ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/2997/18
Провадження № 2/210/269/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"12" лютого 2019 р. Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Літвіненко Н. А.,

при секретарі судового засідання Севанян М. Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду у м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням до відповідача ОСОБА_3 посилаючись на те, що він є власником домоволодіння з господарськими побудовами, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, на підставі договору купівлі-продажу від 18.12.2007 року.

Вказує, що крім нього, в будинку зареєстрований відповідач ОСОБА_3, який доводиться йому сином та фактично в ньому не проживає з 2013 року.У зв'язку з тим, що відповідач у вказаному домоволодінні не проживає, а нарахування комунальних платежів здійснюється згідно кількості зареєстрованих осіб, то позивач зобов'язана сплачувати комунальні послуги нараховані в тому числі і на відповідача, що значно впливає на його матеріальний стан.

Зазначає, що має намір отримати право на субсидію, при цьому її розрахунок буде здійснюватись з урахуванням того, що відповідач зареєстрований та проживає у належному позивачеві будинку, що призведе до не справедливого розрахунку субсидії.

Вказує, що з відповідачем зв'язок втрачено, давно не спілкуються, самостійно відповідач не бажає знятись з реєстрації, не надаючи жодних обґрунтувань такої відмови.

Просить визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування домоволодінням з господарськими побудовами, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

Позивач ОСОБА_2, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Представник позивача, ОСОБА_4, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. З наявного в матеріалах справи зворотного поштового повідомлення вбачається, що повістки про виклик до суду надсилалась відповідачу ОСОБА_3 за адресою його реєстрації, зазначеною в позовній заяві, проте повернулись без вручення адресату у зв'язку із закінченням терміну зберігання.

Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 18.12.2007 р., посвідченого державним нотаріусом Третьої криворізької державної нотаріальної контори Ситнік О.О., належить нерухоме майно, а саме: домоволодіння з господарчими побудовами, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

Як вбачається з акту від 10.06.2018 р., посвідченого головою квартального комітету № 18 м. Кривий Ріг, ОСОБА_6., ОСОБА_3 з 2013 року в будинку АДРЕСА_1 не проживає.

Як вбачається з витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №17325601 від 10.01.2008 р., домоволодіння розташоване за адресою: АДРЕСА_1, належить на праві приватної власності ОСОБА_2.

Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 р., кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Також дана позиція викладена у ч. 1 ст. 321 ЦК України, де сказано, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім'ї. Інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Згідно зі ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Оскільки розрахунок платежів за надання комунальних послуг здійснюється, виходячи з кількості зареєстрованих за адресою житлового приміщення, це створює перешкоди для позивача в користуванні цією жилою площею. Відповідач на вказаній житловій площі не проживає, приїхати та знятись з реєстраційного обліку не бажає, перебування його на реєстраційному обліку значно збільшує суму комунальних платежів позивача.

Таким чином, відповідач, будучи зареєстрованим у належному позивачу житловому будинку, порушує її права та законні інтереси, порушує право власника на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним майном, передбачені ст. 319 ЦК України.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до ст. 191 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до вимог ч. 1, ч. 2 ст.ст. 71, 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Суд враховує, що відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.

Оскільки відповідач за вказаною адресою не проживає, це житлове приміщення не є його місцем проживання або місцем перебування, тому вона має бути визнана особою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Відповідно до абзацу 2 п. 33 постанови пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_3 втратив право користування спірним жилим приміщенням, в ньому не проживає, не сплачує витрати за користування житловим приміщенням, комунальних послуг, що дає суду підстави визнати відповідача такими, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1

На підставі викладеного, керуючись ст. 41, 47 Конституції України, ст. 71,72, ЖК України, 316-319, 321, 383, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 12, 76, 81, 82, 128, 133, 141, 223, 247, 258, 263-265, 280-282, 354, 355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 - задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування житловим приміщенням домоволодінням з господарськими побудовами, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня проголошення рішення, а з дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Н. А. Літвіненко