Постанова

Іменем України

10 липня 2019 року

м. Київ

справа № 686/23256/16-ц

провадження № 61-32980св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі:

головуючого - Ступак О. В.,

суддів: Гулейкова І. Ю., Кузнєцова В. О., Олійник А. С. (суддя - доповідач), Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - заступник прокурора Хмельницької області в інтересах держави в особі Хмельницької міської ради

відповідачі: ОСОБА_1 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Пімліко»,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Олешинська сільська рада Хмельницького району

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу заступника прокурора Хмельницької області на рішення Хмельницького міськрайонного суду від 11 травня 2017 року у складі судді Салоїд Н. М. та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 17 липня 2017 року у складі суддів Талалай О. І., Корніюк А. П., П`єнти І. В.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2016 року заступник прокурора Хмельницької області в інтересах держави в особі Хмельницької міської ради звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Патріот 2014» (далі - ТОВ «Компанія з управління активами «Патріот 2014»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Пімліко» (далі - ТОВ «Пімліко») про визнання незаконною та скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку (кадастровий номер НОМЕР_1 ) з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства площею 0, 8 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; визнання недійсним договору купівлі - продажу зазначеної земельної ділянки, укладеного 29 жовтня 2015 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Компанія з управління активами «Патріот 2014»; скасування державної реєстрації права власності та витребування з незаконного володіння ТОВ «Пімілко» вказаної земельної ділянки.

Позов обгрунтовано тим, що 29 жовтня 2015 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Компанія з управління активами «Патріот 2014» укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки (кадастровий номер НОМЕР_1 ) з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства площею 0,8 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належала продавцю на підставі державного акта на право приватної власності на землю, серія НОМЕР_2 від 26 листопада 1997 року.

На час укладення спірного договору ОСОБА_1 не набув право власності на вказану земельну ділянку, оскільки у книгах реєстрації державних актів на право приватної власності на землю Олешинської сільської ради відсутні записи про державну реєстрацію державного акта на право власності на земельну ділянку.

За цим фактом прокуратурою області 15 березня 2016 року розпочато досудове розслідування.

Згідно з висновком експертизи Хмельницького НДЕКЦ від 04 серпня 2016 року № 110 Т, на державному акті на ім`я ОСОБА_1 відтиски круглої печатки Олешинської сільської ради з реквізитами нанесені струменево - крапельним способом за допомогою друкуючого пристрою кольорового струменевого принтеру або іншого обладнання з аналогічним способом друку.

ОСОБА_2 , ініціали і підпис якої значиться у державному акті на право власності на землю на ім`я ОСОБА_1 , в Олешинській сільській раді на посаді інженера - землевпорядника та на інших посадах не працювала; документація із землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 спірної земельної ділянки відсутня.

ОСОБА_1 не був власником спірної земельної ділянки, оскільки відповідний державний акт не видавався та не був зареєстрований у встановленому законодавством порядку.

Надалі згідно із договором купівлі - продажу від 01 квітня 2016 року зазначену земельну ділянку ТОВ «Компанія з управління активами «Патріот 2014» продало ТОВ «Пімліко».

Спірна земельна ділянка знаходиться в межах міста Хмельницького, 24 липня 2015 року вибула з комунальної власності територіальної громади м. Хмельницького поза її волею, тому Хмельницька міська рада має право її витребувати із незаконного володіння добросовісного набувача - ТОВ «Пімліко».

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 13 лютого 2017 року закрито провадження у справі в частині позовних вимог до ТОВ «Компанія з управління активами «Патріот 2014» у зв`язку з відмовою прокурора від позову, з огляду на ліквідацію зазначеної юридичної особи.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 11 травня 2017 року провадження у справі в частині позовних вимог до ТОВ «Пімліко» про скасування державної реєстрації права власності та витребування з незаконного володіння товариства земельної ділянки (кадастровий номер НОМЕР_1 ) з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства площею 0,8 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , закрито, оскільки спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 11 травня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 17 липня 2017 року, в позові заступника прокурора Хмельницької області в інтересах держави в особі Хмельницької міської ради до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Олешинська сільська рада Хмельницького району про визнання незаконною та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку ОСОБА_1 (кадастровий номер НОМЕР_1 ) з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства площею 0,8 га, яка розташована по АДРЕСА_1 , відмовлено.

26 травня 2017 року ухвалено додаткове рішення в частині позовної вимоги про визнання недійсним договору купівлі - продажу земельної ділянки, укладеного 29 жовтня 2015 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Компанія з управління активами «Патріот 2014», стосовно якої не ухвалено рішення. Відмовлено у позові заступника прокурора Хмельницької області в інтересах Хмельницької міської ради до ОСОБА_1 в частині визнання недійсним договору купівлі - продажу земельної ділянки (кадастровий номер НОМЕР_1 ), призначеної для ведення особистого селянського господарства, площею 0,8 га, укладеного 29 жовтня 2015 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Компанія з управління активами «Патріот 2014», розташованої по вул. Кооперативній, 40 у м. Хмельницькому.

Ухвалюючи рішення про відмову в позові, суд першої інстанції дійшов висновку про недоведеність прав позивача на спірну земельну ділянку, оскільки не встановлено належність земельної ділянки до земель комунальної власності м. Хмельницького станом на час видачі державного акта ОСОБА_1 Надані заступником прокурора Хмельницької області докази на підтвердження цієї обставини стосуються лише перебування земельної ділянки в межах м. Хмельницького на сьогодні, після зміни меж міста шляхом збільшення його території. Позовну вимогу про визнання недійсним державного акта на земельну ділянку, виданого ОСОБА_1 , прокурор не заявив. Проте відповідно до частини першої статті 22 ЗК України 1990 року (в редакції станом на дату одержання державного акта позивачем), право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. У зв`язку із цим не підлягає до задоволення і позовна вимога про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки (кадастровий номер НОМЕР_1 ), з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства площею 0,8 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , укладеного 29 жовтня 2015 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Компанія з управління активами «Патріот 2014», оскільки право на належну ОСОБА_1 земельну ділянку, посвідчене державним актом, прокурор не спростував.

Згідно з рішенням шостої сесії XXII скликання Олешинської сільської ради від 03 лютого 1997 року № 7 «Про приватизацію земельних ділянок» ОСОБА_1 передано у власність безкоштовно земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства площею 0,80 га, а отже, вирішення питання про правомірність видачі державного акта безпосередньо залежить від законності рішення, на підставі якого такий акт виданий, і дотримання вимог, передбачених статтями 116, 118 ЗК України.

З посиланням на частину першу статті 59 ЦПК України 2004 року суд першої інстанції не взяв до уваги наданий прокурором висновок експерта від 04 серпня 2016 року № 110 Т на підтвердження факту проставлення на державному акті ОСОБА_1 неналежного відбитку печатки Олешинської сільської ради з тих підстав, що висновок зроблено в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000037, як доказ, який одержано з порушенням порядку, встановленого законом.

Суд апеляційної інстанції погодившись із висновками суду першої інстанції, виходив з того, що право власності на нерухоме майно набувається особами в порядку, визначеному законом, який існував на час такого набуття, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього відповідно до чинного на той час порядку. Прокурор не надав належні та допустимі докази, що на час набуття ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку, вона належала територіальній громаді м. Хмельницького та входила до складу земель, які постановою Верховної Ради України від 12 травня 2011 року включені в межі міста. Прокурор не оскаржує рішення органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність ОСОБА_1 та виданого йому державного акта на право власності на землю. Скасування державної реєстрації не припинить набутого відповідачем права власності на земельну ділянку. З огляду на те, що спосіб захисту має бути ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що обраний прокурором спосіб захисту цивільного права унеможливлює задоволення позову.

Суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовної вимоги про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки, укладеного між ОСОБА_1 і ТОВ «Патріот 2014», недійсним, оскільки міська рада не є стороною оспорюваного правочину, а прокурор фактично просив суд застосувати спосіб повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, тоді як Хмельницька міська рада не є власником земельної ділянки, а тому її право у спірних правовідносинах не порушено.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

09 вересня 2017 року заступник прокурора Хмельницької області звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, просить скасувати рішення Хмельницького міськрайонного суду від 11 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 17 липня 2017 року в частині визнання незаконною та скасування державної реєстрації прав власності на спірну земельну ділянку ОСОБА_1 й повернути справу на новий розгляд до суду першої інстанції. В іншій частині судові рішення не оскаржуються.

Рух справи у суді касаційної інстанції

11 серпня 2017 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження

У червні 2018 року справу разом із матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою Верховного Суду від 15 травня 2019 року справу призначено до розгляду.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційну скаргу мотивовано тим, що судами першої та апеляційної інстанцій не з`ясовано обставини, які мають значення для правильного вирішення спору, а саме: не надано оцінку відсутності підписів голови Олешківської сільської ради на копії рішення цієї ради № 7 від 03 лютого 1997 року «Про приватизацію земельних ділянок», усупереч вимог статті 212 ЦПК України 2004 року як доказу у справі не надано оцінку висновку експерта Хмельницького НДЕКЦ від 04 серпня 2016 року №110 Т, яким встановлено посвідчення державного акта на землю, виданого ОСОБА_1 , не печаткою сільської ради, яка використовувалася в 1997 році, підпис від імені голови Олешинської сільради ОСОБА_3 , виконано не ОСОБА_3 , а іншою особою, вказаний на державному акті на земельну ділянку виданому ОСОБА_1 інженер-землевпорядник ОСОБА_4 згідно її трудової книжки на жодних посадах у цій сільській раді не працювала, план відображений на державному акті на право приватної власності ОСОБА_1 1997 року не містить жодних поворотних точок меж земельної ділянки та всіх точок закріплених в натурі (на місцевості) довгостроковими межовими знаками, бланк державного акта на ім`я ОСОБА_1 не містить серійного номеру. Судами не взято до уваги, як доказ книгу реєстрації державних актів на право власності на землю Олешинської сільської ради із записами за 1997 рік, сформовану в 2007 році.

Судами першої та апеляційної інстанцій не надано оцінку тій обставині, що на час звернення ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу про державну реєстрацію права власності на спірну земельну ділянку він не набув право власності на спірну земельну ділянку, оскільки її реєстрація не була проведена відповідно до закону, чинного на момент її виникнення, а саме у 1997 році.

Доводи особи, яка подала заперечення на касаційну скаргу

ОСОБА_1 надав суду касаційної інстанції заперечення проти касаційної скарги, в якому вказав про правомірність оскаржених судових рішень, які відповідають нормам матеріального та процесуального права.

Суди першої та апеляційної інстанцій встановили обставини справи та правильно застосували до спірних правовідносин норми матеріального права.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 26 листопада 1997 року ОСОБА_1 отримав державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 , виданий Олешинською сільською радою народних депутатів Хмельницького району Хмельницької області на підставі рішення Олешинської сільської ради народних депутатів від 03 лютого 1997 року № 7, згідно з яким ОСОБА_1 передано у власність розташовану на території Олешинської сільської ради земельну ділянку для ведення підсобного господарства площею 0,8 га. У державному акті зазначено, що його зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 07604.

Постановою Верховної Ради України від 12 травня 2011 року № 3349-VI «Про зміну і встановлення меж міста Хмельницький і Хмельницького району Хмельницької області» змінено межі міста Хмельницький і Хмельницького району Хмельницької області шляхом збільшення території міста на 681 га земель, у тому числі за рахунок 10 га земель Олешинської сільської ради Хмельницького району; затверджено територію міста Хмельницького загальною площею 9305 га і територію Хмельницького району площею 122011,98 га.

29 жовтня 2015 року приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 від 26 листопада 1997 року, виданого Олешинською сільською радою народних депутатів Хмельницького району, до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру речових прав власності на нерухоме майно внесено відомості про право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку (кадастровий номер НОМЕР_1 ) з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства площею 0,8 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Між ОСОБА_1 , як продавцем, і ТОВ «Компанія з управління активами «Патріот-2014», як покупцем, 29 жовтня 2015 року укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,8000 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер НОМЕР_1 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_1 відповідно до проекту землеустрою щодо встановлення та відновлення меж м. Хмельницький, на підставі якого прийнято Постанову Верховної Ради України від 12 травня 2011 року «Про зміну і встановлення меж міста Хмельницький і Хмельницького району Хмельницької області», входить в межі м. Хмельницького, що підтверджується листами Управління Держгеокадастру у Хмельницькому районі Хмельницької області від 10 листопада 2015 року, Управління з питань земельних ресурсів та земельної реформи Департаменту архітектури, містобудування та земельних ресурсів Хмельницької міської ради від 20 листопада 2015 року, Виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 18 січня 2016 року та від 08 лютого 2016 року.

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 73091400 від 16 листопада 2016 року, 01 квітня 2016 року вище зазначену земельну ділянку продано ТОВ «Компанія з управління активами «Патріот-2014» за нотаріально посвідченим договором купівлі - продажу ТОВ «Пімліко».

Позиція Верховного Суду

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, зміст оскаржуваних судових рішень, обговоривши доводи касаційної скарги Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Згідно з пунктом 1 Розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України (далі - ЗК України) рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Відповідно до частин першої третьої статті 6 ЗК України 1992 року, чинного на час виникнення спірних правовідносин (тут і далі - ЗК України 1992 року), громадяни України мають право на одержання у власність земельних ділянок, зокрема, для ведення особистого підсобного господарства. Передача земельних ділянок у власність громадян здійснюється місцевими Радами народних депутатів відповідно до їх компетенції за плату або безоплатно.

Частиною першою статті 23 ЗК України 1992 року визначено, що право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Відповідно до пунктів 3.1, 3.2 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди), затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 15 квітня 1993 року № 28 і зареєстрованої Міністерством юстиції України 23 квітня 1993 року за №31), яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, державні акти на право приватної власності на землю видаються і реєструються тією сільською, селищною, міською, районною Радою народних депутатів, яка прийняла рішення про передачу земельної ділянки у власність або надання її у постійне користування.

Державні акти на право приватної власності на землю реєструються у Книзі записів (реєстрації) державних актів на право приватної власності на землю за формою згідно з додатком № 2.

Громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки (пункт 7 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України).

Звертаючись до суду з позовом, прокурор, посилаючись на набуття ОСОБА_1 земельною ділянки з порушенням вимог закону (підстава позову), просив визнати незаконною та скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_1 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 від 29 жовтня 2015 року (зміст позову).

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Європейський суд з прав людини неодноразово, аналізуючи національні системи правового захисту на предмет дотримання статті 13 Конвенції, вказував, що для того, аби бути ефективним, національний засіб юридичного захисту має бути: незалежним від будь-якої вжитої на розсуд державних органів дії, безпосередньо доступним для тих, кого він стосується (див. рішення від 6 вересня 2005 року у справі «Гурепка проти України» (Gurepka v. Ukraine, заява № 61406/00, § 59);«ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоби його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (див. рішення від 10 грудня 1996 року у справі «Аксой проти Туреччини» (Aksoy v. Turkey, заява № 100/1995/606/694, § 95); спроможним запобігти виникненню або продовженню стверджуваного порушення чи надати належне відшкодування за будь-яке порушення, яке вже мало місце (див. рішення від 26 жовтня 2000 року у справі «Кудла проти Польщі» (Kudla v. Poland, заява № 30210/96, § 158) (§ 29 рішення Європейського суду з прав людини від 16 серпня 2013 року у справі «Гарнага проти України» (Garnaga v. Ukraine, заява № 20390/07).

У постанові від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 Велика Палата Верховного Суду зазначила, щозахист має бути ефективним, тобто повинен здійснюватися з використанням такого способу захисту, який може відновити, наскільки це можливо, відповідні права, свободи й інтереси позивача.

Власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків (частина друга статті 152 ЗК України).

Перелік способів захисту земельних прав викладений у частині третій статті 152 ЗК України. Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, зокрема визначеним вказаною частиною, або ж іншим способом, який передбачений законом (див. пункт 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16).

Згідно з частиною першою статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у редакції 2015 року (далі - Закон) встановлено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до частин першої - п`ятої статті 3 Закону державна реєстрація прав є обов`язковою. Інформація про право на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав.

Права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 27 Закону державна реєстрація права власності проводиться на підставі, зокрема, державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 01 січня 2013 року.

29 жовтня 2015 року приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 від 26 листопада 1997 року, виданого Олешинською сільською радою народних депутатів Хмельницького району, до державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру речових прав власності на нерухоме майно внесено відомості про право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку (кадастровий номер НОМЕР_1 ) з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства площею 0,8 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Право на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права й обов`язки безпосередньо виникають, зокрема, з актів органів місцевого самоврядування (частина четверта статті 11 ЦК України). Отже, їхні рішення можуть бути підставами виникнення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до пункту 10 частини другої статті 16 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України до способів захисту цивільних прав та інтересів належить, зокрема, визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування. Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси (частина перша статті 21 ЦК України).

Прокурор не оскаржує рішення органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки ОСОБА_1 у власність та виданого йому державного акта.

Відповідно до статті 60 ЦПК України 2004 року кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може грунтуватись на припущенні.

Із урахуванням підстав та змісту позову прокурора у цій справі суди першої та апеляційної інстанцій правильно встановили, що внесення нотаріусом до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку не є підставою виникнення цього права, а є лише умовою його підтвердження на виконання вимог чинного законодавства, а скасування державної реєстрації не припинить набутого відповідачем права власності. Оскільки відповідно до статті 23 Земельного кодексу України в редакції 1993 року право власності або право постійного користування землею посвідчувалося державними актами, який видавався і реєструвався сільською радою.

З огляду на викладене, Верховний Суд зазначає, що лише скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку не відновлює порушені, на думку прокурора, права територіальної громади м. Хмельницького.

Прокурор не довів належними та допустимими доказами, що спірна земельна ділянка вибула із комунальної власності територіальної громади м. Хмельницького поза її волею 29 жовтня 2015 року, оскільки цією датою проведено державну реєстрацію, а право на спірну земельну ділянку виникло у особи 1997 року до набрання чинності Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Прокурор, посилаючись на обставини, які свідчать про набуття права власності на земельну ділянку, не порушує питання правомірності набутого права власності на спірну земельну ділянку.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що на час надання спірної земельної ділянки у власність ОСОБА_1 - 1997 рік, вона не перебувала у комунальній власності територіальної громади м. Хмельницького. Крім того, вказуючи на факт відсутності запису про реєстрацію виданого ОСОБА_1 державного акта на землю у Книзі записів державних актів на право приватної власності, заступник прокурора Хмельницької області не надав на підтвердження своїх доводів копію книги з порядковим номером реєстрації спірної земельної ділянки № 07604.

У касаційній скарзі прокурор звертає увагу на те, що судом апеляційної інстанції не надано оцінки як доказу висновку експерта від 21 квітня 2017 року, проведеного у кримінальній справі, який є належним і допустим.

Суд першої інстанції у рішенні суду від 11 травня 2017 року зазначив, що на підтвердження факту проставлення на державному акті ОСОБА_1 неналежного відбитка печатки Олешинської сільської ради позивачем наданий висновок експерта від 04 серпня 2016 року № 110 . Такий доказ також не може бути взятий до уваги судом, оскільки висновок зроблено в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000037. Згідно з частиною першою статті 59 ЦПК України 2004 року суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Водночас суд першої інстанції не виклав мотивований висновок, чому не бере до уваги висновок експерта від 04 серпня 2016 року № 110, чому такий доказ отримано з порушенням порядку, встановленого законом.

Апеляційний суд зазначивши, що висновок експерта від 04 серпня 2016 року № 110Т, проведеного у кримінальному провадженні, не може вважатись належним доказом незаконності набуття ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку, не мотивував, чому дійшов такого висновку.

За змістом частин першої, третьої статті 58 ЦПК України 2004 року належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Верховний Суд зазначає, що отриманий відповідно до вимог закону висновок експерта у кримінальній справі, є письмовим доказом у цивільній справі, якому суд має надати оцінку та мотивувати, чи визнає доказ, чи відхиляє його.

Висновки судів першої та апеляційної інстанцій щодо висновку експерта у кримінальній справі є необґрунтованими, проте не впливають на висновок щодо ухваленого рішення про відмову в позові.

З урахуванням підстав та змісту позову, висновків суду про неефективний спосіб захисту порушеного права територіальної громади, доводи касаційної скарги в цій частині є необґрунтованими та не дають підстав для скасування судового рішення.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновки судів першої та апеляційної інстанцій щодо недоведеності позову належними та допустимими доказами, зводяться до незгоди із судовими рішеннями.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Згідно із частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки в цьому випадку оскаржувані судові рішення підлягають залишенню без змін, розподіл судових витрат Верховний Суд не здійснює.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу заступника прокурора Хмельницької області залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду від 11 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 17 липня 2017 року про відмову у позові в частині визнання незаконною та скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку (кадастровий номер НОМЕР_1 ) з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства площею 0,8 га, яка розташована по АДРЕСА_1 , залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Ступак

І. Ю. Гулейков

В. О. Кузнєцов

А. С. Олійник

Г. І. Усик