Постанова

Іменем України

20 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 2-13242/10

провадження № 61-31828св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого: Калараша А. А. (суддя-доповідач),

суддів - Грушицького А.І., Петрова Є. В., Мартєва С. Ю., Сердюка В.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - ОСОБА_2 ,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк»,

особа, яка не брала участь у справі - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова В.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Харківської області від 24 жовтня 2017 року, ухваленеу складі колегії суддів Хорошевського О.М., Кіся П.В., Кружиліної О.А.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрпромбанк» (далі - ТОВ «Укрпромбанк») в особі уповноваженого представника - Харківської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрпромбанк», і в обґрунтування позовних вимог зазначав, що кредитний договір не відповідає вимогам чинного законодавства, а саме Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю», ст. ст. 193, 533 ЦК України в частині положень договору про нарахування та сплати процентів за користування кредитом в іноземній валюті, тому даний договір є недійсним в силу вимог ст. ст. 203, 215 ЦК України. Без включення в договір положень щодо сплати процентів за користування кредитними коштами він не був би вчинений сторонами, тому його слід визнати недійсним в цілому, оскільки надання безпроцентних кредитів суперечить суті правовідносин кредиту та вимогам ЗУ «Про банки і банківську діяльність». Договір іпотеки, яким забезпечувалося виконання зобов`язання за вказаним кредитним договором, також слід визнати недійсним відповідно до ст. 548 ЦК України.

Враховуючи викладене, позивач просив суд визнати недійсними кредитний договір № 260/ФКВ-07 від 17 квітня 2007 року та іпотечний договір № 260/Zфквіп/-07 від 17 квітня 2007 року, укладені між ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_1 .

Короткий зміст рішення судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 09 грудня 2010 року позовні вимоги задоволено.

Визнано недійсним кредитний договір № 260/ФКВ-07 від 17 квітня 2007 року, укладений між ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_1 .

Визнано недійсним іпотечний договір № 260/Zфквіп/-07 від 17 квітня 2007 року укладений між ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_1 , посвідчений 17 квітня 2007 року Приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Гаврильєвим В.І., зареєстрований в реєстрі за № 803.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 24 жовтня 2017 року рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 09 грудня 2010 року скасовано та ухвалено нове судове рішення .

У задоволенні позовних вимог відмовлено.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив з того, що ПАТ «Дельта Банк» є належним відповідачем у справі, а оскільки судом першої інстанції не було залучено до участі у справі належного відповідача і цей недолік не може бути усунений у суді апеляційної інстанції, оскаржуване рішення підлягає скасуванню, а у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

Скаржник просив суд касаційної інстанції скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

У листопаді 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Харківської області від 24 жовтня 2017 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу №2-13242/10 з Дзержинського районного суду м. Харкова.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справу № 2-13242/10 передано до Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції не прийняв до уваги, що під час розгляду справи у суді першої інстанції представник ТОВ «Укрпромбанк» не повідомив про наявність нового кредитора в зобов`язанні, а також те, що ОСОБА_1 не був письмово повідомлений про зміну кредитора.

Судом апеляційної інстанції при розгляді справи порушено принцип рівності сторін відносно сторони позивача в процесі доказування, чим порушено вимоги закону, а саме представнику позивача не було надано судом додаткового часу для ознайомлення з матеріалами справи .

Відзив ПАТ «Дельта Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова В.В.на касаційну скаргу мотивовано тим, що на момент звернення до суду з зазначеним позовом, у спірних правовідносинах вже було замінено кредитора з ТОВ «Укрпромбанк» на ПАТ «Дельта Банк», відповідно позов було пред`явлено до неналежного відповідача, а тому судовим рішенням було порушено права ПАТ «Дельта Банку», як нового кредитора.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що 17 квітня 2007 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Укрпромбанк» було укладено кредитний договір № 260/ФКВ-07, відповідно до якого відповідач передав у власність позивача кредитні кошти у сумі 80 000,00 доларів США строком на 36 місяців до 16 квітня 2010 року.

17 квітня 2007 року в забезпечення виконання грошового зобов`язання було укладено іпотечний договір № 260/Zфквіп/-07.

30 червня 2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», ПАТ «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено трьохсторонній договір про передачу активів та кредитних зобов`язань ТОВ «Укрпромбанк» на користь ПАТ «Дельта Банк», зареєстрований за № 2258 (а.с. 24-28).

Відповідно до умов вказаного договору до ПАТ «Дельта Банк» перейшли права вимоги за кредитами, наданими ТОВ «Укрпромбанк», в тому числі і за кредитним договором № 260/ФКВ-07 від 17 квітня 2007 року з усіма забезпечувальними договорами, які були укладені із ОСОБА_1 .

ПАТ «Дельта Банк» був кредитором у кредитних правовідносинах з ОСОБА_1 на час ухвалення рішення суду першої інстанції.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши наведені у касаційній скарзі доводи, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга не підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив з того, що ПАТ «Дельта Банк» є належним відповідачем у справі, аоскільки судом першої інстанції не було залучено до участі у справі належного відповідача і цей недолік не може бути усунений у суді апеляційної інстанції, оскаржуване рішення підлягає скасуванню, а у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Колегія суддів не може повністю погодитися з висновками суду з огляду на наступне.

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 33 ЦПК України ( в редакції, діючій до 15 грудня 2017 року) суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Відповідно до статті 37 ЦПК України ( в редакції, діючій до 15 грудня 2017 року) у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу.

Процесуальне правонаступництво - це перехід процесуальних прав та обов`язків від однієї особи, яка була в процесі стороною або третьою особою, до іншої особи у зв`язку з переходом до неї суб`єктивних матеріальних прав.

Цивільне процесуальне правонаступництво на відміну від цивільного правонаступництва може бути тільки загальним (універсальним), оскільки правонаступник повністю замінює собою правопопередника у всьому об`ємі його процесуальних прав і обов`язків.

Матеріальне правонаступництво автоматично не породжує правонаступництва в процесі. Пов`язано це з тим, що вступ у процес правонаступника-позивача залежить від його волевиявлення. Вступ у процес правонаступника-відповідача залежить від волі позивача.

Процесуальне правонаступництво передбачає спадкоємство в матеріальному праві. Між неналежною стороною і належною стороною ніякої матеріально-правового зв`язку не існує.

Неналежна сторона не може передати свої права та обов`язки належній стороні.

Судом встановлено, що 30 червня 2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», ПАТ «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено трьохсторонній договір про передачу активів та кредитних зобов`язань ТОВ «Укрпромбанк» на користь ПАТ «Дельта Банк», зареєстрований за № 2258 (а.с. 24-28).

Відповідно до умов вказаного договору до ПАТ «Дельта Банк» перейшли права вимоги за кредитами, наданими ТОВ «Укрпромбанк», в тому числі і за кредитним договором № 260/ФКВ-07 від 17 квітня 2007 року з усіма забезпечувальними договорами, які були укладені із ОСОБА_1 .

Таким чином, на час звернення ОСОБА_1 до суду з вказаним позовом до ТОВ «Укрпромбанк» ПАТ «Дельта Банк» вже був новим кредитором у кредитних правовідносинах з ОСОБА_1 , тобто ПАТ «Дельта Банк» став матеріальним правонаступником ТОВ «Укрпромбанк» у спірних правовідносинах і відповідно в даній справі повністю замінює собою правопопередника у всьому об`ємі його процесуальних прав і обов`язків.

Колегія суддів вважає, що суд апеляційної інстанції прийшов до правильного висновку про те, що вказаний спір стосується прав та законних інтересів ПАТ «Дельта Банк», якого судом першої інстанції не було залучено до участі у справі .

Однак при цьому, суд апеляційної інстанції прийшов до неправильного висновку про те, що ТОВ «Укрпромбанк» є належним відповідачем, а ПАТ «Дельта Банк» є належним відповідачем, оскільки ПАТ «Дельта Банк» є процесуальним правонаступником відповідача ТОВ «Укрпромбанк» .

Аналізуючи викладене, суд апеляційної інстанції, враховуючи частину 2 статті 37 ЦПК України ( в редакції, діючій до 15 грудня 2017 року) мав процесуальну можливість залучити до участі у справі правонаступника відповідача ТОВ «Укрпромбанк» ПАТ «Дельта Банк» та розглянути справу по суті.

Доводи касаційної скарги відносно того, що суд апеляційної інстанції не взяв до уваги те, що під час розгляду справи у суді першої інстанції, представник ТОВ «Укрпромбанк» не повідомив про наявність нового кредитора в зобов`язанні, а також те, що ОСОБА_1 не був письмово повідомлений про зміну кредитора, не заслуговують на увагу, оскільки не спростовують того факту, що позовна заява була подана до суду до неналежного відповідача у справі, який свої процесуальні права передав ПАТ «Дельта Банк» і як результат суд вирішив питання про права, свободи та інтереси ПАТ «Дельта Банк», не залучивши до участі у справі у якості правонаступника відповідача.

Доводи касаційної скарги відносно того, що судом апеляційної інстанції при розгляді справи порушено принцип рівності сторін відносно сторони позивача в процесі доказування, чим порушено вимоги закону, а саме представнику позивача не було надано судом додаткового часу для ознайомлення з матеріалами справи не заслуговує на увагу, оскільки суд апеляційної інстанції за аналогічним клопотанням представника позивача судовий розгляд справи відкладав та надавав достатній час для ознайомлення з матеріалами справи.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції помилково виходив з того, що ТОВ «Укрпромбанк» є неналежним відповідачем у справі, тому справу по суті не розглядав.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів вважає, що рішення суду апеляційної інстанції було ухвалено з порушенням норм процесуального права, виправити які суд касаційної інстанції, в силу вимог статті 400 ЦПК України, позбавлений можливості, а тому оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню з направленням справи до суду апеляційної інстанції.

Висновки Верховного Суду за результатом розгляду касаційних скарг

Відповідно до статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Водночас відповідно до статті 400 ЦПК України Верховний Суд як суд касаційної інстанції не може встановлювати обставини справи, збирати й перевіряти докази та надавати їм оцінку.

Відповідно до статті 411 ЦПК України справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Аналізуючи викладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване судове рішення впливає на права, свободи, інтереси ПАТ «Дельта Банк», якого не було залучено до участі у справі, а тому таке рішення підлягає скасуванню з направленням справи до суду апеляційної інстанції .

Суду апеляційної інстанції при новому розгляді справи необхідно вирішити питання про залучення до участі у справі в якості правонаступника відповідача ТОВ «Укрпромбанк» - ПАТ «Дельта Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» та розглянути справу по суті заявлених позовних вимог.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416, 417 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Апеляційного суду Харківської області від 24 жовтня 2017 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий: А. А. Калараш

Судді: А. І. Грушицький

С. Ю. Мартєв

Є. В. Петров

В. В. Сердюк