У х в а л а

22 липня 2019 року

м. Київ

справа № 308/11038/16-ц

провадження № 61-12880 ск 19

Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду Ігнатенка В. М.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 грудня 2017 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 17 січня 2019 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В с т а н о в и в:

02 липня 2019 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 надіслали засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 грудня 2017 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 17 січня 2019 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 просять суд касаційної інстанції скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанції і ухвалити нове рішення про відмову в задоволені позову.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями для розгляду справи визначено суддю-доповідача Ігнатенка В. М.

У відповідності до частини 1 статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення (частина 2 статті 390 ЦПК України).

Відповідно до частини 3 статті 390 ЦПК України строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Вказану касаційну скаргу подано з пропуском строку, передбаченого вимогами частини першої статті 390 ЦПК України.

У касаційній скарзі міститься клопотання заявників про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, в обґрунтування якого вони посилаються на те, що про існування постанови апеляційного суду дізналися лише 03 червня 2019 року, коли отримали повідомлення із державної виконавчої служби, на підтвердження чого надають копії відповідних документів. У зв`язку із цим, заявники вважають, що вказані обставини надають право на поновлення строку на касаційне оскарження.

Однак, із копій наданий документів не вбачається можливими встановити, яким чином вони підтверджують отримання заявниками копії оскаржуваної постанови апеляційного суду саме 03 червня 2019 року, оскільки копії даних документів неналежної якості, та відповідно встановити їх зміст не є можливим. Натомість, інших належних доказів на підтвердження дати отримання оскаржуваного судового рішення до матеріалів касаційної скарги не додано.

Таким чином, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 необхідно надати до суду належні докази, які містять відомості щодо дати отримання постанови Закарпатського апеляційного суду від 17 січня 2019 року.

У порушення вимог частини другої статті 392 ЦПК України в касаційній скарзі не зазначено адрес електронної пошти ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , і не зазначено відомостей про їх відсутність.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються її копії відповідно до кількості учасників справи.

Ураховуючи наведене, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 необхідно надати до суду належним чином оформлену касаційну скаргу, із зазначенням у ній, крім іншого, адрес електронної пошти ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , або відомостей про їх відсутність.

Касаційна скарга має бути подана у відповідній кількості примірників для суду та інших учасників справи.

У порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановленому розмірі.

Натомість, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 порушують клопотання про звільнення від оплати судового збору за подання даної касаційної скарги у зв`язку із тим, що ОСОБА_2 взагалі не має доходів, а ОСОБА_1 є пенсіонеркою, розмір її доходів є досить невеликим, що свідчить про її важке матеріальне становище та є підставою для звільнення її від сплати судового збору.

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про судовий збір» суд може звільнити від сплати судового збору, зменшити розмір судового збору, відстрочити або розстрочити сплату судового збору, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача-фізичної особи за попередній календарний рік.

Згідно частини 3 статті 136 ЦПК України з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Єдиною підставою для вчинення судом зазначених дій є врахування ним майнового стану сторони. Обґрунтування, пов`язаних з цим обставин, які свідчать про неможливість чи утруднення в здійсненні оплати судового збору. Згідно зі статтями 12, 81 ЦПК України покладається на заінтересовану особу (заявника).

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, в тому числі й органів державної влади.

До матеріалів касаційної скарги не додано документів, якими підтверджується розміри доходів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за попередній календарний рік.

Разом із цим, як вбачається із поданої ОСОБА_1 довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 24 червня 2019 року № 847/03.02, розмір пенсії, отриманої ОСОБА_1 за період липня 2018 року - червня 2019 року становив 69 269,04 грн, а розмір заробітної плати ОСОБА_1 за період січня 2019 року - червня 2019 року становив 50 254,55 грн, що підтверджується довідкою із Головного управління Державної фіскальної служби України у Закарпатській області від 25 червня 2019 року № 119/07-16-05-02-09.

Однак, надані документи не підтверджують того, що сума судового збору, яку необхідно сплатити за подання даної касаційної скарги є більшою, ніж сума 5 % від розмірів доходів заявників за 2018 рік.

Таким чином, відсутні правові та фактичні підстави для звільнення заявників від оплати судового збору за подання касаційної скарги, а тому слід відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про звільнення від оплати судового збору.

Ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою становить 1,5 % ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати (підпункт перший пункту першого частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір»», в редакції, чинній станом на дату подання позовної заяви у даній справі).

Розмір мінімальної заробітної плати станом на 01 січня 2016 року становив 1 378,00 грн.

Згідно зі статтею 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої цієї статті становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовів, ціна яких визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується у гривнях з урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати.

Ураховуючи наведене, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 необхідно надати до суду квитанцію про сплату судового збору в розмірі необхідної до сплати суми судового збору за подання даної касаційної скарги, з урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого НБУ на день сплати ними судового збору.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК у Печерському районі м. Києва, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, рахунок отримувача: 6007, ККДБ: 22030102.

Порядок оплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати оригінал документа, що підтверджує його сплату.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала. За змістом частини першої статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог цього Кодексу щодо форми і змісту, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 необхідно залишити без руху з наданням їм можливості усунути вищевказані недоліки.

На підставі наведеного, керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

У х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Залишити без руху касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 грудня 2017 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 17 січня 2019 року, та надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 23 серпня 2019 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Якщо наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження будуть визнані неповажними, у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.

У разі невиконання у встановлений строк інших вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Ігнатенко