ПОСТАНОВА

Іменем України

25 лютого 2019 року м. Кропивницький

справа № 388/2158/14-ц

провадження № 22-ц/4809/341/19

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Карпенка О. Л. (головуючий, суддя-доповідач), Дьомич Л.М., Єгорової С.М.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_4,

заінтересовані особи: старший державний виконавець Долинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Стеблина Олександр Васильович, Приватне сільськогосподарське підприємство «Лідер-Агро», Товариство з обмеженою відповідальністю «Аграрник-Кіровоградщини», Головне управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справиапеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Новгородківського районного суду Кіровоградської області (суддя Рачкелюк Ю.В.) від 26 жовтня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

7 травня 2018 року ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою (Т. 1. С. 1 - 6) на неправомірні дії старшого державного виконавця Стеблини О. В. Заявник просив суд скасувати постанову про призначення суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 27 березня 2018 року, визнати незаконним оцінювання земельної ділянки, скасувати акт опису та арешту земельної ділянки від 18 серпня 2016 року, зобов'язання органу державної виконавчої служи призупинити виконавчі дії по зведеному виконавчому провадженню № 45983141 щодо стягнення боргу. В разі пропуску строку звернення зі скаргою просить поновити вказаний строк.

Скаргу обґрунтовано тим, що 20 квітня 2018 року за місцем його проживання засобами поштового зв'язку надійшов лист з ВДВС Долинського РУЮ у Кіровоградській області зі змісту якого вбачається, що він отримав повідомлення про те, що під час проведення виконавчих дій державним виконавцем здійснені дії по проведенню оцінки його земельної ділянки з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства на території Василівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області. 25 квітня 2018 року він звенувся Долинського районного відділу державної виконавчої службт Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області з клопотанням про надання можливості ознайомитися зі звітом. Він вважає, що оцінка майна від 2 квітня 2018 року проведена з порушенням ст. 10, 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», а тому є незаконною. Дії та рішення державного виконавця заявник вважає неправомірними.

Ухвалою Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 26 жовтня 2018 року ОСОБА_4 відмовлено в поновленні пропущеного строку на звернення до суду зі скаргою, а саму скаргу залишено без розгляду.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що скаржник пропустив строк на звернення до суду зі скаргою, оскільки скаргу було подано до Долинського районного суду Кіровоградської області 7 травня 2018 року (т. 2 а. с. 1-6), а стало відомо заявнику про проведення грошової оцінки земельної ділянки 20 квітня 2018 року. Крім того, заявник не навів поважності причин пропуску строку передбаченого ст. 449 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 26 жовтня 2018 року та направити справу до суду першої інстанції.

Заявник вказує на те, що суд допустив порушення норм матеріального і процесуального права, неповно з'ясував обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків викладених у оскаржуваному рішенні обставинам справи, ненадання судом оцінки усім аргументам заявника.

Заінтересовані особи не скористалися правом надати відзив на апеляційну скаргу.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 368, ч. 1 ст. 369 ЦК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

У зв'язку з розглядом справи за відсутності її учасників, відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судове засідання не проводиться і фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Крім того, згідно ч.ч. 4, 5 ст. 268 та ст. 383 ЦПК України, постанова не проголошується, а датою її ухвалення є дата складання повного тексту судового рішення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, переглянувши ухвалу суд в межах доводіві вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов'язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

За змістом ст.. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 449 ЦПК України передбачено, що скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Таки самий строк на оскарження передбачено ч. 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження».

За змістом ст.. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Пунктом 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» № 6 від 07 лютого 2014 року роз'яснено, що такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з'ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.

Однією з основних гарантій права сторони на судовий захист є право оскарження судових рішень (стаття 129 Конституції України).

Декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (ст. 8 Декларації).

Суд першої інстанції вважав, що заявник пропустив встановлений законодавством строк оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця так, як про оскаржувані рішення і дії він дізнався 20 квітня 2018 року, а з заявою звернувся в суд лише 07 травня 2019 року.

З таким висновком суду погодитися не можна.

Заявник оскаржив до суду постану старшого державного виконавця Долинського РВ ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області Стеблини О.В. від 27 березня 2018 року про призначення суб'єкта оціночної діяльності для участі у виконавчому провадженні, а також проведену оцінку арештованої земельної ділянки та акт опису й арешту майна від 18 серпня 2016 року.

Суд першої інстанції встановив, що про оскаржувані дії і рішення заявник дізнався з листа Долинського РВ ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області від 12 квітня (рік в даті документу не вказано - Т. 2. С. 19), який заявник отримав 20 квітня 2018 року.

Суд не взяв до уваги, що до листа ДВС не було додано копій оскаржуваних заявником актів, не вказано їх номерів та дат, а з їх змістом він зміг ознайомитися лише 25 квітня 2018 року, що підтверджується державним виконавцем у відзиві (Т. 2. С. 54 - 59).

Таким чином реальна можливість зробити обґрунтований висновок (достовірно дізнатися) про стан своїх прав у виконавчому провадженні та подати аргументовану скаргу у заявника виникла лише після 25 квітня 2018 року.

Зі скаргою заявник звернувся до суду 07 травня 2018 року, тобто на 11 день. При цьому 01 травня 2018 року - святковий день, а 05 і 06 травня 2018 року - вихідні дні.

Про вказані обставини заявник вказав у поданій ним до суду скарзі.

Не визначившись з дотриманням ним встановленого законом строку звернення зі скаргою, заявник просив суд вирішити це питання самостійно, а на випадок, коли суд дійде висновку, що встановлений законом строк він пропустив - поновити цей строк.

Суд першої інстанції формально підійшов до вирішення питання строку на звернення боржника у виконавчому провадженні зі скаргою, не перевірив доводів заявника, не врахував обставини перебігу строку на оскарження та не дав на аргументованих відповідей на доводи заявника.

Висновок суду про пропуск вказаного строку та відсутність поважних на те причин є передчасним так, як суд не встановив всіх обставин перебігу строку.

Неповно з'ясувавши фактичні обставини справи, не дослідивши та не надавши належної оцінки доказам у справі, суд першої інстанції порушив норми процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали щодо відмови у поновленні строку на звернення до суду зі скаргою на дії державних виконавців.

За таких обставин, відповідно до ч. 1 ст. 379 ЦПК України, ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 382 - 384ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 26 жовтня 2018 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Повне судове рішення виготовлено 25 лютого 2019 року

Головуючий О.Л. Карпенко

Судді: Л.М. Дьомич

С.М. Єгорова