ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/3007/17 Номер провадження 22-ц/814/2650/19Головуючий у 1-й інстанції Миркушіна Н. С. Доповідач ап. інст. Кривчун Т. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Кривчун Т.О.

Суддів: Бондаревської С.М., Одринської Т.В.

секретар: Ткаченко Т.І.

за участю представника позивача ОСОБА_1 Г ОСОБА_2 .

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 04 липня 2019 року

по справі за позовом ОСОБА_3 до Фізичної особи- підприємця ОСОБА_4 про захист прав споживача.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2017 року ОСОБА_3 звернувся до місцевого суду із вказаним позовом до відповідача, посилаючись на те, що 20 червня 2017 року, між ним, ОСОБА_3 /Замовник/ та відповідачем, ФОП ОСОБА_4 /Виконавець/, було укладено письмовий договір №DN/CZ/65 про надання інформаційно - консультаційних послуг, відповідно до п. п. 1.1 якого Замовник замовляє та оплачує, а Виконавець приймає на себе зобов`язання щодо надання Замовнику інформаційно-консультаційних послуг з оформленням виїзних документів до Республіки Чехії та консультації щодо перебування на території Євросоюзу.

Зазначає, що він ( ОСОБА_3 ), отримав з Посольства Чеської Республіки в Україні письмову відмову у наданні візи, а виконавець вказує, що підставою для відмови послугувала не його вина, а недостовірна інформація щодо мети та умов передбачуваного перебування в Чеській Республіці.

З урахуванням наведеного прохав стягнути з відповідача на його користь отримані на виконання договору №DN/CZ/65 про надання інформаційно-консультаційних послуг від 20.06.2017 року грошові кошти в сумі 17325,00 грн.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 14 грудня 2017 року передано справу за позовом ОСОБА_3 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про стягнення коштів до Хорольського районного суду Полтавської області для розгляду за підсудністю (а.с.43-44).

Рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 04 липня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_3 до Фізичної особи- підприємця ОСОБА_4 про захист прав споживача, відмовлено за безпідставністю.

Вказане рішення оскаржив позивач, який у поданій апеляційній скарзі, посилаючись на порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування скарги, з посиланням на ст.19 ЗУ «Про захист прав споживачів», вказує, на здійснення, на його думку, відповідачем нечесної підприємницької практики, яка виявляється у введенні позивача в оману при укладенні договору між сторонами, оскільки зазначає, що при його укладенні замовнику була надана нечітка, незрозуміла, двозначна інформація.

Також, зауважує, що матеріали справи не містять інформації стосовно наявності чи відсутності у відповідача Ліцензії на заняття таким видом діяльності, як посередництво у працевлаштуванні за кордон.

Зазначає, що відповідач не надав позивачу чіткої інформації щодо проходження Посольства Чешської Республіки та інформації щодо роботодавця та умов роботи, як це передбачено Ліцензійними умовами провадження господарської діяльності з посередництва у працевлаштуванні за кордоном та іншими нормативними актами, які захищають права позивача.

У судовому засіданні представник позивача доводи апеляційної скарги підтримав та прохав її задовольнити.

Апеляційний суд, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вислухавши пояснення представника позивача, приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

У відповідності до ч.ч.1-5 ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ч.1 ст.264 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Як установлено судом першої інстанції, 20.06.2017 року між ОСОБА_3 /Замовник/ та відповідачем, ФОП ОСОБА_4 /Виконавець/, було укладено договір № DN/CZ/65 про надання інформаційно - консультаційних послуг, який у повному обсязі та належним чином виконано відповідачем, у рамках Договору, позивачу надано якісні послуги у порядку та строки, встановлені Договором.

Пунктом 1.1. Договору: визначено, що Замовник замовляє та оплачує, а Виконавець приймає на себе зобов`язання щодо надання Замовнику інформаційно-консультаційних послуг з оформлення виїзних документів (консульських віз) до Республіки Чехії та консультації щодо перебування на території Євросоюзу.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог місцевий суд обґрунтовано виходив із того, що відповідачем належним чином та у повному обсязі надані послуги, визначені Договором на підставі інформації, яку, за умовами Договору, надав безпосередньо позивач, відтак, оскільки Посольство Республіки Чехія відмовило позивачу у видачі візи саме на підставі того, що інформація, надана позивачем, не була достовірною, а тому вимоги ОСОБА_3 є необґрунтованими та безпідставними.

Такий висновок місцевого суду відповідає встановленим по справі обставинам та ґрунтується на нормах права, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За змістом ч.1 ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов?язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно ч.1 ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч.5-6ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з нормою ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Матеріалами справи установлено, що, з аналізу п.1.1. Договору вбачається, що його предметом є надання відповідачем позивачу інформаційно-консультаційних послуг, що відрізняється від дещо схожого зобов`язання про виконання робіт тим, що в зобов`язаннях по виконанню робіт на одного з контрагентів покладається обов`язок виконати роботу, яка б завершувалась досягненням певного матеріального результату, про що позивач зазначає у позові, а в зобов`язаннях про надання послуг діяльність контрагента спрямована на вчинення юридичних і фактичних дій, які безпосередньо не породжують матеріальних наслідків, або зовсім не повинні завершуватися матеріальними наслідками.

Корисний ефект від діяльності відповідача за Договором з надання послуг не виступає у вигляді певного матеріального результату, як це має місце при виконанні роботи, а полягає в самому процесі надання послуги. Окрім того, особливістю послуги є збіг у часі та просторі процесів виробництва, реалізації та витрачання її споживчої вартості. Тобто, споживання послуги має місце в процесі її надання, на відміну від роботи, споживання результатів якої зазвичай не збігається з часом її надання.

Установлено, що подачу заповнених за допомогою відповідача документів (інформація щодо даних позивача надавалась особисто ОСОБА_3 ) та бесіди з працівниками Посольства Чеської республіки позивач здійснював особисто, а, отже, Відповідачу на той час не було відомо, що міг сказати позивач таким працівникам, чи яку недостовірну інформацію він міг надати відповідачеві або працівникам Посольства, яка, судячи з відмови у видачі візи, була зазначена у підготовленому на видачу візи пакеті документів.

Пунктом 4.3 Договору визначено, що, у випадку відмови Імміграційних служби у видачі та відмови Посольств у видачі візи Замовнику, зокрема, з будь-яких причин, пов`язаних з неправдивою інформацією, наданою замовником, сплачені Замовником кошти Виконавцем не повертаються, що не є порушенням прав та законних інтересів Замовника.

Умови даного договору сторонами було обумовлено та погоджено, про що свідчить наявність їх підписів на кожному аркуші Договору №DN/CZ/65 про надання інформаційно-консультаційних послуг від 20.06.2017 року.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки місцевого суду стовно відсутності підстав для задоволення позовних вимог за недоведеності матеріалами справи порушення прав позивача незаконними діями відповідача, обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що відповідачем здійснюється нечесна підприємницька практика, суд оцінює критично, оскільки наведене твердження жодними належними та допустимими доказами, наявними у матеріалах справи, не підтверджено. Вчинені відповідачем дії були спрямовані на виконання умов укладеного між сторонами договору та в чіткій послідовності відповідали йому.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що матеріали справи не містять інформації стосовно наявності чи відсутності у відповідача Ліцензії на заняття таким видом діяльності, як посередництво у працевлаштуванні за кордон, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки це не є предметом доказування у даній справі та не стосується порушень прав позивача, неналежним, на його думку, виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

За таких обставин, суд першої інстанції повно та об`єктивно встановив фактичні обставини справи і дав їм належну правову оцінку, дослідив надані сторонами докази, на підставі яких дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

З огляду на те, що рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним по справі доказам, обставинам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 382,383 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , залишити без задоволення.

Рішення Хорольського районного Полтавської області від 04 липня 2019 року, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

ОСОБА_5 Т.О. Кривчун

СУДДІ С.М. Бондаревська

Т.В. Одринська