Справа № 308/7095/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2019 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Тхір О.А.,

при секретарі судового засідання Віраг Е.М.,

представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4

з участю представника позивача (відповідача за зустрічною позовною заявою) ОСОБА_2, представника відповідача (позивача за зустрічною позовною заявою) ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу а також за зустрічною позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач F ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду із позовною заявою до відповідача F ОСОБА_3, про розірвання шлюбу.

У позовній заяві позивач посилається на те, що ОСОБА_1 з 1992 року проживав у громадянському шлюбі з громадянкою ОСОБА_5 Молдова - ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище Максименко). Під час спільного проживання у них народилося троє дітей: ОСОБА_6, 27.10.1994р.н., ОСОБА_7, 29.06.1997р.н., на даний час повнолітні, та ОСОБА_1, 19.10.2000 р.н.(копія свідоцтва про народження серії І-ФМ F130427 додається). 19 вересня 2015 року вони з відповідачкою уклали шлюб, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області, про що в книзі реєстрації шлюбів був зроблений відповідний актовий запис за F 483. На даний час шлюбні відносини між ними припинені. Подальше сумісне життя і збереження сімFї вважає неможливим. Причиною для подання заяви про розірвання шлюбу є постійні сварки, ревнощі дружини, відсутність сімейних стосунків, відсутність почуттів прихильності та любові один до одного, взаємоповаги та взаєморозуміння, що є передумовою для подружніх відносин.

Позивач просить шлюб, укладений між ним та відповідачем розірвати.

04.08.2017 року суддею Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області у справі відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Згідно з ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 вересня 2018 року було прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, про розірвання шлюбу, зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1, про стягнення аліментів.

В подальшому відповідно до протоколу повторного авторозподілу справи дану справи передано для розгляду судді Тхір О.А.

Відповідно до ухвали суду від 07.03.2019 року справу прийнято до провадження та призначено підготовче судове засідання на 27.03.2019 року, яке в останній раз відкладено у зв'язку з неявкою сторін на 03.04.2019 року.

Ухвалою суду від 03.04.2019 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті на 07.05.2019.

В матеріалах справи наявна зустрічна позовна заява, яку прийнято до провадження та розгляду разом з первісною позовною заявою.

Обґрунтовуючи зустрічну позовну заяву про стягнення аліментів ОСОБА_3 посилається на те, що вона одноособово займається вихованням свого неповнолітнього сина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1. який проживає разом з матір'ю за адресою: 88000. Ужгородський р-н. с.Анталовці, вул.Перемоги,46. Батько юнака - ОСОБА_8П. ухиляється від обовFязків по вихованню дитини, участі у вихованні не приймає, не цікавляться духовним, фізичним та соціальними, розвитком сина, матеріальної допомоги для гідного розвитку дитини не надає. Враховуючи зазначене, просить суд стягнути стягнути із ОСОБА_1, с.Анталовці, вул.Перемоги, 46, Ужгородського району, на користь ОСОБА_3, с.Анталовці, вул.Перемоги, 46, Ужгородського району, аліменти па утримання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 3000 (три тисячі) гривень, щомісячно до досягнення дитиною повноліття починаючи від дня пред'явлення позову.

Відзив на первісну позовну заяву не подано.

Відзив на зустрічну позовну заяву подано представником позивача за первісним позовом 08.10.2018, в якому зазначено, що у зустрічному позові ОСОБА_3 вказує, що вона одноособово займається вихованням неповнолітнього сина ОСОБА_1, 19.10.2000р.н. та зазначає, що син проживає разом з матірFю за адресою: Ужгородський р-н, с.Анталовці, вул.Перемоги, 46. Такі доводи позивача не відповідають дійсності, оскільки згідно довідки F 1711 виданої виконкомом Худлівської сільської ради ОСОБА_3 з червня 2018 року фактично проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, а син - проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3. Утриманням ОСОБА_3 П.П.2000р.н., займається його тітка ОСОБА_9 з якою проживає неповнолітній син сторін, що підтверджується її письмовою заявою від 18.09.2018 року, яка бажає надати суду пояснення з цього питання та підтвердити факти, викладені у заяві. Жодним доказом позивач у зустрічному позові не підтвердила, що син перебував на її утриманні, а відтак відпали підстави для стягнення аліментів з відповідача по зустрічному позову ОСОБА_1

Позивач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом в судове засідання не зFявились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, проте в їх інтересах діють представники. Від ОСОБА_1 26.07.2017 року через канцелярію суду надійшла заява, в якій останній просив розглянути справу за його відсутності, також вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник позивача (відповідача за зустрічною позовною заявою) ОСОБА_2 у даному судовому засіданні підтримала позов з підстав, наведених у позовній заяві, а позовні вимоги за зустрічним позовом її довіритель не визнає, посилаючись на те, що ОСОБА_1 знаходиться на заробітках за кордоном, діти проживають разом з його сестрою та він відіграє визначальну роль у їх утриманні та вихованні. Окрім того, представником позивача 08.10.2018 року подано заяву про виклик свідка у даній справі F сестри ОСОБА_1, ОСОБА_9, з метою спростування доводів представника позивача за зустрічним позовом про стягнення аліментів.

Вказану заяву задоволено, у судовому засіданні допитано у якості свідка ОСОБА_9, яка повідомила під присягою, що дійсно, батько ОСОБА_1 утримує та виховує дітей, які проживають разом з нею, матір участі в утриманні дітей не бере вже тривалий час, покинула сім'ю і дітей і проживає окремо від них.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_1, син сторін, який на час розгляду справи є повнолітнім, будучи під присягою, повідомив обставини, які повністю узгоджуються з показаннями даними свідком ОСОБА_9, та підтвердив, що матір давно покинула їх, а його і брата виховувала в тітка, батько тривалий час на заробітках.

Представник відповідача (позивача за зустрічною позовною заявою) ОСОБА_4 у даному судовому засіданні підтримав зустрічну позовну заяву, просить задовольнити у повному обсязі з підстав, наведених у ній.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов наступних висновків.

Зі свідоцтва про шлюб серії І-ФМ F 130427 встановлено, що 19 вересня 2015року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 уклали шлюб, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області, про що в книзі реєстрації шлюбів був зроблений відповідний актовий запис за F 483.

Від даного шлюбу у сторін народився син ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, що стверджується копією свідоцтва про народження серії І-ФМ F 350294, виданого Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області. Тобто на момент звернення до суду з позовом сину сторін ще не виповнилось 18 років.

Згідно зі ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сімFєю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обовFязків подружжя. Релігійний обряд шлюбу не є підставою для виникнення у жінки та чоловіка прав та обовFязків подружжя, крім випадків, коли релігійний обряд шлюбу відбувся до створення або відновлення органів державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого звFязку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя.

За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу згідно з якою позов про розірвання шлюбу може бути предFявлений одним із подружжя.

Відповідно до ст. 112 СК України під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд зFясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що подружнє життя між сторонами не склалося. Про це свідчать ті обставини, що вони сімейних стосунків не підтримують та разом не проживають. Вжитими судом заходами щодо примирення сторін зберегти шлюб не вдалось.

Враховуючи наведене, зFясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сімFя розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому на підставі ст. 105 СК України шлюб слід розірвати.

Щодо позовної вимоги позивача за зустрічною позовною заявою суд констатує наступне.

За змістом ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року F 789-XІІ) держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження.

Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини та ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Згідно з ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобовFязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до положень ст. 181 СК України способи виконання батьками обовFязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Як встановлено судом в ході розгляду справи, спільна дитина сторін, яка на час звернення з позовною заявою до суду була неповнолітньою, проживає з тіткою (сестрою батька дитини) за адресою: Ужгородський район, с. Анталовці, вул. Перемоги, 46 та знаходиться на утриманні батька, а мати дитини фактично проживає за іншою адресою, що підтверджується довідкою, виданою Худлівською сільською радою F1711 від 18.09.2018, та показаннями наданими в суді свідком ОСОБА_9 Таким чином, проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та показання свідка, доходжу висновку про необґрунтованість зустрічних позовних вимог щодо стягнення аліментів. Представником позивача за зустрічним позовом не надано жодних вагомих доказів підтвердження обставин, на які останній посилається при подачі зустрічного позову. А єдиний доказ на підтвердження спільного проживання матері з дитиною - довідку сільської ради до уваги не бере, оскільки вона є неналежним доказом, та відомості, викладені в ній спростовані іншими дослідженими в судовому засіданні доказами.

Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Таким чином вимоги за зустрічною позовною заявою є необґрунтованими та не доведеними, тому в задоволенні слід відмовити.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України).

Керуючись ст. ст. 4, 13, 89, 141, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355, 430 ЦПК України, ст. ст. 56, 105, 110, 112, 115, 180, СК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу про розірвання шлюбу задовольнити повністю.

Шлюб, зареєстрований 19 вересня 2015 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області за актовим записом F 483, між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, та ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище Максименко), ІНФОРМАЦІЯ_6, (свідоцтво про шлюб серії І-ФМ F 130427) - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище Максименко), ІНФОРМАЦІЯ_6, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, 640 гривень судового збору.

В задоволенні позовних вимог за зустрічною позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до апеляційного суду Закарпатської області, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України F 2147-VIII від 03.10.2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією кодексу.

Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили у відповідності до ч. 2 ст. 115 СК України надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом згідно з ч. 4 ст. 115 СК України є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Позивач (відповідач за зустрічною позовною заявою): ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, адреса місця реєстрації: Закарпатська область,Ужгородський р-н, с.Анталовці,вул.Перемоги,46, індекс 88000.

Відповідач (позивач за зустрічною позовною заявою): ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_8.

Представник позивача - адвокат ОСОБА_2, діє на підставі довіреності від 18.09.2018 року, посвідченої директором Ужгородського місцевого центру з надання БВПД.

Представник відповідача - адвокат ОСОБА_4, діє на підставі ордеру серії ЗР F 6161від лютого 2018 року.

Головуюча О.А.Тхір

Повний текст рішення складено та підписано 14.05.2019 року.