Справа № 710/753/18
Провадження № 2/710/81/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.02.2019 м. Шпола

Шполянський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Побережної Н.П.,

за участі секретаря судового засідання - Бараненко А.В.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про визнання правочину дійсним,

ВСТАНОВИВ:

12.06.2018 до Шполянського районного суду Черкаської області надійшов даний позов, в якому позивач просить визнати договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірним спорудами, який розташований в АДРЕСА_1, належний ОСОБА_4 укладений між ним та позивачем та визнати за позивачем право власності на житловий будинок з надвірними спорудами в АДРЕСА_1, що складається із житлового будинку, А1, веранди, гаража - Б, сарая-літньої кухні -В, вбиральні Г, погреба -Д, колодязя-1, огорожі -2, воріт з хвірткою -3, які зареєстровані за відповідачем ОСОБА_4, вартістю 44 950 грн. без ПДВ.

Свій позов позивач мотивує наступним. Позивач проживав у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_3 з 16.10.1997 по 06.03.2013. Від шлюбу є двоє дітей: ОСОБА_5 - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. Дочка з відповідачкою ОСОБА_3 проживає за вказаною адресою. В 2005 році позивач разом з відповідачем колишньою дружиною придбали у відповідача ОСОБА_4, житловий будинок з господарськими спорудами в АДРЕСА_1. Будинок за вказаною адресою належав відповідачу з червня 1993 року згідно даних по господарської книги села за № 12, номер об'єкта по господарському обліку 1894-1. Довідку Матусівської сільської ради Шполянського району Черкаської області. Купівля-продаж будинку була здійснена за 7(сім)тисяч гривень, які позивач виплачував продавцю частинами на протязі 2005-2006 років, що підтверджено розпискою про отримання грошей. Сім'я позивача, заселилась у куплений будинок в 2005 році, де і були зареєстровані. Тобто, позивач та відповідач ОСОБА_4 як сторони, виконали умови договору повністю, крім нотаріального посвідчення купівлі-продажу житлового будинку. Позивач став фактичним власником будинку, однак зареєструвати своє право власності на житло не може. Позивач з колишньою дружиною проживали в будинку однією сім'єю разом до 2012 року. З вересня 2012 року позивач в будинку не проживає, але зареєстрований до цього часу. Маючи намір оформити документи на будинок, 06.02.2016 позивач отримав інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Позивач вважає, що втратив можливість нотаріально посвідчити договір через непорозуміння з відповідачкою ОСОБА_3, тому і звернувся до суду за захистом своїх майнових прав.

Відповідач ОСОБА_4 26.07.2018 надав до суду відзив, в якому визнав, що позивач ОСОБА_1 купив у нього будинок за 7 (сім) тисяч грн., на виплату. Гроші він отримував від ОСОБА_1 частинами на протязі 2005-2006 років, які той виплачував відповідачу щомісячно, при отриманні ним заробітної плати. Однак до цього часу договір купівлі-продажу будинку нотаріально не посвідчений, у зв'язку з тим, що в будинку прописалася сім'я ОСОБА_1, де були неповнолітні діти, і йому з невідомих відповідачу причин не дали згоди на відчуження його будинку, незважаючи на те, що він будинок купував для сім'ї, а не продавав. В даний час сторони не мають змоги нотаріально оформити договір купівлі-продажу будинку. Тому проти позову не заперечує та просив розгляд справи провести без його участі.

Відповідач ОСОБА_3 07.11.2018 надала до суду відзив на позовну заяву, в якому просила визнати договір купівлі - продажу житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 належний ОСОБА_4 та укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 з однієї сторони та ОСОБА_4, з іншої сторони. Також просить визнати за, позивачем право власності на Ѕ частину на житловий будинок з надвірними спорудами.

Позивачем 28.11.2018 було подано відповідь на відзив відповідача ОСОБА_3, вказав що відповідач ОСОБА_3 не виплачувала кошти відповідачу ОСОБА_4, так як позивач платив за будинку із своєї заробітної плати. Розписку за будинку ОСОБА_4 давав особисто позивачу.

У суд позивач та його представник позивача з'явилися, позов підтримали повністю, надали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_4 у суд не з'явився надав до суду заяву в якій позов визнав в повному обсязі. Крім цього зазначив, що гроші за будинок виплатив йому саме ОСОБА_1 До нотаріуса за оформленням договору купівлі - продажу будинку сторони зверталися, однак у зв'язку з тим, що ОСОБА_4, прописав у своєму будинку сім'ю ОСОБА_1 разом із неповнолітніми дітьми, Матусівська сільська рада надала довідку про те, що в будинку проживають неповнолітні діти, а тому орган опіки та піклування Шполянської РДА не дав згоди на продаж будинку.

Відповідач ОСОБА_3 у суд з'явилася, визнала позов частково. Мотивуючи своє заперечення тим, що визнання права власності тільки за ОСОБА_1 буде суперечити фактичним обставинам справи та вимогам ст.60 Сімейного кодексу України, відповідно до якої майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Оскільки спірний будинок було придбано за спільні кошти суд повинен визнати право власності на зазначене майно в рівних долях, визнання права власності лише за позивачем буде суперечити вимогам закону.

Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 17.07.2018 відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 29.08.2018 позовну заяву було залишено без руху.

Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 12.10.2018 було повернуто зустрічну позовну заяву ОСОБА_3, яка була подано 04.09.2018.

Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 26.12.2018 було відмовлено у затвердженні мирової угоди між сторонами.

Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 28.01.2019 закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до розгляду по суті.

Заслухавши пояснення та доводи сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд встановив наступне.

Згідно розписки наданої ОСОБА_1 ОСОБА_4 без дати її складання, ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_1 кошти за проданий будинок з надвірними спорудами на приватизованій земельній ділянці в АДРЕСА_1, який він купив для своєї сім'ї, в сумі 7000,00 (семи тисяч гривень) на протязі з 2005 по 2006 рік. Нотаріальне засвідчення договору купівлі - продажу вказаного будинку зобов'язувався провести на першу вимогу покупця. (а.с.12).

Рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 06.03.2013, справа №710/482/13-ц, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, зареєстрований 16.10.1997 у виконкомі Калинівської сільської ради Городищенського району, Черкаської області, актовий запис №4 - розірваний (а.с.13).

У відповідності до довідки від 01.06.2018 за №447, виданої виконкомом Матусівської сільської ради Шполянського району Черкаської області про те, що ОСОБА_4, 1956 року народження має з червня 1993 року по даний час в АДРЕСА_1 житловий будинок з підсобними будівлями згідно по господарської книги №12, номер об'єкта по господарського обліку 1894-1. (а.с.14).

Згідно довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку/ осіб від 01.06.2018 за №448, виданої виконкомом Матусівської сільської ради Шполянського району Черкаської області, в АДРЕСА_1 до складу сім'ї /зареєстрованих/ входять: ОСОБА_4 - уповноважений власник (незареєстрований та не проживає), ОСОБА_1 (зареєстрований але не проживає), ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_7. (а.с.15).

Довідка №446 від 01.06.2018, видана виконкомом Матусівської сільської ради Шполянського району Черкаської області, містить інформацію про те, що згідно погосподарських книг Матусівської сільської ради, житловий будинок з підсобними приміщеннями по АДРЕСА_1 належить ОСОБА_4. В цьому житловому будинку з 2005 року по даний час зареєстровані та проживають: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_7 (зареєстрований але з 2012 року не проживає по даний час). (а.с.16).

Відповідно звіту про проведення незалежної оцінки № 918003_15022016_ОХ160215, підготовленого фізичною особою - підприємцем ОСОБА_8, вартість житлового будинку загальною площею 65,8 кв.м., з надвірними спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 станом на 15.02.2016 становить 44 950 (сорок чотири тисячі дев'ятсот п'ятдесят) грн. 00 коп. - без урахування ПДВ. (а.с.17-20).

У відповідності із технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1, виготовлений фізичною особою - підприємцем ОСОБА_9, одноквартирний (садибний) житловий будинок типу АДРЕСА_1 має загальну площе 65,8 квадратних метри, житлову площу 38,0 квадратних метри, та складається з веранди, коридора, трьох кімнат, ванної, кухні. (а.с. 21-22).

Згідно з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, щодо об'єкта нерухомого майна, від 06.02.2016 року № 52766631, житловий будинок загальною площею 65,8 кв.м., житловою площею 38 кв.м., розташований: АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 57, номер запису про право власності 13149764, зареєстрований 02.02.2016 за ОСОБА_4. Підстава виникнення права власності - довідка, серія та номер: 102.ю видана 02.02.2016 Матусівською сільською радою Шполянського району Черкаської області. Державний реєстратор - приватний нотаріус Білоус Василь Пантелеймоновч, Шполянський районний нотаріальний округ. (а.с.23).

Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 04.05.2016 за № НВ -016, за адресою: АДРЕСА_1, розташована земельна ділянка площею 0,2500 га, кадастровий номер НОМЕР_1, цільове призначення земельної ділянки - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), категорія земель - землі житлової та громадської забудови, форма власності комунальна. Дата державної реєстрації - 04.05.2016 року (а.с. 27- 29).

Отже, на даний час власником житлового будинку є відповідач 1 - ОСОБА_4, що підтверджується відповідною інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 06.02.2016 року № 52766631.

Згідно ч.5 ст. 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості Державного реєстру прав вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки їх не скасовано у порядку, передбаченому цим Законом.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.3 Цивільного кодексу України в редакції станом на 01.01.2005, загальними засадами цивільного законодавства є свобода договору. Це підтверджує ст. 627 ЦК України, згідно з якою відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ст.626 ЦК України, Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно ч.3 ст. 640 ЦК України договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

Статтею 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Згідно ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Частино 3 ст. 208 ЦК України передбачено, що правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу, належить вчиняти в письмові формі.

Згідно ч.1 ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

У відповідності до норм ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст. 220 ЦПК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Згідно ст.655 ЦУ України, в редакції станом на 2005 рік за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Пунктом 13 Постанови Пленум Верховного Суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду справ про визнання правочинів недійсними» визначено, що вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК (435-15) не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін. При розгляді таких справ суди повинні з'ясувати, чи підлягає правочин обов'язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. У зв'язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК (435-15).

Аналогічний правовий висновок міститься у рішенні Верховного Суду України у справі № 6-162 цс12 від 30.01.2013, зокрема вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації. Момент вчинення таких правочинів згідно зі статтею 210, частиною третьою статті 640 ЦК України пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними й не створюють прав та обов'язків для сторін. Договір купівлі-продажу житлового будинку (або його частини) підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, а тому не може бути визнаний дійсним на підставі частини другої статті 220 ЦК України. При цьому державна реєстрація договору дарування, укладеного сторонами для приховання іншого правочину, не може вважатися державною реєстрацією договору купівлі-продажу, про визнання дійсним якого просять позивачі в позовній заяві.

Судом встановлено, що за розпискою від 2005 року позивач сплачував відповідачу ОСОБА_4 протягом 2005 -2006 років кошти в розмірі 7000,00 (семи тисяч гривень) за житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться, по АДРЕСА_1, натомість ОСОБА_4 зобов'язався на першу вимогу засвідчити договір купівлі -продажу будинку нотаріально. Кошти за будинок ОСОБА_4, були сплачені в період 2005 - 2006 року, даний факт останнім не заперечується.

В період сплати коштів позивач перебував у шлюбі із ОСОБА_3. З 2005 року по 2012 рік позивач із своєю сім'єю був зареєстрований та фактично проживав у житловому будинку який знаходиться, по АДРЕСА_1. З 2013 року позивачем було змінено місце проживання, а шлюб із ОСОБА_3 розірвано за рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 06.03.2013.

Причин, чому між ОСОБА_4 та позивачем не було здійснено нотаріальне оформлення та державна реєстрація договору купівлі - продаж будинку у період часу з 2006 по 2012 роки позивачем не обґрунтовано.

В позовній заяві позивач вказав, що не може оформити договір нотаріально через непорозуміння з відповідачкою ОСОБА_3

Згідно пояснень відповідача ОСОБА_4, домовленість щодо продажу будинку була лише між ним та ОСОБА_1 Гроші за будинок сплачував саме ОСОБА_1 ОСОБА_3 грошей ОСОБА_4 не сплачувала і з нею про продаж будинку він не домовлявся. До нотаріуса за оформленням договору купівлі - продажу будинку сторони зверталися, однак у зв'язку з тим, що ОСОБА_4, прописав у своєму будинку сім'ю ОСОБА_3 разом із неповнолітніми дітьми, Матусівська сільська рада надала довідку про те, що в будинку проживають неповнолітні діти, а тому орган опіки та піклування Шполянської РДА не дав згоди на продаж будинку.

Суд ставиться до таких тверджень критично, оскільки жодних доказів даним твердженням надано не було, як то відмови нотаріуса у оформленні договору купівлі - продажу.

Таким чином суд приходить до висновку, що позовна вимога про визнання договору купівлі - продажу житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 який належить ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_8, укладеним між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 суперечать закону, оскільки, на момент укладення даний договір підлягав нотаріальному посвідченню, а право власності обов'язковій державній реєстрації, що сторонами договору зроблено не було, тому ч.2 ст. 220 ЦК України в даному випадку не може бути застосована. Позивач не вказав аргументів, та не обґрунтував, чому не було дотримано форми договору та не було проведено нотаріальне посвідчення і державну реєстрацію договору, при його укладанні, і що заважає це здійснити на даний момент. Позивачем не надано належних та допустимих доказів ухилення відповідачів від його нотаріального посвідчення та втрати такої можливості станом на дату звернення до суду. Отже дана позовна вимога не підлягає задоволенню.

Також в своєму позові позивач просить визнати за ним право власності на житловий будинок. В той же час, оскільки дана позовна вимога є похідною від вимоги про визнання договору укладеним, тому вона не може бути задоволеною, оскільки договір не визнано укладеним.

Суд критично ставиться до визнання позову відповідачем ОСОБА_4, оскільки таке визнання позову суперечить нормам чинного законодавства (ч.4 ст.206 ЦПК України).

В зв'язку цим, визнання права власності на майно іншого власника за позивачем, немає жодних правових підстав. Отже дана позовна вимога також не підлягає задоволенню.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов не підлягає до задоволення.

Заходи забезпечення позову судом не вживалися.

Оскільки суд відмовляє в задоволенні позову, то понесені позивачем судові витрати залишає на його рахунку.

На підставі ст.ст. 3, 16, 182, 203, 208, 210, 220,368, 626-628, 638, 640, 655, 657 ЦК України в редакції станом на 01.01.2005, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 211, 263-265, ч.1 ст. 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Рішення може бути оскаржене сторонами в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області через Шполянський суд Черкаської області (до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи тобто до 01.03.2019) шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, після 01.03.2019 апеляційна скарга подається безпосередньо до Апеляційного суду Черкаської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення в повному обсязі складене 01.03.2019.

Суддя Шполянського

районного суду Н.П. Побережна