РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2019 року

м. Рівне

Справа F 555/241/19

Провадження F 22-ц/4815/631/19

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Ковальчук Н. М.

суддів: Бондаренко Н. В., Шимківа С. С.,

учасники справи:

позивач F ОСОБА_1;

відповідач F ОСОБА_2

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 19 лютого 2019 року у складі судді Собчука А.Ю., ухвалене в м. Березне Рівненської області о 12 год. 11 хв., повний текст рішення складено 20 лютого 2019 року,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що з відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі, від вони мають дочку F ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, допомогу на утримання якої відповідач не надає, попри свій передбачений законом обовFязок. У звFязку з цим просила суд стягнути аліменти на дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня предFявлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Березнівського районного суду Рівненської області від 19 лютого 2019 року вказаний позов задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_2) аліменти на утримання дочки F ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04 лютого 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто із ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, РНОКПП НОМЕР_1) на користь держави судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп.. Рішення суду в частині стягнення аліментів на дітей у межах суми платежу за один місяць з допущено до негайного виконання.

Рішення суду першої інстанції вмотивоване передбаченим законом обовFязком батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття, та обґрунтовано тим, що відповідачка є фізично здоровою особою працездатного віку та спроможний і зобовFязаний утримувати своїх неповнолітніх дітей незалежно від працевлаштування, наявності постійного заробітку чи доходу.

Вважаючи рішення суду незаконним, необґрунтованим, ухваленими з порушенням норм матеріального та процесуального права, без дослідження та встановлення фактичних обставин справи, ОСОБА_2 оскаржив його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі пояснює, що при визначенні розміру аліментів судом не було враховано, що станом на сьогоднішній день він не працює, а тому не має можливості сплачувати аліменти у розмірі, що визначений оскаржуваним рішенням. Погоджується на сплату аліментів у сумі 1000 грн. щомісячно. З наведених міркувань просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про стягнення з нього на користь позивачки аліментів на дочку ОСОБА_4 в розмірі 1 000 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що в її задоволенні слід відмовити, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16 травня 2016 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ГЮ F114441, виданим виконавчим комітетом Балашівської сільської ради Березнівського району Рівненської області, актовий запис F3 (а.с. 5).

Від подружнього життя сторони мають дочку F ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії І-ГЮ F302465 від 29 жовтня 2018 року (а.с 6).

Як встановлено судом та не спростовано відповідачем у апеляційній скарзі, останній самоусунувся від виконання своїх батьківських обовFязків по утриманню дитини, і така обставина ставить позивача у важке матеріальне становище.

Стаття 12 Закону України «Про охорону дитинства» та ст. ст. 150, 180 Сімейного кодексу України передбачають, що батьки повинні проявляти турботу про дітей, утримувати їх до досягнення повноліття.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка була ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно з частиною 2 статті 3 Конвенції про права дитини, держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (частина 2 статті 6 Конвенції про права дитини).

Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною 2 статті 150 СК України визначено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно із ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У відповідності до ч.1 ст. 182 СК України, при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружину, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень.

Виходячи з наведеного, апеляційний суд приходить до переконання, що стягнення аліментів в сумі 1 500 грн. на дитину відповідає чинним нормам Сімейного кодексу України та не порушує прав відповідача як платника аліментів.

Покликання апеляційної скарги на те, що відповідач не може сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, оскільки не працює, апеляційним судом відхиляються як такі, що не можуть слугувати підставою для зменшення визначеного оскаржуваним рішенням розміру аліментів. Відсутність стабільного заробітку не є передбаченою законом підставою для звільнення батьків від обовFязку утримання своїх дітей до повноліття. Окрім того, платник аліментів є фізично здоровою особою працездатного віку, у звFязку з чим відсутність доходів має тимчасовий характер, і життєві обставини відповідача не позбавляють його можливості працевлаштуватися таким чином, щоб мати фінансову спроможність утримувати свою неповнолітню дитину на належному рівні.

Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері так і батька, при чому обов'язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Позивач та відповідач є працездатними особами, тому мають рівні можливості щодо належного матеріального забезпечення спільної дитини.

Оцінивши обставини справи у взаємозвFязку із нормами закону, що регулює дані правовідносини, апеляційний суд приходить до переконання, що визначений місцевим судом розмір аліментів, які підлягають до стягнення з відповідача на користь позивачки на неповнолітню дитину, є достатнім та справедливим.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ зFясовуються судом

на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обовFязку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано. Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в звFязку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 19 лютого 2019 року залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 14 травня 2019 року.

Головуючий підпис ОСОБА_5

Судді: підпис ОСОБА_6

підпис ОСОБА_7

Копія вірна: суддя Рівненського

апеляційного суду ОСОБА_5