Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №300/1075/18

14.01.2019 смт.Воловець

Воловецький районний суд Закарпатської області в складі судді Софілканич О.А., з участю секретаря судового засідання Балецького С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в:

27.11.2018 року позивач АТ КБ «Приватбанк» звернувся до Воловецького районного суду Закарпатської області з вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивує тим, що 06 лютого 2004 року ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 10 000 гривень зі сплатою відсотків у виді встановленого ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом. У ході виконання умов кредитного договору ОСОБА_3 отримав кредитні кошти, однак не проводив сплату кредитних ресурсів та нарахованих по кредиту відсотків, а тому виникла заборгованість. 26 липня 2013 року ОСОБА_3 помер. 4 квітня 2018 року позивачем в порядку частини 2 статті 1281 ЦК України скеровано до Воловецької районної нотаріальної контори претензію про погашення заборгованості до спадкоємців померлого. 23.05.2018 року Воловецькою районною нотаріальною конторою повідомлено, що спадкоємці померлого (у разі їх наявності) із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались.

Станом на дату смерті позичальника заборгованість перед банком за кредитним договором №б/н від 06.02.2004 року становить 8252 гривень 15 копійок, яку позивач просить стягнути з відповідачів як зі спадкоємців на свою користь, а також судовий збір.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, подав клопотання в якому просив справу розглядати у його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 в судове засідання також не зявилися, надали клопотання про слухання справи за їх відсутності, проти задоволення позову заперечують, оскільки спадщину у встановленому законом порядку після смерті ОСОБА_3 вони не приймали. Просили застосувати строки позовної давності.

У зв'язку з неявкою всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося у відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Судом встановлено, що 06.02.2004 року між ПАК БТ "Приватбанк" та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, за яким ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 10000 грн. у виді встановлено ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом (а.с.10).

26 липня 2013 року ОСОБА_3 помер (а.с.21).

У відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Позивач посилається на те що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є спадкоємцями померлого ОСОБА_3, про що свідчить наявність їх спільної реєстрації з боржником за адресою смт.Воловець, вул.Карпатська, 48/12 Воловецького району Закарпатської області згідно паспортів громадян України.

Згідно з частиною першою статті 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги.

Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги (частина друга статті 1281 ЦК України).

04 квітня 2018 року АТ КБ "Приватбанк" скеровано до Воловецької районної нотаріальної контори Закарпатської області претензію (вимогу) про погашення заборгованості до спадкоємців померлого ОСОБА_3 (а.с.27).

З відповіді завідуючої Воловецької державної нотаріальної контори ОСОБА_4 від 11.05.2018 року №181/01-16 вбачається, що відомостей про спадкоємців, які б прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3 у конторі немає, спадкова справа не заведена (а.с.28).

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За правилом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).

Так, згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 12 квітня 2017 року у справі N 6-2962цс16.

Спадкування, тобто перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України), є підставою для універсального правонаступництва у цивільних правовідносинах. У такому разі відбувається зміна суб'єктного складу у правовідношенні, тобто цивільні правовідносини існують безперервно, не припиняючись, відбувається лише заміна одного із їх учасників.

Таким чином, у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину, не відмовилися від її прийняття, замінюють його особу у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця.

При цьому необхідно враховувати, що спадкування - це вольовий акт (окрім деяких винятків), яким спадкоємець свідомо приймає рішення про прийняття спадщини або свідомо не користується правом відмовитися від такого прийняття спадщини, тобто безпосереднє волевиявлення або презюмується, якщо особа проживала зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини і не відмовилася від її прийняття, або, якщо законний представник неповнолітньої чи недієздатної особи не відмовився від прийняття спадщини.

У ЦК України серед положень про порядок задоволення вимог кредитора спадкодавця в імперативному порядку визначений справедливий баланс між законними інтересами та правомірними очікуваннями кредитора спадкодавця та відповідними, зустрічними їм, інтересами спадкоємців.

Дотримання цього балансу полягає в тому, щоб забезпечити задоволення вимог кредитора спадкодавця за рахунок спадкового майна, не порушивши майнових прав та інтересів спадкоємців такої особи.

Визначення цього балансу законодавцем сформульовано таким чином, що спадкоємці боржника повинні відповідати за його зобов'язаннями в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Зокрема, за правилом частини першої статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Відповідно до статті 5 ЦПК України застосовуваний судом спосіб захисту цивільного права має відповідати критерію ефективності. Тобто цей спосіб має бути дієвим, а його реалізація повинна мати наслідком відновлення порушеної майнових або немайнових прав та інтересів управомоченої особи.

Таке розуміння права кредитора на обрання ефективного способу захисту не порушуватиме прав та інтересів спадкоємців, оскільки завжди в основі вирішення питання про прийняття спадщини лежить вольовий акт, пов'язаний із наміром спадкоємця прийняти спадщину.

Зазначені правові висновки наведені у постанові Верховного Суду у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 квітня 2018 року у справі N 645/3265/13-ц (провадження N 61-5552свп18).

У відповідності до частини 1 статті 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Сторонами не надано, відповідно судом не здобуто належних доказів на підтвердження яке саме майно належало померлому ОСОБА_3 на день його смерті, відомості про вартість імовірного майна також відсутні.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини не звертались, як і будь- які інші особи, свідоцтво про право на спадщину не видавалось, у зв"язку з чим встановити масу спадкового майна чи його пропорційні частки, належні кожному з спадкоємців- неможливо, а це є необхідним при розгляді даного спору з огляду на необхідність правильного застосування статті 1282 ЦК України, за якою спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Відтак в задоволенні позову слід відмовити за недоведеністю.

Що стосується заяви відповідачів про застосування строків позовної давності, її слід залишити без задоволення з урахуванням, що ця вимога є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову, а суд дійшов висновку про необхідність відмови у позові за недоведеністю.

Керуючись статтями 16, 526, 1046 -1050, 1054, 1281-1282 Цивільного кодексу України, ст.ст. 77, 81, 258, 263, 265, 272, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

у х в а л и в :

У задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості- відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК»; місцезнаходження: 49094, м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, 50, .

Відповідач 1: ОСОБА_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1; РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідач 2: ОСОБА_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1; РНОКПП НОМЕР_2.

Суддя: Софілканич О. А.