Борівський районний суд Харківської області
справа: № 614/387/19
провадження: 2-о/614/25/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н ЕМ У К Р А Ї Н И

15.05.2019 р. Борівський районний суд Харківської області в складі судді Гуляєвої Г.М., розглянувши у судовому засіданні в залі суду в смт. Борова заяву ОСОБА_1, представник заявника ОСОБА_2, заінтересована особа: Ізюмський міськрайонний центр зайнятості в особі Відділу надання соціальних послуг у Борівському районі Ізюмського міськрайонного центру зайнятості про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: факту припинення трудових відносин

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Борівського районного суду із заявою, в якій вказала, що вона проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

03 листопада 2009 р. вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_3 та змінила прізвище на «Швиденко». До укладення шлюбу її дівоче прізвище було «Кучерова». На теперішній час її прізвище «Солоділова».

02 жовтня 2013 р. вона уклала трудовий договір F2 від 02.10.2013 з ФОП ОСОБА_4, що був зареєстрований в Горлівському міському центрі зайнятості цього ж дня. Згідно вказаного договору заявник була прийнята на посаду продавця непродовольчих товарів, про що у її трудовій книжці зроблено запис F21 від 02 жовтня 2013 р.

У 2014 р. у м.Горлівка Донецької обл. у зв'язку з проведенням АТО та небезпекою для життя, заявниця була вимушена виїхати до с.Бойні Борівського р-ну Харківської обл., де з 14.11.2014 р. по тпереішній час фактично постійно проживає і була взята на облік як особа переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення АТО. В установленому законом порядку звільнитись заявниця не мала змоги, але 14.11.2014 р. трудові відносини були фактично припинені.

В період з 19.04.2016 р. по 12.05.2017 р. заявниця була працевлаштована в ТОВ «Юліс-А» на посаді продавця продовольчих товарів, а в період з 15.05.2017 р. по 24.10.2018 р. вона була працевлаштована на посаді продавця продовольчих товарів в ТОВ «ЮТРІ», що знаходиться на території смт.Борова Харківської обл.

Нещодавно заявниця звернулася до Ізюмського міськрайонного центру зайнятості щодо надання їй статусу безробітної. Однак їй було відмовлено у реєстрації як безробітної в службі зайнятості, у зв'язку з тим, що трудові відносини з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 не припинені.

З метою врегулювання своїх трудових відносин заявниця намагалася звFязатися з ОСОБА_4, але безрезультатно. Самостійно розірвати трудові відносини з ФОП ОСОБА_4 заявник не має змоги, оскільки будь-який зв'язок з нею відсутній. Також заявниця має інформацію, що на теперішній час ОСОБА_4 не проживає у м.Горлівка та виїхала з зони АТО в невідомому напрямку.

Після фактично припинених трудових відносин ФОП ОСОБА_4 припинила здійснювати страхові виплати до ПФУ, які здійснювала з жовтня 2013 р., що вбачається з індивідуальних відомостей про застраховану особу реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообовFязкового державного соціального страхування ПФУ.

16.02.2017 р. ОСОБА_4 припинила свою підприємницьку діяльність, що підтверджується інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб F підприємців та громадських формувань.

Наразі для заявниці постала потреба реєстрації як безробітної в службі зайнятості та подальшого працевлаштування, але оскільки трудові відносини між нею та ФОП ОСОБА_4 не припинено, вона не може набуту статусу безробітного, а відтак позбавлена права отримати матеріальне забезпечення на випадок безробіття і соціальні послуги, які надаються безробітним Державною службою зайнятості України відповідно до положень ЗУ «Про загальнообовFязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Також встановлення факту припинення вказаних трудових відносин має значення для забезпечення її подальшої трудової діяльності.

З огляду на викладені обставини необхідним є встановити факт припинення трудових відносин між заявником та ФОП ОСОБА_4 на підставі трудового договору F2 від 02.10.2013.

Заявниця та її представник в судове засіданні надали заяву про розгляд справи без їх участі, вимоги заяви підтримують в повному обсязі.

Представник заінтересованої особи F Ізюмського міськрайонного центру зайнятості в особі Відділу надання соціальних послуг у Борівському р-ні Ізюмського міськрайонного центру зайнятості проти задоволення заяви ОСОБА_1 не заперечував, про що надав відповідну заяву.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін, які заявили про розгляд справи за їх відсутності, на підставі наявних у справі матеріалів, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 3 ст.211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши подані заявницею матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Конвенції кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором; у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ч. 1, 2 ЦПК України).

Таким чином, по захист своїх порушених прав може до суду звернутися саме особа, права якої порушені, і може це зробити не в будь-який спосіб, а в той, що передбачений законом, договором, за відповідних умов може бути застосований інший спосіб, який забезпечує ефективний захист порушеного права та не суперечить закону; правомірній вимозі належного позивача відповідає обов'язок належного відповідача (відповідачів) усунути порушення права. Суд розглядає цивільну справу не інакше як за зверненням фізичної чи юридичної особи, поданим відповідно до ЦПК України (ст. 11 ч. 1 і ст. 13 ч. 1 відповідних редакцій ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення суд розглядає в порядку окремого провадження.

За умовами ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Згідно із ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

В даній справі судом встановлені такі факти та визначені відповідні до них правовідносини.

Згідно копії свідоцтва про народження ОСОБА_5 народилась 21 серпня 1980 р. (а.с.8).

Відповідно до копії свідоцтва про загальнообовFязкове державне соціальне страхування, ОСОБА_6 отримала вказана свідоцтво 20.11.2002 (а.с.9).

Згідно копії Довідки від 17.11.2014 р. FНОМЕР_1 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, фактичне місце проживання ОСОБА_1 F вул.Підлиманська (с.Бойні),б.67, Борівського р-ну Харківської обл. з 14 листопада 2014 р. (а.с.10).

Відповідно до копії Довідки від 06 червня 2018 р. F748 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, фактичне місце проживання ОСОБА_1 F вул.Підлиманська (с.Бойні),б.67, Борівського р-ну Харківської обл. (а.с.11).

ОСОБА_5 після державної реєстрації шлюбу змінила прізвище на «Швиденко», що підтверджується копією ОСОБА_3 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а.с.12).

ОСОБА_7 та ОСОБА_6 зареєстрували шлюб 18 листопада 2015 р., що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.13).

ОСОБА_1 02.10.2013 прийнята на роботу продавцем непродовольчих товарів по трудовому договору F2 від 02.10.2013 р., зареєстрованому в Міському Горлівському центрі зайнятості ФОП ОСОБА_4; що підтверджується копією трудової книжки ОСОБА_1 (а.с.14-20).

Згідно п.18 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, для отримання статусу безробітного подаються внутрішньо переміщеними особами у разі відсутності документів, які підтверджують факт звільнення: заява про припинення трудових відносин, справжність підпису на якій нотаріально засвідчена, або документ, що підтверджує факт припинення зайнятості (цивільно-правовий договір, витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань або відповідне рішення суду F у разі припинення трудових відносин (припинення зайнятості) у судовому порядку, що підтверджується копією повідомлення Ізюмського міськрайонного центру зайнятості Харківського обласного центру зайнятості (Центрального апарату) Державної служби зайнятості (а.с.21).

За період з жовтня 2013 р. по грудень 2014 р. страхувальник ОСОБА_4 (код НОМЕР_2 здійснювала страхові виплати до ПФУ застрахованої особи ОСОБА_1, що підтверджується інформацією з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообовFязкового державного соціального страхування (індивідуальних відомостей про застраховану особу) (а.с.22-27).

Дата припинення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_4 F 16.02.2017, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.28-34).

Згідно з ч.1 ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Статтею 46 Конституції Українипередбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст.38 КЗпП України, працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім'ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.

Згідно ст.1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року F 405/2014.

Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 17 березня 2015 р. F254-VІІІ «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» територія Донецької області на даний час є тимчасово окупованою територією.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 F1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» визначено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження; м.Горлівка Донецької обл. відноситься до населених пунктів на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Відповідно до ч.1ст. 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у звязку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України.

Згідно з абз.2 ч.4 ст.7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб»внутрішньо переміщена особа, яка не звільнилася з роботи (не припинила інший вид зайнятості), у разі неможливості продовження роботи (іншого виду зайнятості) за попереднім місцем проживання для набуття статусу безробітного та отримання допомоги по безробіттю та соціальних послуг за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття може припинити трудові відносини, надавши нотаріально посвідчену письмову заяву про припинення працівником трудових відносин з підтвердженням того, що ця заява таким громадянином надіслана роботодавцю рекомендованим листом (з описом вкладеної до нього такої заяви). У разі припинення приймання поштових відправлень на/з території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у звязку з обставинами, визначеними устатті 1 цього Закону, така заява подається до відповідного районного, міськрайонного, міського, районного у місті центру зайнятості за місцем проживання внутрішньо переміщеної особи.

Згідно Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 19.09.2018 р. F792, у разі відсутності документів, що підтверджують факт звільнення, внутрішньо переміщені особи також предFявляють: заяву про припинення трудових відносин, справжність підпису на якій нотаріально засвідчена, або документ, що підтверджує факт припинення зайнятості (цивільно-правовий договір, витяг з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб - підприємців), або відповідне рішення суду - у разі припинення трудових відносин (припинення зайнятості) у судовому порядку.

В суді встановлено, що заявницю взято на облік як внутрішньо переміщену особу.

Від встановлення факту припинення трудових відносин залежить право заявниці на отримання статусу безробітної особи.

Враховуючи те, що заявниця переселена з території проведення антитерористичної операції, не має можливості офіційно підтвердити припинення трудових відносин з незалежних від неї підстав, в порядку передбаченому зазначеними вище законодавчими актами, що позбавляє можливості влаштуватись на інше місце роботи, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до п.21 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: заявники - у справах за заявами про встановлення фактів, що мають юридичне значення, поданих у звFязку із збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

Таким чином, згідно ст.141 ЦПК України, судові витрати компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись статтями 12, 76, 81, 89, 141, 263-265, 293, 294, 315, 319 Цивільного процесуального кодексу України, п.15.5 Перехідних положень ЦПК України, ст.38 КЗпП, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1, представник заявника ОСОБА_2, заінтересована особа: Ізюмський міськрайонний центр зайнятості в особі Відділу надання соціальних послуг у Борівському районі Ізюмського міськрайонного центру зайнятості про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: факту припинення трудових відносин - задовольнити.

Встановити факт припинення трудових відносин між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_3, НОМЕР_3, ІН НОМЕР_4, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4, що склалися на підставі трудового договору №2 від 02.10.2013 р., зареєстрованого у Горлівському міському центрі зайнятості Донецької області з моменту внутрішнього переміщення ОСОБА_1, а саме – з 14.11.2014 р.

Рішення суду може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду через Борівський районний суд шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя Гуляєва Г. М.