ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2019 року

м.Суми

Справа F592/16907/18

Номер провадження 22-ц/816/2797/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - ОСОБА_1 ,

суддів -   Криворотенко В. І. , Хвостик С. Г.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об’єднання»

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 21 січня 2019 року, ухваленого під головуванням судді Корольової Г.Ю. у м. Суми

в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об’єднання» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, вихідної допомоги, компенсації за невикористані дні щорічної відпустки і компенсації втрати частини доходів за порушення строків виплати заробітної плати,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2018 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» (далі – ПАТ «Сумське НВО»), який мотивував тим, що перебував у трудових відносинах з ПАТ «Сумське НВО». 31 жовтня 2018 року він звільнений з роботи за власним бажанням, у зв'язку з невиконанням власником умов колективного договору за ч. 3 ст. 38 КЗпП України. При звільненні з ним не був проведений остаточний розрахунок. Із грудня 2017 року утворилася заборгованість по виплаті заробітної плати. На день звільнення ПАТ «Сумське НВО» заборгувало заробітну плату у розмірі 88047 грн 81 коп. Посилаючись на викладене, просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі, компенсацію втрати частини доходів за порушення строків виплати заробітної плати, вихідну допомогу у розмірі тримісячного середнього заробітку, компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки у розмірі 88047 грн 81 коп, а також середній заробіток за весь час затримки виплати заборгованості.

14 січня 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про зменшення позовних вимог, в якій зазначив, що рішенням суду від 20.11.2018 року позовні вимоги про стягнення заборгованості з виплати заробітної плати з грудня 2017 року по вересень 2018 року в розмірі 56217 грн 47 коп. задоволено. Тому просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість з заробітної плати, компенсацію втрати частини доходів за порушення строків виплати, вихідну допомогу у розмірі тримісячного середнього заробітку, компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки у розмірі 31830 грн.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 21 січня 2019 року на задоволення зазначеного позову постановлено стягнути з ПАТ «Сумське НВО» на користь ОСОБА_2 заборгованість по заробітній платі у розмірі 31830 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 31.10.2018 року по 21.01.2019 року включно за 32 робочих днів – 15473 грн 28 коп. з відрахування належних платежів до бюджету.

Стягнуто з ПАТ «Сумське НВО» на користь держави 704 грн 80 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі ПАТ «Сумське НВО», посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить змінити рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, зменшивши суму стягнення у цій частині з 15473,28 грн до 11491,80 грн. Вказує на те, що при розрахунку середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.11.2018 року (перший робочий день Товариства після звільнення позивача) по 16.01.2019 року (останній робочий день товариства, що передує дню розгляду справи судом) суд мав виходити з 30 робочих днів, а не 32, як зазначено в оскаржуваному рішенні.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач у день звільнення позивача з роботи не провів з ним повний розрахунок, внаслідок чого виник борг по невиплаченій заробітній платі в розмірі 31830 грн. Крім того, оскільки позивачу своєчасно при звільненні ПАТ «Сумське НВО» не було виплачено заробітну плату, то є підстави для стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками місцевого суду, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 31 жовтня 2018 року ОСОБА_2 звільнений з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об’єднання» за власним бажанням у зв’язку з невиконанням власником умов колективного договору, за ч. 3 ст. 38 КЗпП України (а.с.6 зв.).

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 листопада 2018 року у цивільній справі №592/14947/18 позовні вимоги ОСОБА_2 до ПАТ «Сумське НВО» про стягнення заборгованості з виплати заробітної плати задоволено.

Стягнуто з ПАТ «Сумське НВО» на користь ОСОБА_2 суму нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, за період з грудня 2017 року по вересень 2018 року, в розмірі 56217 грн 47 коп. (а.с.12).

Згідно наданих позивачем розрахункових листів за жовтень 2018 року, та з урахуванням задоволеної вимоги ОСОБА_2 відповідно до рішення Ковпаківського районного суду м. Суми по справі №592/14947/18 від 20 листопада 2018 року, заборгованість ПАТ «Сумське НВО» по заробітній платі перед позивачем становить 31830 грн. (а.с.7, 12, 13). Доказів погашення зазначеної заборгованості по заробітній платі позивача, відповідачем під час розгляду справи в суді першої інстанції надано не було.

У відповідності до ст. 43 Конституції України та ст. 2 КЗпП України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Частиною 1 ст. 47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

За затримку розрахунку при звільненні передбачена відповідальність відповідно до ст. 117 КЗпП України, якою визначено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частинами 3, 4 статті 83 ЦПК України встановлено, що відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об'єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції визначено статтею 367 ЦПК України. Зокрема, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.ч. 6, 7 ст. 84 ЦК України, будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду.

Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов'язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п'яти днів з дня вручення ухвали.

Окрім того, згідно з приписами статті 43 ЦПК України, подання усіх наявних доказів в порядку та в строки встановлені законом або судом є обов'язком сторін.

Зі змісту ст. 110 КЗпП України слідує, що обов'язок повідомляти працівника про розмір загальної суми заробітної плати, розміри і підстави відрахувань та суми заробітної плати, що належить до виплати, покладено саме на власника або уповноважений ним орган.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 листопада 2018 року відкрито провадження по даній справі за правилами спрощеного позовного провадження, витребувано з ПАТ «Сумське НВО» довідки з розрахунком заборгованості по заробітній платі на момент звільнення з зазначенням вихідної допомоги, компенсації за невикористані дні щорічної відпустки і компенсації втрати частини доходів за порушення строків виплати заробітної плати відносно позивача (а.с.8).

Дана ухвала отримана уповноваженою особою ПАТ «Сумське НВО» 27 грудня 2018 року (а.с.17). Проте, в установлений судом строк вказані довідки не надані, про причини невиконання ухвали суду не повідомлено. А тому суд першої інстанції вирішив позовні вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні на підставі наданих позивачем доказів, які відповідачем не спростовані.

Що стосується додаткових письмових пояснень ПАТ «Сумське НВО», в яких товариство просить врахувати довідку про заробітну плату колишнього працівника ПАТ «Сумське НВО» ОСОБА_2 №16-07/409 від 19.03.2019 року, колегія суддів апеляційного суду вказаний доказ не приймає до уваги, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об'єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 356 ЦПК України, в апеляційній скарзі мають бути зазначені нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції.

Згідно з ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Враховуючи наведені норми процесуального права, вищевказані додаткові письмові пояснення відповідача до яких долучений новий доказ, а саме довідка про заробітну плату колишнього працівника ПАТ «Сумське НВО» ОСОБА_2 №16-07/409 від 19.03.2019 року, на підставі ч. 3 ст. 367 ЦПК України, не приймається до уваги під час апеляційного перегляду справи.

Визначаючи розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд першої інстанції врахував, що згідно з наказом від 21 березня 2014 року №75 у ПАТ «Сумське МНВО» діє трьохденний робочий тиждень (робочими днями є понеділок, вівторок, середа), тому за період з 31 жовтня 2018 року по 21 січня 2019 року врахуванню підлягають 32 робочих дня.

В результаті множення середньоденного заробітку ОСОБА_2 на кількість робочих днів за вказаний період суд першої інстанції вірно розрахував розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку, який становить 15473 грн 28 коп., при цьому обґрунтовано врахував і день ухвалення рішення – 21 січня 2019 року, оскільки станом на 21 січня 2019 року відповідач не провів розрахунок з позивачем, а відповідно до вимог ст. 117 КЗпП України середній заробіток стягується за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

За таких обставин, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає, отже, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об’єднання» залишити без задоволення.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 21 січня 2019 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складене 15 травня 2019 року.

Суддя-доповідач - ОСОБА_1

Судді: В. І. Криворотенко

ОСОБА_3