Справа № 462/3356/16-ц
УХВАЛА

14 січня 2019 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого-судді Палюх Н.М.

при секретарі Колобич О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про роз`яснення судового рішення в цивільній справі за позовомОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право на проживання та користування житлом,

в с т а н о в и в:

Рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 12 жовтня 2018 року в задоволенні позовуОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право на проживання та користування житлом відмовлено.

26 грудня 2018 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернувся у суд із заявою про роз`яснення судового рішення, в якій просить розяснити чи підлягає дане рішення виконанню і в який спосіб, і чи тягне воно за собою обовязок державного органу уповноваженого здійснювати реєстрацію осіб за місцем їх проживання, зокрема Залізничну РА м.Львова здійснити реєстрацію ОСОБА_1 за адресою: м.Львів, вул.Садова,25/409, за якою він і був зареєстрований попередньо. Заяву обґрунтовує тим, що судове рішення так чи інакше стосується житлових прав ОСОБА_1 та місця його реєстрації, проте в резолютивній частині рішення немає зобовязання органу державної влади уповноваженого реєструвати осіб за місцем їх реєстрації вчинити відповідну дію, у звязку з чим можуть виникати труднощі та непорозуміння з питань реєстрації ОСОБА_1 за зазначеною адресою.

В судове засідання ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 не зявилися, проте представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 у заяві про роз`яснення судового рішення просить розглядати заяву без їх участі, що суд вважає за можливе.

ОСОБА_3, ОСОБА_4 в судове засідання не зявилися, причини неявки не повідомили і суд ухвалив розглядати заяву без їх участі.

Перевіривши наведені у заяві доводи, оглянувши матеріали справи, суд вважає, що заява про розяснення судового рішення до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 12 жовтня 2018 року в задоволенні позовуОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право на проживання та користування житлом відмовлено. Рішення не оскаржувалося і набрало законної сили.

В своїй заяві представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 покликається на те, що судове рішення так чи інакше стосується житлових прав ОСОБА_1 та місця його реєстрації, проте в резолютивній частині рішення немає зобовязання органу державної влади уповноваженого реєструвати осіб за місцем їх реєстрації вчинити відповідну дію, у звязку з чим можуть виникати труднощі та непорозуміння з питань реєстрації ОСОБА_1 за зазначеною адресою.

Як вбачається з зазначеного рішення, приймаючи рішення по даній справі, суд прийшов до висновку, щостороною позивачів не доведено, що відповідач понад 6 місяців без поважних на те причин, без відома співмешканців, не проживав у спірній квартирі та не здійснював оплату комунальних послуг за користування житлом, а відсутність його виправдана тимчасовим виїздом за умовами і характером роботи, а також лікування, а тому судом не встановлено підстав для задоволення позову, а відтак суд прийшов до переконання, що у задоволення позову слід відмовити за безпідставністю вимог.

На переконання суду рішення Залізничного районного суду м.Львова від 12.10.2018р. ухвалено відповідно до вимог Цивільного процесуального кодексу України, в межах заявлених вимог, є зрозумілим і чітким.

У відповідності до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У п. 32 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що всі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою (необхідна передумова розуміння рішення сторонами та громадськістю).

Відповідно до статті 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд розяснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Подання заяви про розяснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути предявлене до примусового виконання.

В п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що відповідно до статті 221 ЦПК України (у редакції 2004 року) роз'яснення рішення суду можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз'яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє у роз'ясненні рішення.

Системне тлумачення вказаних положень дозволяє дійти висновку, що рішення суду може бути роз'яснено у разі, якщо без такого роз'яснення існує значна ймовірність неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення. Тобто, роз'яснення рішення суду це засіб виправлення недоліків судового акту, який полягає в усуненні неясності судового акту і викладенні рішення суду у більш ясній і зрозумілій формі.

Отже, в ухвалі про роз'яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

При цьому, роз'яснено може бути виключно рішення, яке підлягає виконанню.

З огляду на невідповідність заяви про розяснення судового рішення вимогам статті 271 ЦПК України, враховуючи, що рішення суду, яке не підлягає виконанню, ухвалено відповідно до вимог Цивільного процесуального кодексу України, в межах заявлених вимог, є зрозумілим і чітким, суд приходить до висновку, що в задоволенні заяви про розяснення рішення Залізничного районного суду м.Львова від 12 жовтня 2018 року слід відмовити.

З урахуванням наведеного та керуючись статтею 271 ЦПК України, суд-

постановив:

Відмовити у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про роз`яснення судового рішення в цивільній справі за позовомОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право на проживання та користування житлом.

Ухвалу може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя