Дата документу 31.10.2019
Справа № 334/4621/18
Провадження № 2/334/799/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

31 жовтня 2019 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Турбіної Т.Ф., при секретарі Лиходід А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, в якому просить визнати за собою право власності на 1/6 частку квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері, ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , та на 1/12 частку квартири АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка прийняла але не оформила спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , за яким на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 07.02.2006 року зареєстровано право власності на 1/3 частку вищевказаної квартири.

В обґрунтування позову зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер його батько, ОСОБА_4 , який за життя заповіту не залишив. Після його смерті право на спадкування, як спадкоємці першої черги за законом, отримали: дружина померлого, ОСОБА_3 , та діти: донька ОСОБА_2 та син ОСОБА_1 .

До складу спадщини, що залишилась після смерті ОСОБА_4 увійшла 1/3 частина квартири АДРЕСА_1 , яка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 07.02.2006 року.

У встановленому законом порядку ОСОБА_3 та ОСОБА_2 прийняли спадщину, оскільки на час смерті спадкодавця мешкали разом за однією адресою. За заявою ОСОБА_5 30.08.2016 року у Другій Запорізькій державній нотаріальній конторі була заведена спадкова справа № 159/2016.

Отже, спадщина, що залишилась після смерті ОСОБА_4 розподілилась порівну між донькою та дружиною померлого (по 1/6 частці вищевказаної квартири за кожним спадкоємцем).

ОСОБА_1 спадщину після смерті батька не прийняв, на день смерті спадкодавця спільно з ним не проживав та не був зареєстрований.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_3 , яка за життя заповіту не залишила.

Після смерті ОСОБА_3 залишилась спадщина у вигляді нерухомого майна: 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 , яка належала спадкодавиці на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 07.02.2006 року та 1/6 частини цієї ж квартири, яку ОСОБА_3 прийняла але не оформила в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 , чоловіка, ОСОБА_4 .

Після смерті ОСОБА_3 право на спадкування, як спадкоємці першої черги за законом, отримали діти померлої: позивач ОСОБА_1 та донька ОСОБА_2 , які у встановленому законом порядку прийняли спадщину, в результаті чого 17.06.2016 року у Другій Запорізькій державній нотаріальній конторі була заведена спадкова справа №146/2016.

Отже, спадщина, яка залишилась після смерті ОСОБА_3 , розподілилась порівну між сторонами по справі ( 1/6+1/12 кожному).

На теперішній час оформити спадщину після смерті матері позивач у позасудовому порядку не має можливості у зв`язку з тим, що відповідачка, не визнає права на спадщину позивача, а також через відсутність у нього правовстановлюючого документу на квартиру АДРЕСА_1 , про що свідчить постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії №982/02-31від 16.05.2018 року, якою позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті матері ОСОБА_3 на частину квартири АДРЕСА_1 .

У зв`язку із необхідністю подальшого управління спадковим майном, враховуючи неможливість отримати свідоцтво про право на спадщину на вищевказане майно у нотаріальній конторі, позивач вимушений звернутись до суду з вказаною позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно.

В судове засідання позивач не з`явився. Його представник адвокат Серболова Н.М. подала заяву, в якій просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та розгляд справи проводити без їх участі.

Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилась, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялася у встановленому ЦПК України порядку.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, за згодою позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи у відповідності зі ст. 280 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи та з`ясувавши обставини, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог, дослідивши письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до положень ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частинами 1, 2 ст. 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з вимогами ст. ст. 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч.ч.1,3 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Частиною 1 ст. 1298 ЦК України встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

За вимогами ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов`язковим, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації.

Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа.

Відповідно до п.п 4.14 п.4 глави 10 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5 при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин, від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти.

Згідно з п.п.4.15. п.4 глави 10 розділу ІІ вищезазначеного Порядок, вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину не майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно.

Відповідно до ч.1 ст.182 Цивільного кодексу України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Якщо нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

З матеріалів спадкових справ вбачається, що на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 , виданого 07.02.2006 року Ленінською районною адміністрацією Запорізької міської ради, квартира АДРЕСА_1 на праві спільної часткової власності в рівних долях по 1/3 частині кожному належала: батькові позивача ОСОБА_4 , матері ОСОБА_3 та сестрі ОСОБА_2 .

Родинні відносини позивача з батьками та сестрою підтверджуються свідоцтвом про народження останнього, серії НОМЕР_2 , виданого 07.05.1958 року Ленінським рай бюро ЗАГС та свідоцтвом про народження ОСОБА_6 , серії НОМЕР_3 , виданим повторно 14.06.2016 року Ленінським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, копією актового запису про шлюб № 854 від 31.12.1955 року, наданої Дніпровським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серія НОМЕР_4 , виданим 18.05.2007 року Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області.

До складу спадщини, що залишилась після смерті ОСОБА_4 , увійшла 1/3 частина квартири АДРЕСА_1 , яка належала померлому на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 , виданого 07.02.2006 року Ленінською районною адміністрацією Запорізької міської ради.

Заповіту ОСОБА_4 за життя не склав, після його смерті право на спадкування, як спадкоємці першої черги за законом отримали дружина померлого ОСОБА_3 , та діти померлого - донька ОСОБА_2 та син ОСОБА_1 .

На час смерті ОСОБА_4 разом з ним проживали та були зареєстровані його дружина ОСОБА_3 та дочка ОСОБА_2 , які прийняли спадщину у встановленому законом порядку.

ОСОБА_1 спадщину після смерті батька не прийняв, на день смерті батька спільно з ним не проживав та не був зареєстрований, до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не звертався.

Отже, спадщина, що залишилась після смерті ОСОБА_4 розподілилась порівну між донькою та дружиною померлого по 1/6 частці вищевказаної квартири за кожним спадкоємцем.

Вказані обставини підтверджуються матеріалами спадкової справи № 159/2016, зведеної Другою Запорізькою нотаріальною конторою, з якої вбачається, що станом на день смерті ОСОБА_4 разом з ним за адресою: АДРЕСА_2 були зареєстровані та проживали його дружина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та дочка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача, ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть останньої, серії НОМЕР_5 , виданого 22.12.2015 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції.

До складу спадщини, що залишилась після смерті ОСОБА_3 , увійшла 1/3 частина квартири АДРЕСА_1 , яка належала померлій на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 , виданого 07.02.2006 року Ленінською районною адміністрацією Запорізької міської ради, та 1/6 частина вказаної квартири, яка належала померлій після смерті її чоловіка ОСОБА_4 , але яку остання за життя не встигла оформити на себе.

Заповіту ОСОБА_3 за життя не склала, після її смерті право на спадкування, як спадкоємці першої черги за законом отримали діти - донька ОСОБА_2 та син ОСОБА_1 , які у встановленому законом порядку звернулись до Другої Запорізької нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини, у зв`язку з чим, 17.06.2016 року було заведено спадкову справу № 146/2016. Отже, спадщина, яка залишилась після смерті ОСОБА_3 , розподілилась порівну між сторонами по справі по 1/6 та 1/12 кожному.

З матеріалів спадкової справи № 159/2016, заведеної після смерті ОСОБА_4 , вбачається, що 30.08.2016 року відповідачка ОСОБА_2 звернулась до Другої запорізької нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлого батька, у зв`язку з чим 01.03.2017 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку з 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 .

Свідоцтво про право на спадщину на іншу 1/2 частку з 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 не видано. Право власності на 1/6 частку квартири підлягає державній реєстрації.

З матеріалів Спадкової справи № 146/2016, заведеної після смерті ОСОБА_3 вбачається, що з заявою про прийняття спадщини після її смерті звернулися її діти: 17.06.2016 року звернувся син ОСОБА_1 позивач по справі, а 30.08.2016 року звернулася дочка ОСОБА_2 відповідачка по справі, яка на час смерті матері була зареєстрована та проживала разом з померлою за адресою: АДРЕСА_2 .

У зв`язку з вищевказаним, 01.03.2017 року відповідачка по справі ОСОБА_2 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після померлої матері ОСОБА_3 , згідно якого успадкувала 1/2 частку з 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 .

Свідоцтво про право на спадщину на інші 1/2 частку з 1/2 частки вказаної квартири не видано. Право власності на 1/4 частку квартири підлягає державній реєстрації.

Згідно Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 81789208 від 03.03.2017 року за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину №1-152 від 01.03.2017 року, виданого Другою Запорізькою державною нотаріальною конторою зареєстровано право приватної спільної часткової власності на 1/12 частину квартири АДРЕСА_1 .

Згідно Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 81789403 від 03.03.2017 року за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину №1-152 від 01.03.2017 року, виданого Другою Запорізькою державною нотаріальною конторою зареєстровано право приватної спільної часткової власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1 .

Також з матеріалів Спадкової справи № 146/2016 вбачається, що постановою нотаріуса Другої Запорізької державної нотаріальної контори від 16.05.20118 року позивачу ОСОБА_1 у видачі свідоцтва після померлої матері ОСОБА_3 було відмовлено з причин того, що заявником не було надано документів, які б підтверджували право власності спадкодавця ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1 , а отже на теперішній час оформити спадщину після смерті матері позивач у позасудовому порядку не має можливості, у зв`язку з чим вимушений був звернутись з вказаним позовом до суду.

В листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» має місце роз`яснення щодо розгляду цивільних спорів, зокрема, у випадку неможливості спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. За змістом цих роз`яснень видно, що не міститься прямої заборони щодо визнання судом права власності за спадкоємцем на нерухоме майно в разі, коли спадкодавець на законних підставах володів та користувався цим майном, але відсутній оригінал правовстановлюючого документу або в силу об`єктивних причин спадкодавець не встиг за життя здійснити реєстрацію нерухомого майна в БТІ.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

У зв`язку з відсутністю у позивача оригіналів правовстановлюючих та технічних документів на квартиру АДРЕСА_1 , а також у зв`язку з тим, що за своє життя мати ОСОБА_3 не оформила своєї частки на належну їй за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4 частину вказаної квартири, позивач ОСОБА_1 не може зареєструвати за собою право власності на частину вказаної квартиру в порядку спадкування за законом після смерті матері.

Враховуючи вищевикладене, аналізуючи у сукупності зібрані у справі докази, суд вважає, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи, не зачіпають прав та законних інтересів третіх осіб, а тому підлягають у задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 259, 263-265, 280 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ІПН НОМЕР_6 , право власності на 1/6 частку квартири АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_3 , та на 1/12 частку квартири АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_3 , яка фактично прийняла але за життя не оформила спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 чоловіка ОСОБА_4 , за яким на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 07.02.2006 року зареєстровано право власності на 1/3 частку вищевказаної квартири.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Турбіна Т. Ф.