Справа № 507/97/19
Провадження F 2/507/175/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" травня 2019 р. смт. Любашівка

Любашівський районний суд Одеської області

у складі : головуючого судді Гнатюка В.О.

за участю секретаря судового засідання Гончар В.В.,

представника позивачів - адвоката ОСОБА_1,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи у відкритому судовому засіданні в с.м.т. Любашівка справу за позовами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Любашівської районної державної адміністрації Одеської області , Гвоздавської сільської ради Любашівського району Одеської області , третя особа ТОВ Виробничо-наукова фірма «Зеленогірське», про визнання права власності на земельну частку ( пай),

встановив :

30 січня 2019 року позивачі звернулись до Любашівського районного суду Одеської області з позовами до Любашівської районної державної адміністрації Одеської області, Гвоздавської сільської ради Любашівського району Одеської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробничо-наукова фірма «Зеленогірське» Любашівського району Одеської області, про визнання права власності на земельну частку (пай). За вказаними позовами 12.02.2019 року провадження було відкрито та позовні вимоги були обFєднані в одне провадження.

На обґрунтування своїх позовних вимог позивачі вказують, що працювали на різних посадах за трудовими договорами в КСП «Зеленогірське» Любашівського району Одеської області, яке було реорганізоване в Товариство з обмеженою відповідальністью «Виробничо-наукова фірма «Зеленогірське»

25.11.1995 року КСП «Зеленогірське» Любашівського району Одеської області отримало державний акт на право колективної власності на землю. 25.01.1996 року загальними зборами КСП «Зеленогірське» Любашівського району Одеської області було створено резервний фонд господарства для виділення земельного паю працівникам, які помилково пропущені в списках на право володіння землею, а також прийнятих в господарство після розпаювання землі, які працюють без зауважень і мають рекомендації керівників підрозділів та земельної комісії про виділення їм земельної частки. Рішенням загальних зборів ТОВ «ВНФ «Зеленогірське» від 16.11.2006 року було вирішено включити позивача ОСОБА_3 до списків осіб на отримання земельного паю в розмірі 3.15 умовних кадастрових гектари.

Згідно з наказом F 08 від 24.03.2005 р. директора підприємства на підставі рішення комісії із земельних питань ОСОБА_4 , ОСОБА_2 були включені до списку осіб для отримання земельного сертифікату із земель внутрішнього господарського резерву ТОВ «ВНФ «Зеленогірське», який був створений рішенням зборів членів КСП «Зеленогірське» від 25.01.1996 р.

Згідно вказаного рішення загальних зборів 13 осіб отримали земельні ділянки відповідно до рішення суду від 06 вересня 2007 року. Про те, що вони були включені до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай) їм стало відомо лише в 2018 році, коли постало питання про проведення земельних торгів земель резерву. Вони звертались до Любашівської районної державної адміністрації з приводу отримання дозволу на розробку технічної документації для оформлення права власності на земельну ділянку, однак їм було відмовлено. Тому, просили суд визнати за ними право власності на земельну частку (пай) розміром 2.26 умовних кадастрових гектарів із земель внутрігосподарського резерву земель ТОВ «ВНФ «Зеленогірське» Любашівського району Одеської області.

Представник позивачів адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі і посилаючись на обставини , зазначені у позові, просила задовольнити позовні вимоги позивачів в повному обсязі.

В останнє судове засідання представник позивачів адвокат ОСОБА_1 не з»явилась , надавши суду заяву про розгляд справи у її відсутність , вказавши , що позов підтримує в повному обсязі.

Представники Гвоздавської сільської ради Любашівського району Одеської області, ТОВ «ВНФ «Зеленогірське» Любашівського району Одеської області в судове засідання не з»явились, надіславши до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, у яких зазначили , що заперечень у справі не маютиь.

Представник Любашівської районної державної адміністрації Одеської області в судове засідання не з»явився , надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутність. У відзиві на

позов просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те , що позивачі не являлись членами КСП «Зеленогірське» Любашівського району Одеської області на момент отримання КСП Державного акту на право колективної власності на землю і не включені до списку осіб, що мають право на земельну частку (пай)

Вислухавши представника позивачів, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З трудових книжок позивачів вбачається , що вони працювали в КСП «Зеленогірське» Любашівського району Одеської області за контрактами (а.с. 3,34,50 ).

З виписки із загальних зборів членів КСП «Зеленогірське» Любашівського району Одеської області від 25 січня 1996 року видно, що збори постановили виділити 15 % із земель, переданих КСП «Зеленогірське» в колективну власність, в землі запасу підприємства, які не підлягають паюванню. Встановити, що з земель запасу КСП може виділятися земельний пай для працівників, прийнятих до членів КСП після розпаювання землі і при відсутності вільних паїв (а.с. 14)

З довідки Гвоздавської сільської ради Любашівського району Одеської області F 841 від 04 липня 2018 року видно, що на території Гвоздавської сільської ради є в наявності 496 га незатребуваних паїв, які знаходяться в користуванні ТОВ ВНФ «Зеленогірське» ( а.с.- 18)

Судом установлено , що Державний акт на право колективної власності на землю КСП «Зеленогірське» Любашівського району Одеської області отримало 25 грудня 1995 р.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Згідно Указу Президента України від 08 серпня 1995 року F720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Абзацом 2 частини 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року F7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» передбачено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта.

В судовому засіданні безспірно установлено, що позивачі не були включені до списку осіб, що мають право на отримання земельної частки (паю) із земель КСП «Зеленогірське» Любашівського району Одеської області.

Позивачами не надано жодного доказу про те, що вони являлися членами КСП «Зеленогірське» Любашівського району Одеської області як на момент отримання КСП Державного акту на право колективної власності на землю F 25 грудня 1995 року, так і в подальшому.

Факт перебування в трудових відносинах з КСП «Зеленогірське» Любашівського району Одеської області, реорганізоване в ТОВ ВНФ «Зеленогірське» не свідчить про те, що позивачі являлися членами КСП.

Судом не можуть бути прийняті доводи позивачів, що рішенням загальних зборів в 2006 році їм виділили земельні паї на підставі рішення загальних зборів від 25 січня 1996 року, як працівникам, виходячи з наступного. З виписки із загальних зборів членів КСП «Зеленогірське» Любашівського району Одеської області від 25 січня 1996 року видно, що збори постановили виділити 15 % із земель, переданих КСП «Зеленогірське» в колективну власність, в землі запасу підприємства, які не підлягають паюванню. Встановити, що з земель запасу КСП, може виділятися земельний пай для працівників, прийнятих до членів КСП після розпаювання землі і при відсутності вільних паїв . Однак, позивачі членами КСП «Зеленогірське» Любашівського району Одеської області не являлись.

Не являється підставою для задоволення позову і наказ директора ТОВ ІНФ «Зеленогірське» F08 від 24.03.2005 р. , відповідно до якого на підставі рішення комісії з земельних питань позивачі ОСОБА_4 та ОСОБА_2 включені для отримання земельного сертифіката , оскільки позивачі не надали доказів про те , що відносно них було прийняте рішення про виділення їм земельних часток (паїв) повноважним органом.

Посилання позивачів на рішення Любашівського районного суду Одеської області від 06 вересня 2007 року в частині того, що особам, які вказані у списку згідно протоколу загальних зборів від 16 листопада 2006 року були виділені земельні ділянки, судом не може бути прийняте до уваги, так як відповідно до ст. 82 ЦПК України правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обовFязковою для суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 81, 263-268 ЦПК України ,Указом Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08 серпня 1995 року F720/95, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 року F7 суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовівОСОБА_2 , ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Любашівської районної державної адміністрації Одеської області , Гвоздавської сільської ради Любашівського району Одеської області , третя особа ТОВ Виробничо-наукова фірма «Зеленогірське», про визнання права власності на земельну частку ( пай) відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи , якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення , якщо його не скасовано , набирає законної сили після повернення апеляційної скарги , відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції через Любашівський районний суд Одеської області до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Учасник справи , якому повне рішення не було вручено у день його проголошення , має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

суддя В.О.Гнатюк