Справа №442/945/19
Провадження №2/442/599/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2019 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Крамара О.В.

з участю секретаря - Лютик Х.В..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дрогобич цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах довірителя ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу, -

встановив:

08 лютого 2019 року, ОСОБА_1 звернувся в суд в інтересах ОСОБА_2 із вказаним вище позовом в якому просить: стягнути з відповідача в користь ОСОБА_2 витрати на лікування в 2017 році спадкодавця ОСОБА_4 , її поховання, виготовлення пам`ятника в загальній сумі 29048 грн. 54 коп. та судові витрати в сумі 768 грн. 40 коп.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 є рідними братами. Відповідач проживав в м.Стебник, разом з матір`ю ОСОБА_4 , яка в 2017 році захворіла та попала на лікування до лікарні м.Львова. На лікування матері потрібні були значні суми грошей, яких у відповідача не було.

Коли мати потрапила на лікування то позивач приїхав з Києва, де постійно проживав з сім`єю, тривалий час доглядав матір в лікарні, особисто купляв медикаменти для матері, або пересилав кошти сестрі матері ОСОБА_5 на купівлю таких медикаментів. Коли матір померла, то до того часу поки він їхав з Києва організацією похорону займалася сестра матері ОСОБА_5 , а він після приїзду відшкодував їй витрати пов`язані з організацією похорону, він організував поминки та оплатив їх вартість, а в подальшому оплатив виготовлення та встановлення пам`ятника на могилі матері, на це все ним було витрачено 58097,09 грн. Оскільки відповідач в добровільному порядку не виконує їхньої усної домовленості щодо повернення половини затрачених коштів на лікування матері, то в нього виникла необхідність звернутися з даним позовом в суд.

08.02.2019 року направлено запит до Відділу АДР Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області щодо реєстрації місця проживання відповідача, що містяться в картотеці реєстраційного обліку, відповідь на який судом отримано 12.02.2019 року

19.02.2019 року провадження в зазначеній справі відкрито та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , які діють від імені та в інтересах ОСОБА_2 , в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали, просять їх задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_7 , в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просить в задоволенні позову відмовити з підстав викладених у письмовому відзиві.

Вислухавши пояснення представників сторін, свідків, з`ясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини:

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів

Відповідно до положень ст.5 ЦПК України, «здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Під способами захисту цивільних прав розуміють передбачені законом заходи примусового характеру, за допомогою яких відновлюються порушені, невизнані або оспорювані права.

Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

За принциповими положеннями ст. 12 ЦПК України, які встановлюють змагальність цивільного процесу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Нормами ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до вимог ст. 76, 77, ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Вимогами статей 78, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Судом встановлено та сторонами не оспорюється, що позивач та відповідач є рідними братами, і в травні 2017 року їхня мама ОСОБА_4 захворіла та знаходилась на стаціонарному лікуванні у відділенні урології Львівської обласної клінічної лікарні, де ІНФОРМАЦІЯ_1 померла.

Після смерті матері, він разом із відповідачем успадкували по Ѕ частці житлової квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.1 ст.. 1232 ЦК України «Спадкоємці зобов`язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця»

Позивач просить стягнути в його користь 29048 грн. 54 коп. Як на підставу свого позову, позивач зазначає, що він поніс витрати пов`язані з лікуванням матері, а також витрати пов`язані з організацією похорону, поминок, виготовлення та встановлення пам`ятника на могилі матері, на це все ним було витрачено 58097,09 грн.

Суд критично ставиться до таких доводів позивача, щодо відшкодування понесених ним витрат, виходячи з наступного:

Позивач зазначає, що на лікування матері поніс витрати в сумі 14244 грн. 69 коп. на підтвердження чого надав фіскальні чеки про придбання медикаментів. Із такими доводами суд не погоджується, оскільки на підтвердження того, що ці ліки були придбані саме на лікування покійної ОСОБА_4 , позивач не надав доказів (листка призначення; виписки з історії хвороби).

Щодо відшкодування витрат пов`язаних з організацією похорону, поминок, виготовлення та встановлення пам`ятника на могилі матері, то слід звернути увагу на те, що відповідно до ст.. 2 ЗУ «Про поховання та похоронну справу» від 10 липня 2003 року під похованням померлого слід розуміти комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству.

Із наведеного слідує, що витрати на організацію поминок не відносяться до витрат пов`язаних із похованням, а тому витрати на поминки в сумі 7240 грн. задоволенню не підлягають.

Щодо витрат пов`язаних із виготовленням та встановленням пам`ятника, то такі також задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів, того, що ним понесено такі витрати, оскільки розписка видана ОСОБА_8 від 07.06.2018 року, таким доказом не є.

Оцінюючи в сукупності наведене вище, суд приходить до переконання, що доводи ґрунтуються лише на голослівних припущеннях. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.

В матеріалах справи відсутні будь які належні та допустимі докази з боку позивача, що підтверджували би його позовні вимоги та судом не здобуто таких доказів в судовому процесі, тобто встановлених джерел інформації, що має значення для справи, у зв`язку з чим не заслуговують на увагу.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Особи, які беруть участь у справі, розпоряджаються своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для відмови у задоволені позову за безпідставністю та недоведеністю.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 223, 263, 265 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 в інтересах довірителя ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення складено 26.07.2019 року.

Суддя О.В. Крамар