КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №06.08/824/743/19 Доповідач у ІІ інстанції - Гуль В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Гуля В.В.,

суддів Сушко Л.П., Сліпченка О.І.,

за участю секретаря Покраси В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 інтереси якого представляє ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат у справі за скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на дії та рішення державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Когут Дмитра Анатолійовича, заінтересовані особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання неправомірними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, -

встановив:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 12 липня 2019 року скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на дії та рішення державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Когут Дмитра Анатолійовича, заінтересовані особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання неправомірними дій та бездіяльність; зобов`язання вчинити дії - задоволено частково. Визнано незаконними дії державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Когута Дмитра Анатолійовича щодо прийняття повідомлень №№58941431, 58941631, 58941491, 58941750 від 19.04.2019р. про повернення стягувачам без прийняття до виконання виконавчих листів, виданих Шевченківським районним судом м. Києва у справі 761/26576/15-ц від 29.03.2019р. і 08.04.2019р. Визнано протиправною бездіяльність державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Когута Дмитра Анатолійовича щодо не реалізації наданих йому прав відповідно до п. 3) ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження». Зобов`язано державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Когута Дмитра Анатолійовича поновити порушене право стягувачів - ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , прийнявши до виконання виконавчі листи, видані Шевченківським районним судом м. Києва у справі 761/26576/15-ц від 29.03.2019р. і 08.04.2019р.В решті вимог скарги відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 15 жовтня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 12 липня 2019 року змінено виклавши резолютивну частину ухвали в наступній редакції: визнано неправомірними дії державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві КогутДмитра Анатолійовича із повернення стягувачу ОСОБА_1 , ОСОБА_3 виконавчих документів за №№761/26576/15-ц від 29.03.2019 року, 08.04.2019 року Шевченківського районного суду м.Києва та рішення (повідомлення) державного виконавця Когут Дмитра Анатолійовича за №№5894l431, 58941631, 58941491 і 58941750 про повернення без прийняття до виконання виконавчих документів Шевченківського районного суду м.Києва за №№761/26576/15-ц, виданих 19.03.2019 року ОСОБА_1 і 08.04.2019 року ОСОБА_3 . Визнано неправомірною бездіяльність державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві Когут Дмитра Анатолійовича щодо реалізації наявного у нього повноваження (права), передбаченого у п. З ч. ЗУ ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" №1404 від 02.06.2016 року з метою отримувати від органів державної влади, установ довідку про дату народження фізичної особи (боржників) та номер її реєстраційної облікової картки платника податків. Зобов`язано державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві Когут Дмитра Анатолійовича :вирішити питання про прийняття виконавчих документів за №№761/26576/15-ц від 29.03.2019 року і 08.04.2019 року Шевченківського районного суду м.Києва без інформації про ідентифікаційний код боржників ОСОБА_7 , ОСОБА_4 і без дати народження боржника ОСОБА_7 ; направити стягувачам поштою повідомлення за №№58941431, 58941631, 58941491 і 58941750 про повернення виконавчих документів Шевченківського райсуду м.Києва за №№761/26576/15-ц від 29.03.2019 року ОСОБА_1 і від 08.04.2019 року ОСОБА_3 без прийняття до виконання. В іншій частині ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 12 липня 2019 року залишено без змін.

15 жовтня 2019 року ОСОБА_1 інтереси якого представляє ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення вирішення питання про розподіл судових витрат.

Сторони в судове засідання не прибули, в зв`язку з чим, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів ухвалила розглянути заяву за їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши заяву, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з п.п. в) п. 4) ч. 1 ст. 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

В той же час, до заяви про розподіл судових витрат заявником не додано документів, підтверджуючих виконання робіт з надання юридичної допомоги та їх фактичної оплати, що унеможливлює вирішити питання про розмір понесених заявником витрат.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.14 постанови пленуму ВСС «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 7.02.2014 №6, ураховуючи, що виконання судових рішень є завершальною і невід`ємною частиною (стадією) судового провадження у конкретній справі, в якій провадження за скаргою не відкривається, а за подання позовної заяви сплачено відповідний судовий збір, ні розд.VIIЦПК, ні законом «Про судовий збір» (ч.1 ст.3) не передбачено необхідності сплати судового збору за подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, за подання скарги судовий збір не сплачується.

Перелік позовних заяв (заяв, скарг, дій), за подання яких до суду або за вчинення яких судом установлено ставки судового збору, міститься у пп.1, 4 ч.2 ст.4 закону «Про судовий збір» і за своїм змістом є вичерпним. Отже, справляння судового збору з інших позовних заяв (заяв, скарг), що подаються до суду, не зазначених у ч.2 ст.4 закону «Про судовий збір», не передбачено, наприклад за подання скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Аналогічна правова позиція викладена в абз.2 п.4 постанови пленуму ВСС №10.

Відповідно до ст. 452 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Відповідно п.п 3,п.1 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Враховуючи викладене до судових витрат відносяться витрати на надання правової допомоги та судовий збір. Заявником не надано підтвердження понесених витрат на правову допомогу та враховуючи те, що дана категорія справи не оплачується судовим збором, колегія суддів приходе до висновку, що підстави для задоволення заяви про ухвалення додаткове рішення відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. 270 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 інтереси якого представляє ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат у справі за скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на дії та рішення державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Когут Дмитра Анатолійовича, заінтересовані особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання неправомірними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити дії.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту ухвали шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Повний текст ухвали складено 27 листопада 2019 року.

Суддя-доповідач В.В. Гуль

Судді Л.П. Сушко

О.І. Сліпченко