Єдиний унікальний номер 2-897/11 Номер провадження 22-ц/804/990/19
Головуючий в 1 інстанції: Гусинський М.О.
Суддя-доповідач: Тимченко О.О.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2019 року

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Тимченко О.О.,

суддів: Кішкіної І.В., Корчистої О.І.,

за участю секретаря судового засідання: Ситніка Д.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Донецького апеляційного суду в м. Бахмуті цивільну № 2-987/11 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ,

на заочне рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 28 квітня 2011 року (суддя Гусинський М.О.), ухваленого в приміщенні Слов'янського міськрайонного суду Донецької області,-

В С Т А Н О В И В:

В березні 2011 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, в обґрунтування якого послався на те, що 03 березня 2008 року між ПАТ «Український бізнес банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 21-ШК та додаткова угода до нього, згідно якого відповідачка отримала кредит у розмірі 8 208,00 грн., строком на 18 місяців з кінцевим терміном повернення 01 вересня 2009 року, для придбання меблів зі сплатою 28,0% річних. Відповідачка належним чином умови кредитного договору не виконувала, в наслідок чого станом на 22 лютого 2011 року утворилась заборгованість у загального розмірі - 14 982,28 грн., із них заборгованість за кредитом - 7 296,00 грн., заборгованість за відсотками -5 685,17 грн., штраф -2 001,11 грн., яку останній просить стягнути з відповідача.

Заочним рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 28 квітня 2011 року позовні вимоги ПАТ «Український бізнес банк» до ОСОБА_1 задоволено; стягнуто з ОСОБА_1 на користь між ПАТ «Український бізнес банк» заборгованість за кредитним договором від 03 березня 2008 року № 21-ШК станом на 22 лютого 2011 року у загальному розмірі 14 982,28 грн. та судові витрати.

Ухвалою Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 16 січня 2019 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення відмовлено.

Не погодившись з зазначеним рішенням, відповідачка подала апеляційну скаргу в якій просить рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 28 квітня 2011 року скасувати та ухвалити нове, яким в задоволені позовних вимог відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що рішення суду першої інстанції прийнято з неповним та неправильним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи. Позивачем не було надано розрахунок заборгованості за спірним кредитним договором, а також умови та правила надання банківських послуг, як частину кредитного договору. Зазначає, що вона не була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, та була позбавлена можливості захищати свої права. Крім того, вона не підписувала умови та правила надання банківських правил, які є частиною договору.

Позивач подав письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому проси суд в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а заочне рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 28 квітня 2011 року залишити без змін .

В обґрунтування відзиву зазначив, що відповідач власноручно підписала 27 жовтня 2008 року зобов'язання про сплату заборгованості за кредитним договором № 21-ШК від 03 березня 2008 року. Посилання відповідача про те, що вона не підписувала умови і правила надання кредиту, спростовуються матеріалами справи, а саме копіями інформації про умови кредитування і орієнтовану сукупну вартість кредиту Додаток №1 до Кредитного договору № 21-ШК від 03 березня 2008 року, розрахунком заборгованості від 03.03.2008 року, заявою про видачу кредиту від 03 березня 2008 року, анкетою про видачу кредиту від 27 лютого 2008 року, які підписані відповідачкою особисто. Також матеріали справи містять меморіальний ордер 32844 від 03 березня 2008 року. Крім того представник банку направляв на адресу відповідачки претензію, яку вона отримувала власноручно, що підтверджено повідомленням про вручення поштового повідомлення.

Представник позивача в судове засідання апеляційного суду не з'явилась, про дату, час і місце судового засідання повідомлялась належним чином, від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності (а.с.190).

Відповідач ОСОБА_1 судове засідання апеляційного суду не з'явилась, про дату, час і місце судового засідання повідомлялась належним чином, від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності (а.с.209).

Апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність осіб, що не з'явились, оскільки відповідно до вимог ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суд вважає, що апеляційна скарга задоволеною не підлягає з наступних підстав.

Статтею 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено та вбачається із матеріалів справи, що 03 березня 2008 року між АБ «Український бізнес банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 21-ШК згідно якого позивач надав відповідачу ОСОБА_1 кредит у сумі 8 208,00 грн. під 28,0 % річних з терміном повернення до 01 вересня 2009 року.

Відповідно до п. 4.2 Кредитного договору позичальник зобов'язується щомісячно, не пізніше останнього числа поточного місяця, виплачувати Банку обумовлені цим договором відсотки за користування кредитом, а також погашати кредит згідно прикладеного графіка, який є невід'ємною частиною цього договору.

Згідно заяви на ім'я Директора Слов'янського відділення №1 АБ «УкрБізнесБанк» Меденцевой Н.І, відповідач просила надати їй споживчий кредит в сумі 8 208,00 грн. терміном на 18 місяців під 28% відсотків річних для наступних цілей: купівля меблів. Просила всю суму кредиту перерахувати на СПД ОСОБА_5 який має наступні реквізити: поточний рахунок № НОМЕР_1 , МФО 334969, код в АБ «УкрБізнесБанк», м Слов'янськ (а.с.172).

З меморіального ордеру № 2844 від 03 березня 2008 року вбачається, що АБ «УкрБізнесБанк» перераховано на рахунок СПД шепотько Ф .Е. суму в розмірі 8 208,00 грн. відповідно до кредитного договору № 21-шк від 03.03.2008 року ОСОБА_1 (а.с. 174).

Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі та відкрив позичальнику - ОСОБА_1 кредитний рахунок № для видачі кредиту перерахуванням на п/р СПД ОСОБА_5 № НОМЕР_1 в АБ «УкрБізнесБанк», МФО 334969, код . Але ОСОБА_1 в порушення умов кредитного договору свої зобов'язання за кредитним договором не виконувала належним чином.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем належним чином умови кредитного договору не виконувала, в наслідок чого утворилась заборгованість , яка підлягає стягненню з відповідача.

Такий висновок суду першої інстанції є вірним та ґрунтується на вимогах діючого законодавства.

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 , як позичальник, взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконала, в наслідок чого утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню з неї у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги про те, що вона не підписувала умови та правила надання банківських правил, які є частиною договору безпідставні та спростовуються матеріалами справи, а саме: саме копіями інформації про умови кредитування і орієнтовану сукупну вартість кредиту Додаток №1 до Кредитного договору № 21-ШК від 03 березня 2008 року, (а.с. 177), яка підписана нею особисто.

Також необґрунтованими є доводи апеляційної скарги про неналежне повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи.

Як вбачається із рішення суду першої інстанції відповідачка була належним чином повідомлення про час та місце розгляду справи, проте доказів які б спростовували цю обставину вона апеляційному суду не надала.

На підставі вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За своєю формою рішення суду відповідає вимогам ст. 265 ЦПК України.

Згідно ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Виходячи з вказаної норми закону, до компетенції суду апеляційної інстанції не входять повноваження щодо переоцінки доказів, досліджених судом першої інстанції з додержанням встановленого порядку.

За вказаних обставин доводи позивача про неправильну оцінку досліджених судом першої інстанції доказів є необґрунтованими. Нових доказів, які б давали підстави для задоволенні позовних вимог, у дослідженні яких судом першої інстанції було неправомірно відмовлено або їх неподання було зумовлено поважними причинами, позивачем не надано.

Згідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції повно та всебічно з'ясовано обставини справи, висновки суду відповідають обставинам справи, рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 28 квітня 2011 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а-г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий: О.О. Тимченко

Судді: І.В. Кішкіна

О.І. Корчиста