майна подружжя та стягнення з ОСОБА_7 компенсації за виконання боргових зобов'язань немає.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 07 грудня 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Апеляційний суд, залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, виходив із того, що суд правильно визначився з правовідносинами, які виникли між сторонами, та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого та правильного висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення первісних та зустрічних позовних вимог.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи

У грудні 2017 року представником ОСОБА_5 - ОСОБА_2 подано касаційну скаргу, в якій заявник просить скасувати рішення Бородянського районного суду Київської області від 09 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 07 грудня 2017 року, а справу передати на новий судовий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги обґрунтовано тим, що суди попередніх інстанцій повно і всебічно не з'ясували обставини справи. Місцевим судом не враховано, що земельна ділянка та домоволодіння по АДРЕСА_7 АДРЕСА_3 , земельна ділянка на якій споруджено квартиру АДРЕСА_4 знаходяться в іпотеці банку, під яку заявник отримав кредит, а його дружина надала на це письмову згоду. Висновок місцевого суду про те, що кредит було отримано не в інтересах сім'ї є необґрунтованим. Разом з цим, місцевий суд, встановивши, що майно подружжя знаходиться в іпотеці, не вирішив питання про залучення банку до участі у справі та ухвалив рішення, яке стосується прав банку.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

14 березня 2018 року ухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження у справі за поданою касаційною скаргою.

17 квітня 2019 року ухвалою Верховного Суду справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя, за касаційною скаргою ОСОБА_5 , яка подана представником ОСОБА_2 , на рішення Бородянського районного суду Київської області від 09 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 07 грудня 2017 року призначено до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Доводи відзиву на касаційну скарги

Представник ОСОБА_3 - ОСОБА_8 у відзиві на касаційну скаргу вказує на правильність висновків судів першої та апеляційної інстанцій, просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

ОСОБА_5 та ОСОБА_3 з 22 березня 2005 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано на підставі рішення Бородянського районного суду Київської області від 24 липня 2014 року (т.1, а.с.6-7).

Сторони припинили спільне проживання та ведення спільного господарства з травня 2012 року.

За час перебування ОСОБА_5 та ОСОБА_3 у шлюбі та їх спільного проживання на ім'я ОСОБА_3 було набуте наступне майно:

- житловий будинок по АДРЕСА_3 (за договором купівлі-продажу від 15 червня 2006 року) (т.1, а.с. 8-11);

- земельна ділянка площею 0,15 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, розташована по АДРЕСА_3 (державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий 08 лютого 2007 року відповідно до рішення Бородянської селищної ради від 13 липня 2006 року) (т.2, а.с. 9)

- земельна ділянка площею 0,1253 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, розташована по АДРЕСА_3 (державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий 08 лютого 2007 року відповідно до рішення Бородянської селищної ради від 13 липня 2006 року) (т.2, а.с. 10);

- земельна ділянка площею 0,1176 га, кадастровий номер НОМЕР_3 , з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, розташована по АДРЕСА_3 (договір купівлі-продажу від 11 липня 2006 року). За договором купівлі-продажу від 20 лютого 2008 року 0,0096 га даної земельної ділянки продано (т.2, а.с. 7-8, 11);

- земельна ділянка площею 0,0684 га, кадастровий номер НОМЕР_3 , з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, розташована по АДРЕСА_3 (договір купівлі-продажу від 11 липня 2006 року). Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого 27 травня 2009 року згідно рішення Бородянської селищної ради від 23 грудня 2008 року цільове призначення даної земельної ділянки: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (т.2, а.с. 7-8, 49);

- земельна ділянка площею 1,000 га, кадастровий номер НОМЕР_2 , з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, розташована на території Микулицької сільської ради Бородянського району Київської області (договір купівлі-продажу від 21 вересня 2011 року) (т.1, а.с. 15);

- земельна ділянка площею 0,091 га, кадастровий номер НОМЕР_4 , з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, розташована по АДРЕСА_3 (договір купівлі-продажу від 27 березня 2012 року). На підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 08 листопада 2013 року за ОСОБА_3 зареєстроване право власності на земельну ділянку за вказаною адресою площею 0,0767 га з кадастровим номером НОМЕР_4 (т.2, а.с. 6, 106-107);

- квартира АДРЕСА_5 (свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 26 грудня 2007 року) (т.1, а.с.12-14);

- квартира АДРЕСА_6 (свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 26 грудня 2007 року) (т.1, а.с. 12-14);

- квартира АДРЕСА_4 (свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 22 лютого 2013 року) (т.1, а.с. 12-14);

- автомобіль марки «Honda CR-V Elegance 2.0 AT» (на підставі видаткової накладної та акту приймання-передачі від 05 червня 2010 року) (т.2, а.с.58-59). Під час розгляду справи було встановлено, що вказаний транспортний засіб було відчужено.

Встановлено, що на земельних ділянках по АДРЕСА_3 площею 0,1176 га, кадастровий номер НОМЕР_3 , і площею 0,0684 га, кадастровий номер НОМЕР_3 , та по АДРЕСА_3 площею 0,0767 га з кадастровим номером НОМЕР_4 сторони за час шлюбу збудували багатоквартирні будинки, квартири в яких продали іншим особам, за виключенням трьох квартир, які залишили у власності за собою (т.2, а.с. 60-63, 138-142).

Також встановлено, що 19 квітня 2007 року між відкритими акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», яке у подальшому було перейменованого у ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», та ОСОБА_5 був укладений кредитний договір, за умовами якого банк надав йому кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 151 500 доларів США на строк до 19 квітня 2027 року. 04 вересня 2007 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_5 укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору від 19 квітня 2007 року, за умовами якої ліміт кредитної лінії збільшено до 251 500 доларів США (т.2, а.с. 4, 15-17).

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 30 вересня 2013 року (справа № 360/1360/13-ц) стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором від 19 квітня 2007 року у сумі 229 681, 17 доларів США (т.2, а.с. 47).

Згідно висновку експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз № 9793/15-43/6739-6742/16-43 від 29 квітня 2016 року, складеного за результатами проведення комплексної судової оціночно-будівельної та оціночно-земельної експертизи, ринкова вартість будинковолодіння (житлового будинку з прилеглою до нього земельною ділянкою загальною площею 2806 кв. м та належними йому господарськими будівлями і спорудами), яке знаходиться по АДРЕСА_3 , в цінах на момент визначення вартості становить 1 670 663, 00 грн, ринкова вартість квартири АДРЕСА_4 , становить 499 802, 00 грн, ринкова вартість квартири АДРЕСА_5 , становить 754 379, 00 грн, ринкова вартість квартири АДРЕСА_6 , становить 761 247, 00 грн, ринкова вартість земельної ділянки площею 1,000 га, кадастровий номер НОМЕР_2 , з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, розташована на території Микулицької сільської ради Бородянського району Київської області, становить 405 500, 00 грн (т.1, а.с. 183-237).

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 60 ЦПК України, 2004 року, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Подібні за змістом положення містить стаття 81 чинного ЦПК України.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею (ним) за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто.

Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Визначаючи правовий статус спірного майна як спільної сумісної власності подружжя, суд має враховувати, що частка в такому майні визначається з урахуванням розміру фактичного внеску кожної зі сторін, у тому числі за рахунок майна, набутого одним із подружжя до шлюбу, яке є його особистою приватною власністю, у придбання (набуття) майна. Якщо в придбання (будівництво) майна вкладено, крім спільних коштів, особисті приватні кошти однієї зі сторін, то частка в такому майні відповідно до розміру внеску є її власністю.

Пунктами 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 передбачено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто.

У разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об'єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

Презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними у період шлюбу може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об'єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі 372/504/17 (провадження 14-325цс18).

Майном як особливим об'єктом вважається окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки (частина перша статті 190 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до частини третьої статті 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частина четверта статті 65 СК України встановлює, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

До складу майна, що підлягає поділу, входить спільне майно, наявне у подружжя на час розгляду справи, і те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї.

Таким чином, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то цивільні права та обов'язки за цим договором виникають в обох із подружжя.

Якщо наявність боргових зобов'язань підтверджується відповідними засобами доказування, такі боргові зобов'язання повинні враховуватись при поділі майна подружжя.

У справі, яка переглядається, місцевим судом не було враховано, що кошти, отримані ОСОБА_5 під час шлюбу у кредит, мали цільове призначення на приватне будівництво (п. 2.1 кредитного договору від 19 квітня 2007 року), кредит було отримано до виникнення права власності на спірні квартири у будинку по АДРЕСА_3 , тобто судом не надано належної оцінки тому, що кредитні кошти мали використовуватись у будівництві будинку, в якому знаходяться квартири, що визнані спільною сумісною власністю подружжя. Отже, висновок судів про те, що відповідач отримав грошові кошти у позику, діючи не в інтересах сім'ї, не може вважатись обґрунтованим.

Таким чином, неповно встановивши обставини справи, місцевий суд не виконав вимоги статей 212, 213 ЦПК України, 2004 року та дійшов необґрунтованого висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення первісних та зустрічних позовних вимог у визначеному судом розмірі.

Залишено поза увагою місцевого суду і те, що житловий будинок і земельні ділянки по АДРЕСА_3 виступають предметом іпотеки, забезпечуючи виконання зобов'язань за кредитним договором від 19 квітня 2007 року.

Апеляційний суд передчасно залишив рішення суду першої інстанції без змін.

Частиною першою статті 400 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції під час розгляду справи в касаційному порядку не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Оскільки вказані недоліки, допущені судами, не можуть бути усунуті при касаційному розгляді справи, а при поділі майна подружжя має бути врахований весь обсяг цього майна, а також майнових зобов'язань, судові рішення підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Частиною третьою статті 411 ЦПК України передбачено, що підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

При новому розгляді справи суду необхідно надати оцінку доводам та поданим сторонами доказам в обґрунтування своїх вимог та заперечень, як в цілому, так і кожному доказу окремо.

Керуючись статтями 402, 409, 411, 415, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_5 , яка подана представником ОСОБА_2 , задовольнити.

Рішення Бородянського районного суду Київської області від 09 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 07 грудня 2017 року скасувати.

Справу передати на новий розгляд до Бородянського районного суду Київської області.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Д. Д. Луспеник

Судді

О. В. Білоконь

Б. І. Гулько

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта