Постанова

Іменем України

06 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 328/521/19

провадження № 61-11989св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого: Сімоненко В.М.,

суддів - Калараша А. А. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Мартєва С. Ю., Штелик С. П.,

учасники справи:

скаржник ( боржник) - ОСОБА_1 ,

стягувач - Крячко Наталя Володимирівна,

головний державний виконавець Бердянського міськрайонного відділу ВДВС головного територіального управління юстиції в Запорізькій області Пугачова Анастасія Володимирівна,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Токмацького районного суду Запорізької області від 28 лютого 2019 року, постановлену під головуванням судді Курдюкова В.М. та постанову Запорізького апеляційного суду від 23 квітня 2019 року, ухвалену у складі колегії суддів Крилової О.В., Кухаря С.В., Полякова О.З.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою про визнання незаконною та скасування постанови про накладення штрафу державним виконавцем Бердянського міськрайонного відділу ВДВС Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області, в якій просив поновити строк для подачі скарги на дії державного виконавця Бердянського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області Пугачової А.В., визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Бердянського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області Пугачової Анастасії Володимирівни від 19 грудня 2018 року про накладення штрафу на ОСОБА_1 у розмірі 1959, 68 грн.

Короткий зміст рішення судів першої та апеляційної інстанцій

Ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 28 лютого 2019 року у відкритті провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 про визнання незаконною та скасування постанови про накладення штрафу державним виконавецем Бердянського міськрайонного відділу ВДВС Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області, стягувач ОСОБА_2 відмовлено.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 23 квітня 2019 року ухвалу Токмацького районного суду Запорізької області від 28 лютого 2019 року залишено без змін.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що зазначений спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

В касаційній скарзі ОСОБА_1 просить суд касаційної інстанції оскаржувані судові рішення скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для відкриття провадження та розгляду скарги.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

18 червня 2019 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на ухвалу Токмацького районного суду Запорізької області від 28 лютого 2019 року та на постанову Запорізького апеляційного суду від 23 квітня 2019 року.

Ухвалою Верховного Суду від 12 серпня 2019 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Токмацького районного суду Запорізької області від 28 лютого 2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 23 квітня 2019 року, витребовано з Токмацького районного суду Запорізької області справу № 328/521/19.

У вересні 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди необґрунтовано зробили висновок про те, що скарга не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, а належить до юрисдикції адміністративного суду.

Відзив на касаційну скаргу до суду не надходив.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що 19 грудня 2018 року державним виконавцем Бердянського МРВ ДВС ГТУЮ у Запорізькій області у виконавчому провадженні № 15560750 винесена постанова про накладення штрафу в дохід держави у розмірі 1959,68 грн за наявну заборгованість невиконання рішення суду за 12 місяців (а. с. 5).

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 25 січня 2019 року відмовлено у відкритті провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Запорізькій області про визнання незаконною та скасування постанови про накладення штрафу ( а.с.7,8).

У лютому 2019 року ОСОБА_1 в порядку цивільного судочинства звернувся до суду зі скаргою про визнання незаконною та скасування постанови, якою просив поновити строк для подачі скарги на дії державного виконавця Бердянського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області Пугачової А.В., визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця від 19 грудня 2018 року про накладення штрафу на ОСОБА_1 у розмірі 1959, 68 грн.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши наведені у касаційній скарзі доводи, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що зазначений спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів погоджується з висновками судів з огляду на наступне.

На спірні правовідносини поширюється Закон України «Про виконавче провадження», згідно зі статтею 1 якого виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини другої статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, ? протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Згідно із частиною другою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Отже, імперативною нормою - частиною другою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» закріплено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

Таким чином, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

Аналогічні правові висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 28 листопада 2018 року у справі № 2-01575/11, від 06 червня 2018 року у справі № 921/16/14-г/15 та у справі № 127/9870/16-ц ).

Таким чином, суд першої інстанції, з яким погодився і суд апеляційної інстанції, обґрунтовано закрив провадження з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України, оскільки скарга не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, а належить до компетенції адміністративного суду.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу на наявність ухвали Запорізького окружного адміністративного суду від 25 січня 2019 року про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі за аналогічною скаргою ОСОБА_1 , та враховує те, що у вказаній ухвалі відсутні правове обґрунтування та мотиви, які ґрунтуються на висновках Великої Палати Верховного суду, стосовно відмови у відкритті провадження в порядку адміністративного провадження ( а.с.7).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ОСОБА_1 не позбавлений права на оскарження зазначеної ухвали адміністративного суду в апеляційному порядку.

Висновки Верховного Суду за результатом розгляду касаційної скарги

Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд касаційної інстанції приходить до висновку, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для їх скасування немає .

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Токмацького районного суду Запорізької області від 28 лютого 2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 23 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. М. Сімоненко

Судді: А. А. Калараш

С. Ю. Мартєв

Є. В. Петров

С. М. Штелик