Справа № 2-1585/2003
Провадження по справі № 4-с/635/5/2019
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2019 року сел. Покотилівка Харківського району Харківської області

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Бобко Т.В.

секретар судового засідання Грищук Р.Р.,

учасники справи:

стягувач - ОСОБА_1,

представник стягувача - ОСОБА_2,

боржник - ОСОБА_3,

державний виконавець та представник Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Головного територіального управління юстиції у Харківській області - Шершень Костянтин Віталійович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 на дії державного виконавця Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Головного територіального управління юстиції у Харківській області Шершеня Костянтина Віталійовича,

В С Т А Н О В И В:

Боржник ОСОБА_3 звернувся до суду до суду зі скаргою на дії державного виконавця Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Головного територіального управління юстиції у Харківській області Шершеня Костянтина Віталійовича, в якій просив визнати неправомірними дії державного виконавця Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Головного територіального управління юстиції у Харківській області Шершеня Костянтина Віталійовича щодо складання 29 жовтня 2018 року розрахунку заборгованості по аліментам №39482 в межах виконавчого провадження за виконавчим листом №2-1585, виданим 04 вересня 2009 року Харківським районним судом Харківської області та зобов'язати державного виконавця винести постанову про закінчення виконавчого провадження за зазначеним виконавчим листом.

В обґрунтування скарги зазначив, що 04 вересня 2009 року Харківським районним судом Харківської області виданий виконавчий лист №2-1585 про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частини усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 19 травня 2003 року до досягнення дитиною повноліття. Виконавче провадження з виконання зазначеного виконавчого листа перебуває на виконанні у державного виконавця Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Головного територіального управління юстиції у Харківській області Шершеня Костянтина Віталійовича. В жовтні боржник отримав розрахунок заборгованості від 26 червня 2018 року, складений державним виконавцем Шершенем К.В., згідно якого заборгованість станом на 30 квітня 2018 року складає 592,72 гривень, на підставі якого 16 жовтня 2018 року боржник сплатив 598 гривень, після чого, за думкою боржника, виконавець повинен був закрити виконавче провадження з виконання вищевказаного виконавчого листа через сплату боргу та досягнення дитиною повноліття. Разом з тим, 07 листопада 2018 року боржник отримав новий розрахунок заборгованості по аліментам від 29 жовтня 2018 року, згідно якого заборгованість по аліментам станом на 30 квітня 2018 року вже складала 11949,73 гривні. Як стало відомо боржнику, така заборгованість була розрахована державним виконавцем на підставі заяви стягувача ОСОБА_1, в якій остання просила виключити із суми заборгованості виплати за навчання. Розрахунок заборгованості по аліментам від 29 жовтня 2018 року боржник не визнає, оскільки він є незаконним, а дії державного виконавця Шершеня К.В. щодо його складання є неправомірними, у зв'язку з чим зазначений розрахунок підлягає скасуванню з наступних підстав. 16 жовтня 2018 року відповідач повністю сплатив заборгованість по аліментам за виконавчим листом згідно розрахунку заборгованості по аліментам від 26 червня 2018 року, після чого державний виконавець повинен був винести постанову про закінчення виконавчого провадження, натомість він через два тижні після сплати боржником заборгованості, зробив новий безпідставний розрахунок заборгованості по аліментам. При цьому, ОСОБА_1 не зверталася до суду із позовною заявою про стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання, також між боржником та стягувачем не існує будь-якої домовленості щодо сплати аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, боржник відправляв гроші або на картку доньки, або, за проханням останньої, на рахунок навчального закладу, де вона навчається за навчання, сплачуючи зазначені кошти саме в рахунок заборгованості по аліментам до повноліття дитини. Перерахування боржником зазначених коштів неоднаковими сумами також свідчить про факт сплати боржником таких коштів саме в рахунок аліментів на утримання неповнолітньої дитини. У разі звернення ОСОБА_1 до суду із позовними вимогами про стягнення аліментів на доньку, яка продовжує навчання, боржник обов'язково буде виконувати таке рішення, однак з моменту подання такої заяви до суду.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 15 листопада 2018 року провадження у справі відкрито та призначено розгляд справи у відкритому судовому засіданні.

Боржник ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав скаргу, просив її задовольнити та пояснив про обставини, викладені вище, а також зазначив, що сплачував кошти на рахунок навчального закладу, де навчається його донька в рахунок погашення заборгованості по аліментам на утримання неповнолітньої дитини за усною домовленістю зі стягувачем, крім того в жовтні-листопаді 2018 року на рахунок доньки він перерахував 8600 гривень, на підтвердження чого державному виконавцю були надані всі квитанції, жодних питань з цього приводу у державного виконавця не виникало. Зазначив, що виконує свої аліментні зобов'язання як шляхом перерахунку грошей на її картку, так і готівкою, за проханням останньої, яка на той час вже досягла повноліття, він також перераховував кошти на рахунок навчального закладу та на інші потреби, однак всі зазначені виплати він сплачував в рахунок аліментів на неповнолітню дитину. Після досягнення дитиною повноліття, державним виконавцем не був наданий розрахунок заборгованості по аліментам, такий розрахунок був наданий лише 26 червня 2018 року, за яким боржник сплатив заборгованість у повному обсязі, з новим розрахунком заборгованості він не згоден, вважає, що за вищевказаним виконавчим листом заборгованості по аліментам не існує.

Стягувач ОСОБА_1 у судовому засіданні просила відмовити в задоволенні скарги, вважає розрахунок заборгованості по аліментам від 29 жовтня 2018 року правильним. Сплата ОСОБА_3 коштів на рахунок навчального закладу не може бути врахована як сплата заборгованості по аліментам на утримання неповнолітньої доньки, оскільки є додатковими витратами на утримання дитини, пов'язаними з оплатою навчання. Стягувач не заперечує проти зарахування коштів в рахунок аліментів, які боржник перераховував на картку доньки без її відома, про що вона повідомила державного виконавця, звернувшись із заявою про здійснення розрахунку заборгованості по аліментам.

Крім того, 06 грудня 2018 року стягувачем був наданий відзив на позовну заяву, в якому вона посилалася на те, що протягом тривалого часу неодноразово зверталася до ОСОБА_3 з приводу наявної заборгованості зі сплати аліментів, однак сума заборгованості суттєво не зменшувалась. Вважає, що ОСОБА_3 плутає суму заборгованості по сплаті аліментів, які були стягнути за рішенням Харківського районного суду Харківської області від 04 вересня 2009 року та сплатою коштів за навчання своєї доньки ОСОБА_5. Крім того зазначила, що 18 листопада 2018 року вона зверталася до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 з приводу стягнення заборгованості та пені за прострочення сплати аліментів та додаткових витрат на утримання дитини.

Державний виконавець Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Головного територіального управління юстиції у Харківській області - Шершень Костянтин Віталійович, який одночасно на підставі довіреності представляє в суді інтереси Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Головного територіального управління юстиції у Харківській областіу судовому засіданні скаргу не визнав, просив відмовити в її задоволенні з наступних підстав. 18 червня 2018 року до виконавчої служби прийшов боржник та надав чеки на підтвердження сплати заборгованості по аліментам про перерахунок грошових коштів на рахунки доньки та навчального закладу, де остання навчається, включивши всі суми за зазначеними чеками, державним виконавцем була видана довідка про заборгованість по аліментам. Після цього до виконавчої служби звернулась стягувач з проханням виключити із суми, сплаченої ОСОБА_3 в рахунок аліментів на утримання неповнолітньої доньки кошти, сплачені ним за її навчання на рахунок навчального закладу та здійснити у зв'язку з цим перерахунок заборгованості по аліментів, після чого державним виконавцем був здійснений новий розрахунок.

Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали скарги та оглянувши матеріали виконавчого провадження №5 (номер за ЄДРВП 15226799), вважає скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтями 1, 2, 3, 18 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов'язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об'єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців. Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню в тому числі рішення на підставі виконавчих листів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень. Виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ч. 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження, сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Відповідно до ст. 477 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

14 вересня державним виконавцем Кондратьєвою О.Д. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа№2-1585, виданого Харківським районним судом Харківської області 04 вересня 2009 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 аліментів у розмірі ј частини від усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 19 травня 2003 року і до досягнення повноліття дитиною (ВП №15226799).

Стаття 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначає порядок стягнення аліментів. Так, відповідно до вимог зазначеної статті, виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Виконавець зобов'язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов'язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику в тому числі у разі подання заяви стягувачем або боржником. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів видається органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем на вимогу стягувача протягом трьох робочих днів у випадках, встановлених законом. Довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів дійсна протягом одного місяця з дня її видачі. Форма довідки встановлюється Міністерством юстиції України.

26 червня 2018 року за заявою боржника ОСОБА_3 від 18 червня 2018 року державним виконавцем Шершень К.В. здійснений розрахунок заборгованості по аліментам, згідно якого заборгованість по аліментам станом на 30 квітня 2017 року складає 597,72 гривні. До зазначеного рахунку були включені всі платежі, про здійснення яких боржником надані квитанції.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, 23 жовтня 2018 року до виконавчої служби звернулася стягувач ОСОБА_1 із заявою про здійснення розрахунку заборгованості, в якій просила під час здійснення такого розрахунку виключити із суми заборгованості по аліментам сплачені боржником грошові кошти за навчання їх доньки, надавши відповідні документи. Отже, зі змісту зазначеної заяви вбачається, що стягувач фактично не погодилася зі здійсненим раніше державним виконавцем розрахунком заборгованості.

29 жовтня 2018 року державний виконавець Шершень К.В., на виконання покладених на нього повноважень щодо перевірки достовірності поданої сторонами виконавчого провадження інформації, за заявою стягувача здійснив розрахунок заборгованості по аліментам, згідно якого заборгованість по аліментам станом на 30 квітня 2017 року складає 11949,73 гривні. При цьому, судом встановлено, що під час здійснення такого розрахунку державним виконавцем враховані всі платежі, що були здійснені ОСОБА_3 на виконання аліментних зобов'язань, та докази здійснення яких було надано до виконавчої служби.

Доводи боржника ОСОБА_3 про те, що кошти, які були ним сплачені на рахунок навчального закладу, в якому навчається дитина, фактично сплачувалися ним в рахунок аліментів на утримання неповнолітньої дитини є безпідставними, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог п.п. 1,2 чт. 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

Як вбачається зі змісту виконавчого провадження №15226799, стягувачем за виконавчим листом №2-1585, виданим Харківським районним судом Харківської області від 04 вересня 2009 року є ОСОБА_1. Отже, саме ОСОБА_1 є одержувачем аліментів у зазначеному виконавчому провадженні, а не Харківський державний університет харчування та торгівлі, куди сплачувалися кошти ОСОБА_3 в рахунок навчання дитини. Матеріали виконавчого провадження не містять будь-яких відомостей щодо домовленостей між сторонами виконавчого провадження з приводу перерахунку аліментів на утримання неповнолітньої дитини на рахунок інших осіб, що також підтвердив у судовому засіданні державний виконавець, жодних доказів на підтвердження таких обставин боржником також не надано.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи викладене, суд вважає правомірними дії державного виконавця Шершеня К.В. щодо неврахування під час здійснення розрахунку заборгованості по аліментам від 29 жовтня 2018 року сум, перерахованих боржником ОСОБА_3 на рахунок Харківського державного університету харчування та торгівлі.

Разом з тим, суд враховує ту обставину, що боржником ОСОБА_3 також перераховувалися кошти на рахунок доньки ОСОБА_5, які державним виконавцем Шершень К.В. за згодою стягувача ОСОБА_1 були враховані в рахунок заборгованості по аліментам на утримання неповнолітньої дитини, що не суперечить вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Видача державним виконавцем довідки про розмір заборгованості по аліментах від 29 жовтня 2018 року відповідає вимогам п. 13 ч. 1 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якого довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів дійсна протягом одного місяця з дня її видачі.

Отже, судом встановлено, що дії державного виконавця Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Головного територіального управління юстиції у Харківській області Шершень К.В. при розрахунку заборгованості по аліментам та визначення загального розміру боргу в сумі 11949,73 гривень станом на 30 квітня 2017 року вчинені відповідно до закону і в межах повноважень державного виконавця, державним виконавцем під час проведення виконавчих дій належним чином дотримано приписи чинного законодавства щодо проведення примусового виконання рішення, доводи скарги не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, у зв'язку з чим, скарга в цій частині задоволенню не підлягає.

Щодо вимоги боржника ОСОБА_3 про зобов'язання державного виконавця винести постанову про закінчення виконавчого провадження за вищевказаним виконавчим листом, суд зазначає наступне.

Підстави закінчення виконавчого провадження встановлені ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до п. 7,9 ч. 1 зазначеної статті, виконавче провадження підлягає закінченню у разі: закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, крім випадку, якщо існує заборгованість із стягнення відповідних платежів; фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Оскільки суд прийшов до висновку про правомірність дій державного виконавця щодо розрахунку заборгованості по аліментам відповідно до довідки про розмір заборгованості по аліментах від 29 жовтня 2018 року, яка станом на 30 квітня 2017 року становить 11949,73 гривень та враховуючи ту обставину, що в матеріалах справи відсутні будь-які відомості щодо сплати зазначеної суми боржником та фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим листом №2-1585, виданим Харківським районним судом Харківської області 04 вересня 209 року, підстави для задоволення скарги в частині зобов'язання державного виконавця винести постанову про закінчення виконавчого провадження за вищевказаним виконавчим листом, також відсутні.

Керуючись ст.ст. 13, 81, 82, 260, 447, 450,451,452 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на дії державного виконавця Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Головного територіального управління юстиції у Харківській області Шершеня Костянтина Віталійовича- відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Харківської області протягом п'ятнадцяти днів з дня складання судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Харківський районний суд Харківської області.

Повне рішення складено 27 лютого 2019 року.

Суддя Бобко Т.В.