29.11.2019 Єдиний унікальний номер 205/4459/19
Єдиний унікальний номер судової справи 205/4459/19
Номер провадження 2/205/2010/19
29 листопада 2019 року
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі головуючого судді Остапенко Н.Г., за участю секретаря судового засідання Шевцової М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу № 205/4459/19 за позовом керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 Дніпропетровської області в інтересах держави в особі комунального некомерційного підприємства «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, -
24 травня 2019 року керівник Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 в інтересах держави в особі комунального некомерційного підприємства «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» Дніпровської міської радизвернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на користь комунального некомерційного підприємства «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» Дніпровської міської ради матеріальні збитки завдані внаслідок вчинення кримінального правопорушення в рахунок відшкодування витрат на лікування потерпілої від кримінального правопорушення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 6 392,40 грн.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 травня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі.
Представник Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 Мальцев Д.В. надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Від представника комунального некомерційного підприємства «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» Дніпровської міської ради Коптілова Ю.В. надійшла заява з проханням розгляд справи проводити без участі представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.
В судове засідання відповідач ОСОБА_1 повторно не з`явився. Про день місце та час розгляду справи сповіщений належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомив, письмових заяв від нього не надходило.
Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
За таких обставин, суд вважає відповідача належним чином повідомленим та можливим, за згодою представника позивача, розглянути справу на підставі наявних доказів, заочно, відповідно до статті 280 ЦПК України.
У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
В ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, приблизно о 19 годині 05 хвилин 27 травня 2018 року, знаходячись у зальній кімнаті квартири АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 адресою: АДРЕСА_3 , за допомогою кухонного ножа, умисно, з силою наніс ОСОБА_3 один удар колото-ріжучою частиною зазначеного кухонного ножа, який тримав у правій руці, в черевну порожнину ліворуч. У результаті умисних, протиправних дій ОСОБА_4 , ОСОБА_3 було заподіяно проникаюче колото-різане поранення черева ліворуч, яке розпочинається раною практично по середньо-ключичній лінії (на відстані 95 см вгору від підошовної поверхні стоп та на 6,5 см ліворуч від умовної серединної лінії тіла) в просвіті якої виступає частина великого сальника, далі рана переходить в рановий канал, який йде спереду назад, з ушкодженням по ходу якого: шкіри, підшкірно-жирової клітковини та проникає в черевну порожнину, з наскрізним ушкодженням брижі тонкої кишки та двох поперечних ушкоджень тонкої кишки, з явищами внутрішньочеревної кровотечі. За своїм характером вказане вище тілесне ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення черева ліворуч відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння.
Вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 липня 2018 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та з врахуванням ст. 69 КК України призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки (а.с. 30-32).

В подальшому, вироком Дніпровського апеляційного суду від 28 грудня 2018 року вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19.07.2018 відносно ОСОБА_4 в частині призначення покарання скасовано. Ухвалено в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 121 КК України призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років (а.с. 33-36).

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до розрахунку витрат, проведеного бухгалтерією КЗ «Дніпровське КОШМД», на лікування ОСОБА_6 закладом охорони здоров`я витрачено грошові кошти за 12 ліжко-днів в сумі 6 392,4 гривень, з них вартість одного ліжко-дня потерпілого - 532,70 гривень (а.с. 12-13).

Листом № 77/1-1140 від 06 травня 2019 року керівник Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 звернувся до КЗ «Дніпровське КОШМД» із запитом чи вживалися закладом охорони здоров`я заходи представницького характеру, спрямовані на відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням (а.с. 14-15).

За змістом ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилось закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти від відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Відповідно до роз`яснень, наданих у п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 07.07.1995 року № 11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993 року.

Згідно з п. 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день.

Пунктом 3 Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року встановлено, що визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора.

Відповідно до п. 4 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року стягнуті в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я.

Статтею 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Враховуючи те, що вироком суду ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, а цивільний позов у даному кримінальному провадженні Дніпропетровською місцевою прокуратурою № 4 та КЗ «Дніпровське КОШМД» не пред`являвся, вказане не перешкоджає стягненню з ОСОБА_1 матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. За таких обставин, понесені закладом охорони здоров`я витрати на лікування потерпілої ОСОБА_6 , підлягають відшкодуванню особою яка вчинила злочин, тобто ОСОБА_1 .

Частиною 1 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, згідно положень статті 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати пов`язані з розглядом справи покладаються на відповідача, та враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору, а отже з відповідача належить стягнути на користь держави судові витрати в сумі 768,40 грн.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 1166, 1206 ЦК України, ст. 12, 13, 76, 130, 141, 223, 263-266, 280-282 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 Дніпропетровської області в інтересах держави в особі комунального некомерційного підприємства «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса проживання: АДРЕСА_4 , на користь комунального некомерційного підприємства «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» Дніпровської міської ради, , розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 ГУДКСУ у Дніпропетровській області, МФО 820172, шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, у вигляді витрат на лікування потерпілої від злочину ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 6 392,40 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса проживання: АДРЕСА_4 , на користь держави судові витрати у розмірі 768,40 грн. сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Н.Г. Остапенко