Справа № 495/1183/19
№ провадження 2-з/495/52/2019
Ухвала

іменем україни

17 квітня 2019 року

м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області

у складі: головуючого - судді Заверюха В.О.,

при секретарі F Червинській І.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в залі суду в м. Білгород-Дністровському заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі F495/1183/19 за позовом ОСОБА_1 до Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, ТОВ «Приватна експертна служба», треті особи АТ «Укрсоцбанк», ОСОБА_2 про скасування звіту про оцінку майна,

ВСТАНОВИВ:

11.02.2019 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом до Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, ТОВ «Приватна експертна служба», треті особи АТ «Укрсоцбанк», ОСОБА_2, в якому просить визнати протиправним та скасувати в повному обсязі звіт про незалежну оцінку майна від 04.01.2019 року, виготовлену ТОВ «Приватна експертна служба» стосовно визначення вартості Ѕ часток житлового будинку під номером 2а по вул.Садова, с.Курортне, Білгород-Дністровського району, Одеської області, що складається в цілому з: житловий будинок літ.«А», загальною площею - 276,9 кв.м., житловою площею F 158,1 кв.м., господарські будівлі літ.«Б»,«Г»,«Д», альтанка літ.«В», споруди F1-4.

Ухвалою судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12.02.2019 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано термін на усунення недоліків.

06.03.2019 року до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від адвоката позивача на виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху від 12.02.2019 року надійшло клопотання з квитанціями про сплату судового збору.

Ухвалою судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11.03.2019 року провадження у справі відкрито в порядку загального позовного провадження, справа призначена до судового розгляду.

16.04.2019 року заявник ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову, в якій просить зупинити передачу майна на реалізацію, а саме: Ѕ часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами під номером 2а по вул.Садова, с.Курортне, Білгород-Дністровського району, Одеської області, загальною площею - 276,9 кв.м., за ціною 1 337 000, 00 грн., визначеною в звіті ТОВ «Приватна експертна служба» від 04.01.2019 року до вирішення справи по суті.

Свою заяву обґрунтовує тим, що реалізація данного майна за вказаною ціною, призведе до унеможливлення виконання рішення суду, оскільки буде реалізовано частку, яка не виділена в натурі; майно буде реалізовано за ціною, значно нижчою, оскільки в оцінці не враховано вартість майнових прав на земельну ділянку.

Розглянувши заяву про забезпечення позову та матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 153 ЦПК, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного суду України F9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зFясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Пунктом 3 частини 1 ст.34 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено обов'язок виконавця зупинити вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом реалізації арештованого майна у випадку відсутності іншого майна боржника, на яке може бути звернено стягнення.

Згідно з абзацом 2 частини 5 ст.57 Закону України "Про виконавче провадження", оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачу майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження підлягає обов'язковому зупиненню у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Підстави та порядок зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, а також зупинення продажу арештованого майна визначені статтями 149-153 ЦПК України.

Можливість зупинення судом продажу арештованого майна передбачено п.5 ч.1 ст.150 ЦПК України, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Таким чином, зупинення продажу описаного майна, якщо подано позов про право власності на це майно або про виключення його з опису, є спеціальним способом забезпечення, який застосовується лише у справах за позовами про визнання права власності або про виключення майна з опису.

Крім цього, пунктом 6 ч.1 ст.150 ЦПК України передбачено, що суд може зупинити стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Тобто такий вид забезпечення може бути застосований для забезпечення позову при оскарженні виконавчого документа.

Між тим, у даному випадку заявником виконавчий документ не оскаржується, вимоги про визнання права власності на нерухоме майно та зняття з нього арешту не заявлялися.

Як вбачається з позовної заяви та доданих до неї документів, на примусовому виконанні у Білгород-Дністровському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області перебуває виконавче провадження ВП F509700083 з примусового виконання виконавчого листа F6-1553/2010, виданого 23.12.2010 року Дніпровським районним судом м.Києва на примусове виконання рішення третейського суду при Асоціації Українських банків по справі F1381/09 від 12.11.2009 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Укрсоцбанк» боргу в загальному розмірі 1 557 879,24 грн..

В ході здійснення виконавчих дій Білгород-Дністровським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області було звернуто стягнення на Ѕ часток житлового будинку під номером 2а по вул.Садова, с.Курортне, Білгород-Дністровського району, Одеської області, що складається в цілому з: житловий будинок літ.«А», загальною площею - 276,9 кв.м., житловою площею F 158,1 кв.м., господарські будівлі літ.«Б»,«Г»,«Д», альтанка літ.«В», споруди F1-4, які належать ОСОБА_1.

30.01.2019 року державним виконавцем відповідно до положень ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про арешт та опис майна боржника, зокрема накладено арешт на земельну ділянку 0,090 га., що розташована за адресою: вул.Садова 2а, с.Курортне, Білгород-Дністровського району, Одеської області, кадастровий номер :04:001:0330, на якій розташована належна ОСОБА_1 Ѕ частина житлового будинку, заборона відчуження спірного майна на цей час не скасована.

Вирішуючи питання щодо зупинення передачі майна на реалізацію, суд виходить з того, що відповідно до положень ст.129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до положень Європейської Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, право доступу до суду, що гарантується статтею 6, передбачає не лише право звернутись до суду за захистом своїх прав, а й право захистити своє право, в першу чергу, виконанням рішення, яке ухвалено на користь особи.

У пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року N 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" міститься роз'яснення про те, що недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Таким чином, підстав для зупинення передачі реалізації майна, судом не встановлено.

Керуючись ст.ст.149-153, 260, 261, 354 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі F495/1183/19 за позовом ОСОБА_1 до Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, ТОВ «Приватна експертна служба», треті особи АТ «Укрсоцбанк», ОСОБА_2 про скасування звіту про оцінку майна - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом пFятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Суддя В.О.Заверюха