ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

27 листопада 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 731/385/19

Головуючий у першій інстанції Семенченко О. М.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1495/19

Чернігівський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді - Бобрової І.О.,

суддів Губар В.С., Мамонової О.Є.,

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Комунальне підприємство «Господар» Варвинської селищної ради Чернігівської області,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Варвинського районного суду Чернігівської області від 25 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Господар» Варвинської селищної ради Чернігівської області про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі,

місце ухвалення судом першої інстанції рішення смт Варва,

дата складання судом першої інстанції повного тексту рішення 30.09.2019,

У С Т А Н О В И В:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до КП «Господар» Варвинської селищної ради, в якому після уточнення вимог (а.с.24) просила визнати незаконним та скасувати наказ №140-к від 31.07.2019 про її звільнення з посади фахівця з матеріально-технічного забезпечення за сумісництвом з 31.07.2019 у зв`язку із скороченням штату працівників за п.1 ст. 40 КЗпП України. Поновити її на посаді, допустивши негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначала, що наказом відповідача 31.07.2019 її було звільнено з посади фахівця з матеріально-технічного забезпечення за сумісництвом у зв`язку із скороченням штату працівників, хоча в дійсності скорочення зазначеної посади не було, оскільки на офіційному сайті Варвинської ОТГ розміщений штатний розклад відповідача, де зазначена посада існує. Також позивач зазначає, що в день попередження її про майбутнє звільнення їй не була запропонована жодна вільна посада на підприємстві, чим порушено ч.3 ст.49-1 КЗпП України. Вважаючи своє звільнення незаконним, змушена звернутися з даним позовом.

Рішенням Варвинського районного суду Чернігівської області від 25 вересня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими.

Скаржник зазначає, що закон вимагає, щоб одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці працівнику була запропонована інша робота на цьому ж підприємстві. Вважає, що суд неправильно застосував норми матеріального права стверджуючи, що її звільнення є законним, якщо роботодавець запропонував протягом двох місяців вільні посади на підприємстві. Суд не з`ясував, які посади були вільні на підприємстві станом на 22.05.2019, день її попередження про наступне звільнення. Позивач зазначає, що з 30.09.2019 вона працює на повну ставку на посаді інженера з охорони праці, і звертає увагу на те, що при вирішенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

У відзиві на апеляційну скаргу позивача відповідач КП «Господар» просить залишити судове рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, вважаючи, що судом вирішено справу із законодавством, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідач зазначає, що судом було досліджено штатний розпис товариства з 01.08.2019, згідно з яким відбулось скорочення посади фахівця з матеріально - технічного забезпечення. Позивачу роботодавцем було запропоновано всі наявні на підприємстві вакантні посади, проте позивач своєї згоди на переведення не надала.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1,4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір, до закінчення строку його чинності, можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках, зокрема, змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Судом встановлено, що наказом КП «Господар» Варвинської селищної ради №16-к від 22.01.2018 ОСОБА_1 було прийнято на роботу за строковим трудовим договором до 23.01.2018 на посаду інженера з охорони праці з оплатою праці 50 % окладу (фотокопія наказу на а.с.44).

Наказом КП «Господар» №17-к від 23.01.2018 ОСОБА_1 доручено виконання трудових обов`язків фахівця з матеріально-технічного забезпечення з оплатою праці в розмір 50 % окладу за цією посадою в порядку внутрішнього сумісництва (копія наказу на а.с.45).

КП «Господар» 22.05.2019 був виданий наказ №82-к про скорочення штату працівників, яким з 31.07.2019 передбачено скорочення посади фахівця з матеріально-технічного забезпечення, яку займала ОСОБА_1 (а.с.46).

22.05.2019 ОСОБА_1 було вручено повідомлення про скорочення штату та наступне звільнення (а.с.47-48).

Наказом від 31.07.2019 №140-к позивач звільнена з посади фахівця з матеріально-технічного забезпечення за сумісництвом з 31.07.2019 у зв`язку зі скороченням штату працівників на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України (а.с.57).

Сторонами не заперечується, що в період з 22 травня 2019 року (день попередження про наступне звільнення) по 31 липня 2019 року (день звільнення) ОСОБА_1 роботодавцем пропонувались вакантні в цей період на підприємстві посади, а саме 26.07.2019 посада техніка-програміста, 26.07.2019 рахівника відділу збуту, 31.07.2019 рахівника відділу збуту та підсобного робітника дільниці.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення процедури надання таких пропозицій, що передбачена ч.1,3 ст.49-2 КЗпП України, не є підставою для скасування судового рішення. Дійсно, матеріали справи не містять даних щодо одночасної із попередженням про звільнення надання пропозиції щодо зайняття вакантних посад, проте це не нівелює подальших дій відповідача, що направлені на виконання приписів вказаної вище статті. Позивач достатньо ґрунтовно підійшла до даних пропозицій, витребувавши посадові інструкції, штатні розклади, статут тощо, які їй були надані відповідачем. Крім того, позивач залишалася працювати у відповідача на основній роботі на посаді інженера з охорони праці, а в подальшому була переведена на 8-ми годинний робочий день.

Колегія суддів також вважає за необхідне застосувати при наданні відповіді на даний довід апеляційної скарги висновок Верховного Суду України викладений у постанові від 1 квітня 2015 року у справі № 6-40цс15, та підтверджений позицією Верховного Суду у постанові від 02.04.2018 у справі №367/5612/15-ц в якому зазначено наступне:

Частиною другою статті 40 КЗпП України встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно із частинами першою та третьою статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Власник є таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

Оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, дав належну оцінку правовим підставам заявленого позову та зібраним у справі доказам, та дійшов обґрунтованого висновку про виконання відповідачем вимог частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника.

Доводи апеляційної скарги щодо того, що посада фахівця з матеріально-технічного забезпечення не була скорочена, та що наданий відповідачем штатний розпис не підписаний директором, і достовірним доказом може бути не сам штатний розпис, а наказ про його затвердження, є безґрунтовними. Наявний в справі штатний розпис КП «Господар» Варвинської селищної ради з 01.08.2019 містить дату та номер наказу підприємства про його затвердження. Позивачем в жодний належний спосіб не підтверджено відсутність такого наказу. Натомість відповідач до відзиву на апеляційну скаргу надав копію наказу №142-к від 01.08.2019 "Про затвердження штатного розпису".

Твердження позивача щодо неповного з`ясування судом всіх обставин справи, зокрема не дослідження статуту відповідача колегія суддів до уваги не приймає. Дане клопотання під час розгляду справи в суді першої інстанції не заявлялося, а такі підстави для поновлення на роботі як неправомірність дій керівника при прийнятті рішення про скорочення штату не були підставою позову.

Встановивши, що при розірванні трудового договору за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України, відповідачем не порушено вимоги чинного трудового законодавства, суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 .

Позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу позивачем не заявлялися, тому посилання позивача на ст.235 ч.2 КЗпП України є безгрунтовними з огляду на приписи ч.1 ст.13 ЦПК України.

Розглядаючи справу відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України, тобто в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що доводи викладені в апеляційній скарзі обґрунтованості судових висновків не спростовують, тому підстави для її задоволення відсутні.

Судове рішення постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Рішення Варвинського районного суду Чернігівської області від 25 вересня 2019 року залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч.3 ст. 389 ЦПК України

Судді Чернігівського апеляційного суду

І.О.Боброва

В.С.Губар

О.Є.Мамонова

Повний текст постанови складений 27.11.2019.