Ухвала

Іменем України

15 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 2608/12428/12

провадження № 61-18267ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач), Жданової В. С., Ігнатенка В. М. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 11 липня 2019 року у справі за заявою ОСОБА_1 про поновлення строку на оскарження судового наказу № 2-н/759/1302/12 за заявою Житлово-будівельного кооперативу «Індикатор-8» про стягнення заборгованості по квартирній платі, витрат на утримання будинку та прибудинкової території, і скасування судового наказу,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про поновлення строку на оскарження судового наказу № 2-н/759/1302/12, виданого Святошинським районним судом міста Києва 26 липня 2012 року за заявою Житлово-будівельного кооперативу (далі - ЖБК) «Індикатор-8» про стягнення з нього заборгованості по квартирній платі, витрат на утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 19 112,85 грн, і скасування вказаного судового наказу.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 05 квітня 2019 року заяву ОСОБА_1 про поновлення строку на оскарження судового наказу № 2-н/759/1302/12 за заявою ЖБК «Індикатор-8» про стягнення заборгованості по квартирній платі, витрат на утримання будинку та прибудинкової території, і скасування судового наказу повернуто заявникові на підставі частини другої статті 171 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Постановою Київського апеляційного суду від 11 липня 2019 року ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що заява боржника подана після закінчення строку, встановленого частиною першою статті 170 ЦПК України, і доказів поважності причин пропуску цього строку заявником не надано.

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить скасувати постановуКиївського апеляційного суду від 11 липня 2019 року, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким поновити строк на скасування судового наказу, виданого Святошинським районним судом міста Києва 26 липня 2012 року, і направити справу на новий розгляд до цього суду.

Заявник зазначає, що погіршення стану здоров`я та неможливість у 2012 році скористатися своїм правом на безоплатну правову допомогу призвели до обмеження у реалізації ним права на судовий захист.

Ухвалою Верховного Суду від 21 жовтня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та встановлено строк для усунення наявних у ній недоліків, зокрема, щодо уточнення вимог до суду касаційної інстанції.

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 надіслано до Верховного Суду касаційну скаргу у новій редакції.

Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

Встановлено, що 26 липня 2012 року Святошинським районним судом міста Києва видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ЖБК «Індикатор-8» боргу у розмірі 19 112,85 грн, 170,30 грн сплаченого при подачі заяви судового збору та 9,36 грн поштових витрат на забезпечення розгляду справи в суді.

Копію судового наказу ОСОБА_1 отримав 12 вересня 2012 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

У 2012 році ОСОБА_1 звертався до суду із заявою про скасування зазначеного судового наказу, однак ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 21 грудня 2012 року її повернуто у зв`язку з неусуненням недоліків, зазначених в ухвалі суду від 15 жовтня 2012 року.

Обґрунтовуючи подану заяву, ОСОБА_1 зазначив, що своєчасно виконати вимоги ухвали суду від 15 жовтня 2012 року у нього не було можливості, оскільки його не допустили до канцелярії суду у період з 23 грудня 2012 року по 08 січня 2013 року. Крім того, з 2012 року було багато судових справ, у нього погіршився стан здоров`я та виникли фінансові труднощі.

Відповідно до частини першої статті 105 ЦПК України (у редакції, що була чинною на момент постановлення судового наказу) боржник має право протягом десяти днів з дня отримання копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування.

За змістом частини першої статті 170 ЦПК України(у чинній редакції) боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав.

Згідно з частиною другою статті 171 ЦПК України заява боржника про скасування судового наказу, подана після закінчення строку, встановленого частиною першоюстатті 170 цього Кодексу, повертається, якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку для подання цієї заяви.

Встановивши, що копію судового наказу, виданого 26 липня 2012 року, ОСОБА_1 отримав у вересні 2012 року, а із заявою про його скасування звернувся у березні 2019 року і належних доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду з такою заявою не надав, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про наявність підстав для повернення заяви.

За правилами частини другої статті 389 ЦПК Українипідставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК Українисуд у порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

За змістом пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосовування судами першої та апеляційної інстанцій норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, на законність та обґрунтованість судових рішень не впливають, а зводяться до незгоди заявника з їх змістом.

Керуючись пунктом 5 частини другої, пунктом 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 11 липня 2019 року у справі за заявою ОСОБА_1 про поновлення строку на оскарження судового наказу № 2-н/759/1302/12 за заявою Житлово-будівельного кооперативу «Індикатор-8» про стягнення заборгованості по квартирній платі, витрат на утримання будинку та прибудинкової території, і скасування судового наказу.

Копію ухвали, касаційну скаргу та додані до неї матеріали направити особі, яка подала скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді В. О. Кузнєцов

В. С. Жданова

В. М. Ігнатенко