Справа №: 164/2159/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2019 року Маневицький районний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді Невара О.В.,

при секретарі Оліферчук І.В.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Маневичі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів. Свої вимоги обґрунтувала тим, що з 4 серпня 2007 року з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, який згідно рішення Маневицького районного суду Волинської області від 5 травня 2011 року між ними було розірвано. Від даного шлюбу вони мають одну спільну неповнолітню дитину: дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно рішення Маневицького районного суду Волинської області від 13 жовтня 2011 року з відповідача було стягнуто на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 300 гривень щомісячно, починаючи з 26 вересня 2011 року та до досягнення нею повноліття. На даний час розмір аліментів, які позивач отримує щомісячно від відповідача, є меншим, ніж мінімальний розмір аліментів, що встановлений законом. Відповідно до ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Коштів, які отримує позивач від відповідача згідно рішення Маневицького районного суду Волинської області від 13 жовтня 2011 року недостатньо для забезпечення неповнолітньої дитини всім необхідним. Вважає, що ОСОБА_2 має можливість та повинен сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини в більшому розмірі. Посилаючись на зазначені обставини, просила суд збільшити розмір аліментів та стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно та до досягнення нею повноліття.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, викладених у поданій до суду заяві, просила збільшити розмір аліментів та стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно та до досягнення нею повноліття.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив, оскільки він з 25 грудня 2006 року ніде не працює, на даний час у нього на утриманні перебуває двоє малолітніх дітей від іншого шлюбу: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а тому вважає, що відсутні визначені законом підстави для збільшення розміру аліментів, які стягуються на користь позивача ОСОБА_1

Заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров?я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров?я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ст. 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Згідно ч. 1 ст. 192 СК України та п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров?я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред?явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

В судовому засіданні встановлено, що з 4 серпня 2007 року позивач ОСОБА_1 з відповідачем ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який згідно рішення Маневицького районного суду Волинської області від 5 травня 2011 року між ними було розірвано. Від даного шлюбу вони мають одну спільну неповнолітню дитину: дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно рішення Маневицького районного суду Волинської області від 13 жовтня 2011 року з відповідача ОСОБА_2 було стягнуто на користь позивача ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 300 гривень щомісячно, починаючи з 26 вересня 2011 року та до досягнення нею повноліття. На даний час розмір аліментів, які позивач отримує щомісячно від відповідача, є меншим, ніж мінімальний розмір аліментів, що встановлений законом. Відповідно до ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Коштів, які отримує позивач від відповідача згідно рішення Маневицького районного суду Волинської області від 13 жовтня 2011 року недостатньо для забезпечення неповнолітньої дитини всім необхідним. Позивач являється підприємцем, має постійний стабільний доход.Відповідач 25 грудня 2006 року ніде не працює, має на утриманні двоє малолітніх дітей від іншого шлюбу: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які часто хворіють. Інші судові рішення про стягнення з відповідача ОСОБА_2 аліментів не ухвалювались. Зазначені обставини підтвердили позивач та відповідач в судовому засіданні, а також це встановлено з досліджених судом письмових доказів, зокрема, рішення Маневицького районного суду Волинської області від 5.05.2011 року, довідки Горохівської міської ради № 2465 від 17.09.2018 року, виконавчого листа Маневицького районного суду Волинської області від 13.10.2011 року, свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 від 5.08.2008 року, серії НОМЕР_2 від 5.05.2016 року та серії НОМЕР_3 від 14.08.2018 року, свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 від 10.11.2015 року, довідок Оконської сільської ради Маневицького району Волинської області № 661 та № 665 від 11.04.2019 року, виписок з медичних карт ОСОБА_6 , ОСОБА_5 від 8.04.2019 року, довідки Камінь-Каширської міської ради № 2115 від 3.04.2019 року, довідки Камінь-Каширського РУСЗН № 467 від 3.04.2019 року.

Згідно ч. 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При вирішенні позовних вимог суд бере до уваги, що позивачем ОСОБА_1 відповідно до ст. 81 ЦПК України не доведено належними доказами погіршення її матеріального стану та покращення матеріального стану відповідача, а також зміну сімейного стану, які можуть слугувати підставою для збільшення розміру аліментів.

Звернувшись до суду з позовною вимогою про збільшення розміру аліментів, позивач послалася на положення ст. 182 СК України, відповідно до якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а тому вважає, що розмір аліментів, який раніше визначений рішенням суду на даний час не відповідає вимогам закону та недостатній для утримання неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров?я та матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров?я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тобто, законодавцем чітко встановлена наявність конкретних підстав для зміни розміру аліментів.

Виходячи з положень ч. 1 ст. 192 СК України та враховуючи вимоги ч. 2 ст. 182 СК України, суд не погоджується з доводами позивача про наявність підстав для збільшення розміру аліментів.

Доводи позивачаОСОБА_1 фактично зводяться до того, що Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів" від 17 травня 2017 року був збільшений мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України) та збільшений сам розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Разом з тим, нормами Сімейного кодексу України не передбачена можливість зміни розміру аліментів у зв?язку зі змінами в законодавстві та перегляду судом визначеного рішенням суду розміру аліментів, про що роз?яснено у п. 17 постанови ПВСУ „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року.

В судовому засіданні відповідач заперечував проти збільшення розміру аліментівна утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 до 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно та до досягнення нею повноліття.

Проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що наявні визначені законом підстави для відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2-5, 10-13, 76-81, 133, 141, 258-259, 263-265, 268, 354-355 ЦПК, ст.ст. 180 - 184, 192 Сімейного кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя районного суду О.В. Невар