Житомирський апеляційний суд
Справа №295/8647/19 Головуючий у 1-й інст. Полонець С. М.
Категорія 29 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Трояновської Г.С.

суддів Павицької Т.М., Миніч Т.І.

з участю секретаря судового засідання Ковальської Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу №295/8647/19 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «САВ - ТРАНС» про відшкодування шкоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 23 липня 2019 року, ухваленого під головуванням судді Полонця С.Г. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в :

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із названим позовом та просив стягнути на свою користь із відповідача матеріальну шкоду у сумі 2836, 73 грн. та 20 000 грн. моральної шкоди. В обгрунтування позовних вимог вказав, що 19.07.2018 близько 10 години 45 хвилин за адресою: с. Ліщин, Житомирського району, Житомирської області на зупинці громадського транспорту внаслідок розриву колеса рейсового автобуса «Житомир-Ліщин», марки «ЛАЗ 4207» з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 йому та його дружині ОСОБА_2 було заподіяно тілесні ушкодження. За даним фактом відкрито кримінальне провадження. Вказав, що у зв`язку із отриманими травмами він із дружиною проходив курс лікування, у зв`язку із чим було витрачено 838, 88 грн на ліки та близько 2000 грн на проїзд до лікарні та слідчих органів і прокуратури. Виходячи із наведеного, просив стягнути на його користь завдану матеріальну та моральну шкоду. Моральну шкоду обгрунтовує тим, що внаслідок отриманих тілесних ушкоджень він докладає додаткових зусиль для організації свого життя, не може нормально працювати і відпочивати.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 23 липня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог. Доводи апеляційної скарги зводяться до мотивів позовної заяви. Додатково зазначає, що ТОВ «Сав-Транс» є належним відповідачем у справі, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 доводи апеляційної скарги підтримали, просили її задовольнити, надали пояснення аналогічні викладеному в позовній заяві та апеляційній скарзі.

Представник відповідача ОСОБА_4 Л. проти доводів апеляційної скарги заперечив, вказав, що ТОВ «САВ - ТРАНС» не є належним відповідачем у справі, оскільки автобус марки «ЛАЗ 4207» з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 використовується ФОП ОСОБА_5 . При цьому представник відповідача на підтвердження зазначених обставин надав відповідні докази.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що 19.07.2018 близько 10 години 45 хвилин за адресою: с. Ліщин, Житомирського району, Житомирської області, на зупинці громадського транспорту, внаслідок розриву колеса рейсового автобуса «Житомир-Ліщин», марки «ЛАЗ 4207» з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 , було заподіяно тілесні ушкодження ОСОБА_6 та ОСОБА_2 .

За вказаним фактом 24.11.2018 в Єдиному реєстрі досудових розслідувань зареєстровано кримінальне провадження за №0000999.

Відповідно до Акту судово-медичного обстеження №1852 від 31.07.2018 у ОСОБА_1 виявлено садна на обличчі та правій грудній залозі, які утворилися від дії тупих твердих предметів, не виключено в термін та за обставин, вказаних обстеженим та відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Згідно Акту судово-медичного обстеження №1867 від 31.07.2018 у ОСОБА_2 виявлено синець та садно на обличчі, які утворилися від дії тупого твердого предмету, не виключено в термін та за обставин, вказаних обстеженою та відносяться до легких тілесних ушкоджень.

З 19.07.2018 по 26.07.2018 ОСОБА_1 перебував на амбулаторному лікуванні в КУ «Центральна районна лікарня» Житомирської районної ради.

Виходячи із наведеного, ОСОБА_1 звернувся до суду з названим позовом до ТОВ «Сав-Транс» в особі директора Місюри Д.Л., вважаючи що саме діями відповідача йому спричинена шкода.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції правильно керувався нормами матеріального права (ст.23, 1166, 1167, 1195 ЦК України), роз`ясненнями, викладеними в постановах Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», а також нормами процесуального права.

З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що тілесні ушкодження ОСОБА_6 та ОСОБА_2 було заподіяно 19.07.2018 внаслідок розриву колеса рейсового автобуса «Житомир-Ліщин» марки «ЛАЗ 4207» з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 .

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що в матеріалах справи відсутні будь-які належні допустимі, достатні та достовірні докази належності транспортного засобу на праві власності чи користування саме ТОВ «САВ-ТРАНС», заподіяння працівниками вказаного товариства матеріальних збитків позивачу, протиправності їх діяння, наявності причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Разом з тим судом не встановлено, що моральну шкоду завдано позивачу внаслідок неправомірних дій працівників саме ТОВ «САВ-ТРАНС», а позивачем не надано доказів на підтвердження розміру спричиненої шкоди.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції, виходячи із наступного.

Договором №46/39 на право обслуговування пасажирів на автобусних маршрутах загального користування від 24 жовтня 2014 року, укладеним між Департаментом промисловості, розвитку інфраструктури та туризму обласної державної адміністрації (Організатор) та перевізником ФОП ОСОБА_5 (Перевізник) передбачено, що організатор надає право, а Перевізник бере на себе зобов`язання щодо здійснення перевезення пасажирів на регулярному приміському маршруті «Житомир АС2- Ліщин» (10 оборотних рейсів щоденно) на період з 25 жовтня 2014 року по 24 жовтня 2019 року автобусами, зазначеними у Витягу з Договору на право обслуговування пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, що є невід`ємною частиною даного Договору ( п. 1.1. Договору).

У Витягу з Договору зазначено список автобусів, які мають право на перевезення, серед яких значиться автобус ЛАЗ 4207 (а.с.89).

Дорожній лист на № 831979 від 19.07.2019 за маршрутом Житомир-Ліщин (з оборотним рейсом) завірено ФОП ОСОБА_5 (а.с.90).

Тимчасовий реєстраційний талон на користування автобусом ЛАЗ 4207 видано на ОСОБА_5 (а.с.91).

Матеріали справи не містять доказів того, що належним відповідачем у справі є ТОВ «САВ-ТРАНС» в особі директора Місюри Д.Л.

Відповідно до положень ч.2 ст. 51 ЦПК України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

У справі, що переглядається, позивач не заявляв клопотань про заміну первісного відповідача належним відповідачем чи про залучення до участі у справі інших осіб як співвідповідачів.

Визначення відповідачів, предмета та підстав позову є правом позивача.

Натомість, встановлення належності відповідачів і обґрунтованості позову - обов`язок суду, який виконується під час розгляду справи (пункт 41 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

Встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на наведене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано відмовив у задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «САВ - ТРАНС», а тому підстав для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390, 391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 23 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 28.11.2019.

Головуючий Судді