Справа F 130/179/17
Провадження F 22-ц/801/1028/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2019 року

Справа № 130/179/17

м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати

у цивільних справах:

судді-доповідача ОСОБА_2,

суддів Голоти Л.О., Денишенко Т.О.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 18 липня 2017 року у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовну заяву мотивовано тим, що 17 серпня 2011 року між банком та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір, відповідно до якого останньому був наданий кредит у розмірі 1500,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Внаслідок несвоєчасної сплати боржником щомісячних платежів за користування кредитними коштами виникла заборгованість, яка станом на 31 грудня 2016 року становила 31515,10 грн, яку банк просив стягнути з відповідача.

Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 18 липня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що банк звернувся до суду із вимогами поза межами позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

Не погоджуючись з таким рішенням суду ПАТ КБ «Приватбанк» 08 серпня 2017 року направило на адресу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області апеляційну скаргу.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 17 листопада 2017 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ПАТ КБ «Приватбанк» в звFязку з пропуском строку на апеляційне оскарження та не надання доказів на підтвердження дати отримання оскаржуваного рішення суду.

Постановою Верховного Суду від 20 березня 2019 року ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 17 листопада 2017 року скасовано, передано справу до апеляційного суду для продовження розгляду.

15 квітня 2019 року матеріали справи надійшли до Вінницького апеляційного суду.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 16 квітня 2019 року відкрито апеляційне провадження у справі.

У апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 18 липня 2017 року, та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанцій не встановив фактичні обставини справи, оскільки не перевірив строк дії картки, виданої відповідачу, який був встановлений до листопада 2014 року, у зв'язку із чим невірно визначив початок перебігу строку позовної давності.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зFясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам

Судом встановлено, що 17 серпня 2011 року між банком та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір, відповідно до якого останньому був наданий кредит у розмірі 1500,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, що відповідає строку дії картки.

Останній платіж, згідно розрахунку заборгованості, ОСОБА_3 вніс 23 лютого 2013 року.

Відповідно до наданого банком розрахунку, відповідач порушував умови договору, не погашав кредитну заборгованість, у зв'язку з чим у нього станом на 31 грудня 2016 року утворилась заборгованість у сумі 31515,10 грн., що складається з 1083,30 грн. - заборгованість за кредитом; 24417,57 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом; 4037,32 грн - заборгованість за пенею та комісією; 500 грн та 1476,91 грн - штрафи (фіксована частина та процентна складова відповідно).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України закредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

У разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредиту, погашення якого відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 30 вересня 2015 року у справі F 6-154цс15.

Встановивши, що останній платіж на погашення кредитної заборгованості ОСОБА_3 вніс 23 лютого 2013 року, а з позовом до суду банк звернувся у січні 2017 року, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про пропуск позивачем позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем у суді першої інстанції.

Доводи касаційної скарги ПАТ КБ «ПриватБанк» про те, що ОСОБА_3 було видано картку зі строком її дії до листопада 2014 року, не заслуговують на увагу, оскільки таких доказів позивач до суду першої інстанції не надав.

ПАТ КБ «ПриватБанк» разом із апеляційною скаргою подало до суду апеляційної інстанції довідку, яка містить інформацію щодо строку картки F662224, однак із неї не вбачається, що саме ця картка надавалася відповідачу (а. с. 91).

Крім того, відповідно до частини третьої статті 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що обFєктивно не залежали від нього.

Оскільки поважність причин неможливості подання вказаного доказу до суду першої інстанції позивач не обґрунтував, посилання в апеляційній скарзі на те, що вирішуючи питання про застосування позовної давності суди не визначилися з початком її перебігу, є безпідставними.

Згідно ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують.

Керуючись ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення.

Рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 18 липня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Суддя-доповідач: ОСОБА_2

Судді: Л.О. Голота

ОСОБА_4