Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

27 лютого 2019 року м. Теребовля Теребовлянський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Малярчук В.В.

при секретарі Зіньковській Н.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Теребовля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Золотниківської сільської ради, третьої особи яка не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Теребовлянського районного нотаріального округу Гордєєва Л.І. про визнання права власності на спадкове майно, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до Золотниківської сільської ради, третьої особи яка не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Теребовлянського районного нотаріального округу Гордєєва Л.І. про визнання права власності на спадкове майно, в якій просить визнати за нею право власності на 3/3 часток житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що у АДРЕСА_1, з яких на 1/3 частку вона має право як член колишнього колгоспного двору, а 2/3 часток - спадкове майно за заповітом після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 та за заповітом після смерті ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 мотивуючи тим, що вона не може отримати у нотаріальній конторі свідоцтва про право власності на дане майно, а тому змушена звернутися з позовом до суду.

Позивачка в судове засідання не з'явилася, однак в позовній заяві просить слухати справу без її участі позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача Золотниківської сільської ради в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву про слухання справи без представника Золотниківської сільської ради, позов визнав та не заперечив проти його задоволення.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Теребовлянського районного нотаріального округу Гордєєва Л.І. в судове засідання не з'явився, та не повідомив суд про причини своєї неявки.

Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідно до довідки виданої Теребовлянським бюро технічної інвентаризації № 217 від 05 липня 2018 року ОСОБА_1, про те, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, знаходиться за адресою АДРЕСА_1, належить колгоспному двору, який складається з 2 -х членів головою якого був ОСОБА_4.

Відповідно до пунктів 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України до цивільних відносин, які виникли до набрання чинності вказаного Закону (до 1 січня 2004 року), застосовуються норми, що діяли раніше.

Так, відповідно до частини 1 статті 17 Закону України "Про власність", майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Відповідно до підпункту "а" та "б" пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", положення статей 17, 18 Закону України "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року).

До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Відповідно до частини 1 статті 120 Цивільного кодексу України (редакція 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Враховуючи вище наведене слідує, що власниками домоволодіння, що в АДРЕСА_1, були ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_1 із врахуванням рівності їх часток відповідно до частини 2 статті 123 Цивільного кодексу України (редакція 1963 року).

Таким чином, із вищевказаного вбачається, що кожному із власників домоволодіння, що в АДРЕСА_1, які проживали в ньому станом на 15 квітня 1991 року із врахуванням їх часток відповідно до частини 2 статті 123 Цивільного кодексу України (редакція 1963 року), належало на праві спільної сумісної власності, з яких ОСОБА_4 як голові колишнього колгоспного двору належало 1/3 частка вищевказаного будинковолодіння ОСОБА_5 та ОСОБА_1 - належало по 1/3 частці вищевказаного будинковолодіння.

Згідно довідки № 62 виданої 06 червня 2018 року виконкомом Золотниківської сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області про те, що головою колгоспного двору на 15 квітня 1991 року, що в АДРЕСА_1, являється ОСОБА_4 в житловому будинку проживали та були зареєстровані ОСОБА_5 та ОСОБА_1.

За життя ОСОБА_4 08 лютого 2010 року склав заповіт, яким заповів усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що йому належатиме на день смерті і на, що він за законом матиме право, ОСОБА_1.

Даний заповіт на день смерті ОСОБА_4 не змінювався і не скасовувався.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2, що є часом відкриття спадщини на належне йому майно.

За життя ОСОБА_5 04 лютого 2009 року склала заповіт, яким заповіла усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй належатиме на день смерті і на що вона за законом матиме право, ОСОБА_1.

Даний заповіт на день смерті ОСОБА_5 не змінювався і не скасовувався.

Відповідно до свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 від 20 березня 2018 року ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3, що є часом відкриття спадщини на належне їй майно.

ОСОБА_5 змінила своє прізвище з «ОСОБА_5» на «ОСОБА_5», що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3.

Позивачка ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з ОСОБА_8 після чого змінила своє прізвище з «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1» (свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_4).

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_5 ОСОБА_1 розірвала шлюб з ОСОБА_8 та залишила своє прізвище «ОСОБА_1».

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Позивачка фактично вступила в оперативне управління спадковим майном після смерті ОСОБА_5 померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до постанови виданої приватним нотаріусом Теребовлянського районного нотаріального округу Гордєєвою Л.І. № 840/02-31 від 26 вересня 2018 року ОСОБА_1 у вчинені нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що в АДРЕСА_1, після смерті ОСОБА_5 померлої ІНФОРМАЦІЯ_3, відмовлено, у зв'язку з тим, на домоволодіння відсутні правовстановлюючі документи.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи вище наведене, суд дійшов до переконання, що позовні вимоги слід задовільнити, визнавши за ОСОБА_1 право власності на 3/3 частки житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами, що в АДРЕСА_1, з яких на 1/3 частку вона має право як член колишнього колгоспного двору, а 2/3 часток - спадкове майно за заповітом після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 та за заповітом після смерті ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3.

Керуючись ст.ст. 4, 13, 82, 263, 265 ЦПК України, ст.ст. 524, 525, 526, 527, 529 ЦК Української РСР, п. 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України від 16 січня 2003 року, 392, 1261, 1268 ЦК України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 право власності на 3/3 частки житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами, що в АДРЕСА_1, з яких на 1/3 частку вона має право як член колишнього колгоспного двору, а 2/3 часток - спадкове майно за заповітом після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 та після смерті ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів через Теребовлянський районний суд.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження- якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Розяснити учасникам справи, що інформацію щодо справи що розглядалася вони можуть отримати на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - http://tr.te.court.gov.ua.

Головуючий В.В.Малярчук