Справа № 605/275/19
РІШЕННЯ

Іменем України

"28" листопада 2019 р. Підгаєцький районний суд

Тернопільської області

в складі:

головуючого судді Горуц Р.О.

за участю:

секретаря судового засідання Дармограй Т.І.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань в місті Підгайці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, посилаючись на те, що він проживає в АДРЕСА_1 . Відповідач по справі на відстані 1,2 м. від його огорожі посадила плодові дерева, які досягають висоти більше 3 м. та кущі, які ростуть фактично на його огорожі, яка від них дряпається, що перешкоджає йому користуватись його земельною ділянкою, яка на протязі багатьох років перебуває в антисанітарному стані по причині її забруднення листям та гнилими фруктами від насаджень відповідача, а тому просить усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою шляхом пересадки дерев та кущів від межі на відстань, яка передбачена законом із встановленням відповідного терміну для цього.

В судовому засіданні позивач позов підтримав повністю, з підстав викладених у позовній заяві та просить його задовольнити. Крім того, додав, що він є власником більшої частини будинковолодіння, що в АДРЕСА_1 , а його 1/8 частка вважається, що належить його рідному брату, який проживає в АР Крим.

В судовому засіданні відповідач позовні вимоги не визнала та пояснила, що дерева і кущі, які ростуть на її земельній ділянці, жодним чином не перешкоджають позивачу користуватися земельною ділянкою. Листя та гнилі фрукти від її дерев не падають на земельну ділянку відповідача, а кущі не дряпають його огорожі, якщо б так було, то це було б зафіксовано у комісійному акті від 08 квітня 2019 року, але в ньому лише констатовано, що її дерева та кущі ростуть на відстані 1,5 м. від межі сусідньої земельної ділянки. Вважає, що те, що її батьки ще близько 20 років тому посадили зазначені кущі та дерева і що вони ростуть на відстані 1,5 м. від межі сусідньої земельної ділянки, не порушує прав позивача і не створює йому фактичних перешкод для користування земельною ділянкою, а тому у задоволенні позову просить відмовити.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення виходячи із наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

У відповідності із ч.ч.1, 2 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У рішенні Конституційного Суду України № 18-рп/2004 від 01.12.2004 (справа про охоронюваний законом інтерес) визначено поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права", яке треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

При цьому дослідження факту наявності охоронюваного законом інтересу на момент звернення до суду з відповідним позовом повинно здійснюватися у взаємозв`язку з визначенням, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного інтересу тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного охоронюваного законом інтересу позивача, який, в свою чергу, не повинен суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Судом встановлено, що позивач є власником ѕ частки житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель по АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності від 10 квітня 2003 року та реєстраційним написом на правовстановлювальному документі за реєстровим №1276 від 22 квітня 2003 року.

Будинковолодіння сторін межують між собою.

Відповідно до комісійного акту обстеження земельних насаджень від 08 квітня 2019 року Підгаєцької міської ради Підгаєцького району Тернопільської області на земельній ділянці ОСОБА_2 , яка розташована в АДРЕСА_1 , висаджено дерева та кущі на відстані 1,5 м від межі сусіда ОСОБА_1 .

Вказані дерева розташовані відповідачкою з порушенням будівельних норм "Житлові будинки для індивідуальних забудовників України" ДБН 79-92 (далі - ДБН 79-92), відповідно до яких дерева необхідно садити на віддалі не менше 3 м. від межі сусідньої ділянки, кущі - на віддалі 1 м.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У відповідності із ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

В силу ст.ст. 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З матеріалів справи вбачається, що на земельній ділянці ОСОБА_2 на відстані 1,5 м. від межі суміжної земельної ділянки ОСОБА_1 ростуть дерева та кущі.

В порушення вимог ст.ст. 12,81 ЦПК України позивач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження тих обставин, що йому чиняться перешкоди у користуванні його земельною ділянкою, яка перебуває упродовж 2-ох років в антисанітарному стані, через її забруднення листям та гнилими фруктами із дерев, що ростуть на земельній ділянці відповідачки, а також, що його огорожа дряпається кущами, що ростуть на земельній ділянці ОСОБА_2 , в безпосередній близькості до неї.

Також позивач в судовому засіданні не довів, що відповідачка, батьки якої посадили дерева з порушенням норм ДБН 79-92, порушила його права власника або землекористувача та, що йому створені фактичні перешкоди для користування й розпорядження своїм майном, що згідно з положеннями ст. 391 ЦК України може бути підставою для задоволення позову.

Комісійний акт обстеження земельних насаджень від 08 квітня 2019 року Підгаєцької міської ради Підгаєцького району Тернопільської області, а також дві кольорові фотографії додані позивачем на підтвердження своїх позовних вимог, жодним чином не підтверджують вищезазначеного, при цьому вказаним комісійним актом лише зафіксовано, що дерева на земельній ділянці відповідачки ростуть на відстані 1,5 м. від суміжної земельної ділянки.

На одній із вказаних фотографій видно, що земельна ділянка, яка розташована за місцем проживання позивача, вздовж його огорожі із суміжною земельною ділянкою відповідачки, використовується, як газон, є чистою, при цьому ані опалого листя, ані інших речей, які б свідчили про її антисанітарний стан, на ній немає.

В судовому засіданні позивач визнав твердження відповідачки про те, що дерева, які ростуть на земельній ділянці останньої не є молодими, а також й те, що ОСОБА_2 почищено гілки дерев, які нахилялись на його сторону, але разом з тим додав, що влітку гілки знову розростуться на його територію.

Крім того, жодних правовстановлюючих документів, які б підтверджували право власності або право постійного користування земельною ділянкою, яка розташована в АДРЕСА_1 , позивач суду не надав, при цьому довідка видана виконкомом Підгаєцької міської ради за вих.№545 від 14 травня 2019 року не є належним та допустимим доказом вищевказаного, оскільки у ній не зазначено на підставі якого саме документа позивач є землекористувачем даної земельної ділянки.

Суд, вважає, що сам той факт, що дерева, які ростуть на земельній ділянці відповідачки на відстані 1,5 м. від суміжної земельної ділянки, тобто з порушення норм ДБН, при цьому не створюють для відповідача фактичних перешкод у користуванні й розпорядженні своїм майном, не може бути підставою для задоволення позову.

За наведених вище обставин, суд, враховуючи те, що позивачем не доведено факту порушення його прав та охоронюваних законом інтересів відповідачем, прийшов до переконання, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , необхідно відмовити.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати слід покласти на позивача в межах ним понесених.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 141, 263, 265 ЦПК України, ст.391 ЦК України, ст.152 ЗК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою відмовити.

Судові витрати слід покласти на позивача в межах ним понесених.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду або через Підгаєцький районний суд Тернопільської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителька АДРЕСА_1 .

Головуючий: Р. О. Горуц