КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 755/1750/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2019 року м. Київ

колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Музичко С.Г.,

при секретарі Маштаковій Т.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Пенсіон-ЮА», ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Худова Юлія Олександрівна, товариство з обмеженою відповідальністю «Центр допомоги та соціального захисту пенсіонерів», про розірвання договору довічного утримання,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 31 липня 2019 року, ухваленого під головуванням судді Астахової О.О.,-

встановила:

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із названим позовом.

Просила: розірвати договір довічного утримання, укладений 10 квітня 2017 року між нею та ТОВ «Пенсіон-ЮА» в особі ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Худовою Ю.О., за реєстровим № 457; скасувати заборону, накладену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Худовою Ю.О., зареєстровану у реєстрі за № 458; визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Позов обґрунтовано тим, що відповідач належним чином не виконує умови договору. Внаслідок неналежного виконання договору виникла заборгованість з оплати житлово-комунальних послуг. Квартира не придатна для проживання, позивач за власні кошти змушена здійснювати її ремонт. Відповідачем неналежно виконуються умови п. 7 договору.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 31 липня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «Пенсіон-ЮА» зазначає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для розірвання договору довічного утримання.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вимоги апеляційної скарги підтримала.

Представник ТОВ «Пенсіон-ЮА» проти апеляційної скарги заперечила.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про його час і місце повідомлені належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із відсутності підстав для розірвання договору довічного утримання.

Проте погодитись з такими висновками суду не можна.

З матеріалів справи вбачається, що 04 квітня 2017 року між ТОВ «Центр допомоги та соціального захисту пенсіонерів» та ОСОБА_1 укладено договір про надання послуг, за умовами якого товариство зобов`язується, надати клієнту юридичні та інші інформаційно-консультаційні послуги, пов`язані з укладенням в подальшому договору довічного утримання відносно об`єкту нерухомості, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а також допомогу у виконанні умов договору.

10 квітня 2017 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Пенсіон-ЮА», в особі ОСОБА_2 , укладено договір довічного утримання, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Худовою Ю.О., за реєстровим № 457.

Відповідно до п. 1 договору ОСОБА_1 передає у власність, а набувач отримує у власність квартиру номер АДРЕСА_1 , в свою чергу товариство з обмеженою відповідальністю «Пенсіон-ЮА» зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням довічно на умовах цього договору.

Згідно п. 7 договору товариство з обмеженою відповідальністю «Пенсіон-ЮА» зобов`язується довічно утримувати ОСОБА_1 , тобто забезпечувати грошовими ресурсами, на які відчужувач самостійно буде забезпечувати себе харчуванням, одягом, лікарськими засобами тощо. Сторони домовились, що утримання оцінюється сторонами за спільною згодою у розмірі 700 грн на місяць, які будуть щомісячно надаватися відчужувачу способом, вказаним в п. 8 цього договору.

Крім вищезазначеної суми, набувач зобов`язаний щомісячно оплачувати житлово-комунальні послуги за квартиру, у строки, встановлені відповідними договорами про надання таких послуг, незалежно від того, з ким вони укладені (набувачем чи відчужувачем) та незалежно від зміни тарифів.

До оплачуваних щомісячних витрат на житлово-комунальні послуги належить:

1) послуги з утримання будинків і споруд прибудинкових територій;

2) плата за користування природним газом;

3) теплопостачання;

4) водопостачання;

5) електроенергія;

6) абонентська плата за стаціонарний телефон (крім міжнародних, міжміських розмов та розмов з абонентами мобільного зв`язку) та радіоточку;

7) послуги соціального пакету кабельного телебачення та оплата домофону.

Відповідно до положень п. 8 договору грошове утримання буде щомісячно виплачуватись, починаючи з моменту укладення договору до 10 числа поточного місяця готівкою на руки під розписку.

Згідно п. 9 договору одноразове грошове утримання визначено сторонами за спільною згодою у розмірі 30 000 грн 00 коп., які відчужувач отримав повністю від набувача перед підписанням цього договору.

Договір може бути розірваний за згодою сторін, а у випадку невиконання його істотних умов і відмови від добровільного розірвання однієї зі сторін - у судовому порядку. При розірванні договору у добровільному порядку відчужувач зобов`язаний повернути набувачу усі витрати, які набувач поніс при виконанні договору протягом його дії згідно п.п. 7-9 цього договору. Договір довічного утримання припиняється зі смертю відчужувача.

Обґрунтовуючи поданий позов, ОСОБА_1 зазначила, що ТОВ «Пенсіон-ЮА» не виконує належним чином умови договору. Під час відвідування, доглядальниці/помічниці приносили харчові продукти, які позивач не замовляла. Доглядальниці, які відвідували позивача постійно грубили, ображали позивача, відмовлялись виконувати її прохання щодо надання послуг.

Заперечуючи проти позову, представник ТОВ «Пенсіон-ЮА» зазначила, що товариством належним чином виконуються умови договору. Так, починаючи з листопада 2018 року грошове місячне утримання було виплачено шляхом поштового переказу, оскільки позивач відмовилась приймати платежі наручно. Щомісячне надання послуг підтверджується актами наданих послуг. З листопада 2018 року позивач перестала впускати доглядальниць до квартири, про що складались відповідні акти.

Статтею 744 ЦК України встановлено, що за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або її частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Відповідно до ч. 1 ст. 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: 1) на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини; 2) на вимогу набувача.

Згідно ч. 2 ст. 749 ЦК України якщо обов`язки набувача не були конкретно визначені або у разі виникнення потреби забезпечити відчужувача іншими видами матеріального забезпечення та догляду спір має вирішуватися відповідно до засад справедливості та розумності.

Правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане (ч. 1 ст. 756 ЦК України).

В суді апеляційної інстанції позивач категорично зазначила, що не бажає продовжувати будь-які договірні правовідносини із відповідачами. При цьому подала заяву, в якій висловила намір повернути відповідачам усі, отримані нею за оспорюваним правочином грошові кошти.

Представник товариства, заперечуючи проти позову, пояснила, що позивач в односторонньому порядку відмовляється від отримання грошових коштів, послуг, про що працівники постійно складають відповідні акти в присутності трьох свідків, як це передбачено п.п. 7, 8 договору.

Не погоджуючись з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог, колегія суддів виходить із наступного.

Правова природа договору довічного утримання має ознаки, які не притаманні для переважної більшості зобов`язальних правовідносин.

Такий вид договору укладають, здебільшого самотні люди похилого віку, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснити свої життєві потреби. Відтак змушені укладати такі договори, та передавати у власність своє житло, як правило - стороннім особам. Натомість, очікуючи від цього - поваги, турботи, допомоги, піклування, а найголовніше - небайдужості.

Із змісту пред`явленого позову, наявних в матеріалах справи доказів, наданих пояснень, вбачається, що позивач не має наміру в подальшому отримувати у відповідачів допомогу, послуги, кошти. Протягом тривалого часу сторони не можуть знайти порозуміння, та не роблять будь-яких кроків, спрямованих на розв`язання проблем, які виникли під час виконання договору довічного утримання. Товариство ставиться до виконання своїх зобов`язань формально, а саме: складає акти про відмову позивача від надаваних послуг.

Вищенаведене дає підстави вважати, що спір між сторонами залишиться невирішеним, якщо дійти висновку про належне, хоча й формальне виконання відповідачами своїх обов`язків за договором.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що договір довічного утримання від 10 квітня 2017 року слід розірвати, та в порядку ст. 756 ЦК України визнати за позивачем право власності на квартиру.

При цьому, пояснення представника товариства про те, що складанням актів про відмову позивача у допуску працівниць-доглядальниць до квартири, товариство фактично виконує свої зобов`язання за договором, колегія суддів критично оцінює, оскільки в пункті 7 Договору довічного утримання сторони погодили протилежні умови.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідністьвисновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 31 липня 2019 року постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, відтак підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог. Задоволенню підлягають вимоги про розірвання договору довічного утримання, та визнання за позивачем права власності на спірну квартиру. Інші позовні вимоги задоволенню не підлягають, через їх необґрунтованість.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 31 липня 2019 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Пенсіон-ЮА», ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Худова Юлія Олександрівна, товариство з обмеженою відповідальністю «Центр допомоги та соціального захисту пенсіонерів», про розірвання договору довічного утримання задовольнити частково.

Розірвати договір довічного утримання, укладений 10 квітня 2017 року між ОСОБА_1 та товариством з обмеженою відповідальністю «Пенсіон-ЮА» в особі ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Худовою Юлією Олександрівною, за реєстровим № 457.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 27 листопада 2019 року.

Головуючий Є.В. Болотов

Судді: О.Ф. Лапчевська

С.Г. Музичко