14.05.2019 Суддя Зяброва О. Г..
Справа № 644/1974/19
Провадження № 2-к/644/2/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2019 року м. Харків

Орджонікідзевський районний суд м.Харкова в складі:

головуючого - судді Зябрової О.Г.,

при секретарі - Дяченко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові клопотання Відкритого акціонерного товариства «АВТОВАЗ» про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення Арбітражного суду Самарської області від 04.02.2013 року, -

встановив:

В поданому через Арбітражний суд Самарської області Російської Федерації клопотанні Відкрите акціонерне товариство «АВТОВАЗ» просить суд визнати та надати дозвіл на примусове виконання на території України рішення Арбітражного суду Самарської області від 04.02.2013 року (резолютивна частина оголошена 31.01.2013 року) по справі № А55-28536/2012 за позовом Відкритого акціонерного товариства «АВТОВАЗ» до Відкритого акціонерного товариства «Харківський верстатобудівний завод ім. С.В. Косіора» про розірвання договору поставки технологічного обладнання №7811 від 03.10.2005 року та стягнення грошових коштів з ВАТ «Харківський верстатобудівний завод ім. С.В. Косіора» в розмірі 1607400 руб. та 33074 руб. витрат по сплаті судового збору.

Після надходження вказаного клопотання у відповідності до вимог ч.1 ст. 467 ЦПК України Орджонікідзевський райсуд м. Харкова письмово повідомив боржника про клопотання і запропонував йому у місячний строк подати до суду можливі заперечення проти цього клопотання.

16.04.2019 року від боржника до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова надійшли заперечення проти клопотання ВАТ «АВТОВАЗ» про надання дозволу на примусове виконання рішення Арбітражного суду РФ, в яких зазначено, що проти задоволення клопотання вони заперечують у повному обсязі, посилаючись на те, що АТ «Харверст» не був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, що було підтверджено Господарським судом Харківської області, про те, що доручення про повідомлення відповідача про розгляд справи №А55-28536/2012 за позовом ВАТ «Автоваз» до ВАТ «Харківський верстатобудівний завод» про розірвання договору та стягнення 1607400 руб. Господарський суд виконав лише 13.02.2013 року. Також представник боржника посилається на те, що на час звернення з даним клопотанням сплив трирічний строк пред'явлення рішення іноземного суду до виконання, зазначаючи, що всі довідки, які додані до клопотання були складені в 2017-2018 роках, тобто через 4-5 років після набрання законної сили рішення Арбітражного суду, що підтверджує той факт, що належним чином оформлене клопотання було подане не раніше зазначеного строку (а.с. 55-58).

18 квітня 2019 року ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова призначено судовий розгляд зазначеного клопотання.

Представник ПАТ «Харківський верстатобудівний завод ім. С.В. Косіора» та представник Відкритого акціонерного товариства «АВТОВАЗ» в судове засідання не з'явилися, письмові пояснення після призначення судового розгляду не надали.

Відповідно до ч.5 ст.467 ЦПК України неявка без поважних причин у судове засідання будь-якої із сторін або їх представників, стосовно яких суду відомо про своєчасне вручення їм повістки про виклик до суду, не є перешкодою для розгляду клопотання, якщо будь-якою із сторін не було порушено питання про перенесення його розгляду.

Відповідно до наданих суду документів встановлено, що рішенням Арбітражного суду Самарської області Російської Федерації від 04.02.2013 року (31.01.2013 року оголошена резолютивна частина рішення) позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства «АВТОВАЗ» до Відкритого акціонерного товариства «Харківський верстатобудівний завод ім. С.В. Косіора» про розірвання договору поставки технологічного обладнання №7811 від 03.10.2005 року та стягнення грошових коштів з ВАТ «Харківський верстатобудівний завод ім. С.В. Косіора» в розмірі 1607400 руб. та 33074 руб. витрат по сплаті судового збору було задоволено (а.с.8-10).

Відповідно довідки Арбітражного суду Самарської області від 30.10.2017 року вказане судове рішення набрало законної сили 05.03.2013 року (а.с.7).

Відповідно довідки Арбітражного суду Самарської області від 29.01.2018 року вказане судове рішення на території Російської Федерації не виконувалося (а.с.5).

Згідно довідки Арбітражного суду Самарської області від 30.10.2017 року відповідач ВАТ «Харківський верстатобудівний завод ім. С.В. Косіора» був належним чином і своєчасно повідомлений про час і місце розгляду вказаної справи та йому було вручено копію позовної заяви (а.с. 6).

Разом з тим, вказані обставини оспорюються ПАТ «Харківський верстатобудівний завод». Представник ПАТ «Харківський верстатобудівний завод» в запереченнях зазначає, що надано суду лист по справі №644/467/17 (аналогічна справа між тими ж сторонами) господарського суду Харківської області №01.04-03/007635 від 17.03.2017 року. Як вбачається з зазначеного листа - 25.01.2013 року на адресу Господарського суду Харківської області від Арбітражного суду Самарської області надійшло доручення про вручення ухвали суду за №А55-28536/2012 від 25.12.2012 року, в якому суддя просив вручити ВАТ «Харківський станкобудівельний завод ім. С.В. Косіора» ухвалу Арбітражного суду Самарської області №А55-28536/2012 від 25.12.2012 року. Зазначене доручення виконано Господарським судом Харківської області 13.02.2013 року в 10 годин 35 хвилин, тобто вже після оголошення резолютивної частини рішення 31.01.2013 року Арбітражного суду Самарської області. Інших доручень від Арбітражного суду Самарської області відносно повідомлень ВАТ «Харківський станкобудівний завод» за період з січня 2012 року до цього часу не надходило. Беззаперечних доказів належного повідомлення відповідача про розгляд справи до суду не надано.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що відповідач ВАТ «Харківський верстатобудівний завод» не був належним чином і своєчасно повідомлений про час і місце розгляду справи 31.01.2013 року за позовом Відкритого акціонерного товариства «Автоваз» до Відкритого акціонерного товариства «Харківський верстатобудівний завод ім. С.В. Косіора» про розірвання договору № 7811 від 03.10.2005 року та стягнення 1607400 руб., а також 33074 руб. витрат по сплаті судового збору, оскільки в рішення суду від 04.02.2013р. зазначено, що відповідач повідомлений про час розгляду справи поштовим відправленням та відповідним повідомленням на офіційному сайті суду, однак, факт отримання даного поштового повідомлення відповідачем не підтвердженно жодними відповідними доказами.

Крім того, зазначене вище клопотання ВАТ «АВТОВАЗ» про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення Арбітражного суду Самарської області Російської Федерації надійшло до Орджонікідзевського районного суду м.Харкова 19.03.2019 року. Як вже зазначалося вище, рішення Арбітражного суду Самарської області Російської Федерації від 04.02.2013 року набрало законної сили 05.03.2013 року і на території Російської Федерації не виконувалося. Таким чином, вказане клопотання про визнання та надання дозволу надійшло до Орджонікідзевського районного суду м.Харкова більш ніж через 3 роки після набрання вказаним вище рішенням законної сили. При цьому суд враховує і те, що копія вказаного вище рішення суду завірена Арбітражним судом Самарської області 29.07.2016 року, довідки видані Арбітражним судом Самарської області 30.10.2017 року та 29.01.2018 року, що свідчить про те, що документи були виготовлені Арбітражним судом Самарської області за спливом три річного строку з дня набрання рішенням законної сили.

Згідно із ст. 81 Закону України «Про міжнародне приватне право» в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних справах у частині, що стосується відшкодування шкоди та завданих збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

Визначення термінології «визнання рішення іноземного суду» міститься у Законі України «Про міжнародне приватне право» та означає поширення законної сили рішення іноземного суду на територію України в порядку, встановленому законом (п. 10 ст. 1).

Угодою про порядок вирішення спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, ратифікованою Постановою ВР N 2889-XII (2889-12) від 19.12.1992 року, а також Російською Федерацією, врегульовано питання вирішення справ, що випливають з договірних та інших цивільно-правових відносин між господарюючими суб'єктами, з їх відносин з державними та іншими органами, а також виконання рішень за ними. Статтею 7 вказаної Угоди передбачено, що Держави - учасниці Співдружності Незалежних Держав взаємно визнають і виконують рішення компетентних судів, що набули законної чинності. Рішення, винесені компетентними судами однієї держави - учасниці Співдружності Незалежних Держав, мають бути виконаними на території інших держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав.

Згідно до ст.9 вказаної вище Угоди у виконанні рішення може бути відмовлено на прохання Сторони, проти якої воно направлене, тільки якщо ця Сторона надасть компетентному суду за місцем, де виклопочується виконання рішення, докази того, що:

а) судом держави - учасниці Співдружності Незалежних Держав, що запитується, раніше винесене рішення, яке набуло законної чинності у справі між тими самими Сторонами, про той самий предмет і на тій самій підставі;

б) є визнане рішення компетентного суду третьої держави - учасниці Співдружності Незалежних Держав або держави, що не є членом Співдружності, по спору між тими ж Сторонами, про той же предмет і на тій же підставі;

в) спір згідно з цією Угодою вирішений некомпетентним судом;

г) інша Сторона не була повідомлена про процес;

д) закінчився трирічний термін давності подання рішення щодо примусового виконання.

Статтею 468 ЦПК України передбачено, що в задоволенні клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду може бути відмовлено, якщо: сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду, була позбавлена можливості взяти участь у судовому процесі через те, що їй не було належним чином і вчасно повідомлено про розгляд справи; якщо пропущено встановлений міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, та цим Кодексом строк пред'явлення рішення іноземного суду до примусового виконання в Україні.

Приймаючи до уваги викладене, що ПАТ «Харківський верстатобудівний завод» не був належним чином і своєчасно повідомлений про час і місце розгляду справи 31.01.2013 року, а також закінчився трирічний термін давності подання рішення щодо примусового виконання, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення вказаного вище клопотання відповідно до ст.9 вказаної вище Угоди, ст.468 ЦПК України.

Таким чином суд приходить до висновку, що в задоволенні клопотання Відкритого акціонерного товариства «АВТОВАЗ» про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення Арбітражного суду Самарської області від 04.02.2013 року слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 462-467 ЦПК України, Угодою про порядок вирішення спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, ратифікованої Постановою ВР N 2889-XII ( 2889-12 ) від 19.12.1992 року, суд -

ухвалив:

Відмовити в задоволенні клопотання Відкритого акціонерного товариства «АВТОВАЗ» про визнання і надання дозволу на примусове виконання на території України рішення Арбітражного суду Самарської області Російської Федерації від 04.02.2013 року (резолютивна частина рішення оголошена 31.01.2013 року) по справі № А55-28536/2012 за позовом Відкритого акціонерного товариства «Автоваз» до Відкритого акціонерного товариства «Харківський верстатобудівний завод ім. С.В. Косіора» про розірвання договору № 7811 від 03.10.2005 року та стягнення 1607400 рублів, а також 33074 рублів витрат по сплаті судового збору.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Харківського апеляційного суду. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до вимог п.15.5) Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

Суддя: О.Г.Зяброва