РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2019 року м.Запоріжжя

Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі: головуючого судді: Жупанової І.Б., за участі секретарки судового засідання Палубінської К.М., розглянув у судовому засіданні у залі суду в м.Запоріжжі у порядку загального позовного провадження цивільну справу №336/3987/19 пр. 2/336/2702/2019 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), третя особа ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка 21.06.2019 року звернулась до суду із зазначеною позовною заявою, просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 .

За змістом позову, позивачка зазначає, що на праві спільної часткової власності їй ОСОБА_1 та її сину ОСОБА_3 належить квартира за адресою АДРЕСА_1 .

З 1997 року в квартирі АДРЕСА_2 зареєстрований чоловік позивачки ОСОБА_2 .

03 липня 2008 року шлюб між позивачкою та відповідачем був розірваний. З даного часу сторони не проживають разом, не ведуть спільного господарства.

Після розірвання шлюбу відповідач з 2008 року по 2013 рік проживав у м. Одесі, а у 2013 році переїхав на постійне місце проживання до Російської Федерації

Як зазначено в позові з моменту добровільної зміни ОСОБА_2 свого місця проживання, вона неодноразово зверталась до відповідача з вимогою про зняття з реєстрації.

В свою чергу відповідачем було надано довіреність, якою уповноважував позивачку зняти його з реєстраційного обліку в вказаній квартирі, проте реєстраційною службою позивачці було відмовлено у знятті Відповідача з реєстраційного обліку у вказаній квартирі на підставі наданою ОСОБА_2 довіреності, оскільки не надано паспорта ОСОБА_2 та військового квітка з відміткою про зняття його з військовою обліку.

В позасудовому порядку вирішити вказаний спір позивачка не має змоги, оскільки відповідач не вчиняє дій щодо зняття з реєстраційного обліку, а формальна реєстрація відповідача у квартирі, що належить їй та сину фактично створює перешкоди у користуванні майном, оскільки позивачка вимушена нести додаткові витрати на сплату житлово-комунальних послуг.

З підстав, передбачених ст. ст. 71, 72 Житлового кодексу України, ст.. 405 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», позивачка просить задовольнити позов в повному обсязі.

Ухвалою від 01.10.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу у порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (учасників справи), призначено підготовче засідання.

Ухвалою від 01.10.2019 року закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті.

Позивачка та її представник в судове засідання не з`явились, згідно з заявою від 24.10.2019 року адвокат Дем`янова В.Є. просить розглядати справу без участі представника позивача, підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідачем ОСОБА_2 подано нотаріально посвідчену заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи за відсутності відповідача.

Третя особа ОСОБА_3 клопотав про розгляд справи за його відсутності.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку із неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України.

За ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд вважає за можливе розглядати справу у судовому засіданні за відсутності сторін, на підставі ст. 206 ЦПК України, суд приймає визнання відповідачем позову, яке не суперечить змісту закону та не порушує права сторін, тому ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_2 на праві спільної часткової власності належить, ОСОБА_1 - 1/3 частина на підставі Свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 , виданого 26.04.2000 року Шевченківською районною адміністрацією Запорізької міської ради; та ОСОБА_3 - 1/3 частина на підставі Свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 , виданого 26.04.2000 року Шевченківською районною адміністрацією Запорізької міської ради, та 1/3 частина на підставі Договору дарування частини квартири р.№ 1045, укладеного 22.11.2006 року, посвідченого Цекеєвою І.О. приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, а всього 2/3 частини вказаної квартири.

З 1997 року в квартирі АДРЕСА_2 як член сім`ї власника житла зареєстрований відповідач ОСОБА_2 , що підтверджується відповіддю на запит № 01-71/10155 від 03.09.2019 року.

03 липня 2008 року шлюб між Позивачкою та Відповідачем був розірваний, про що Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції складений актовий запис за № 269 та видано Свідоцтво про розірвання шлюбу серія НОМЕР_2 .

Після розірвання шлюбу у відповідача ОСОБА_2 виникло право користування чужою власністю (сервітут), відносно квартири АДРЕСА_2 , що на праві спільної часткової власності належить позивачці ОСОБА_1 та третій особі ОСОБА_3 .

Відповідач з 2008 року не проживає в квартирі АДРЕСА_2 та на час розгляду справи мешкає на території Російської Федерації, що підтверджується нотаріально посвідченою заявою відповідача ОСОБА_2 що наявна в справі.

Задовольняючи позов в повному обсязі, суд виходить з визнання відповідачем позову та наступних норм чинного законодавства.

Згідно з ч.4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як з підстав і в порядку, передбачених законодавством

За змістом ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до ст.. 405 ЦК України Члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст.. 406 ЦК України Сервітут припиняється у разі:1) поєднання в одній особі особи, в інтересах якої встановлений сервітут, і власника майна, обтяженого сервітутом;2) відмови від нього особи, в інтересах якої встановлений сервітут;3) спливу строку, на який було встановлено сервітут; 4) припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту;5) невикористання сервітуту протягом трьох років підряд;6) смерті особи, на користь якої було встановлено особистий сервітут. Сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

Судом встановлено, що відповідач понад 10 років не мешкає за вказаною адресою без поважних підстав, а саме з 2008 року. З реєстраційного обліку за місцем проживання в позасудовому порядку не знятий, житлово-комунальні послуги нараховуються із врахуванням його реєстрації за вказаною адресою. Оскільки відсутня правова підстава для збереження подальшої реєстрації відповідача, як члена сім`ї власника вказаного житлового приміщення, він створює перешкоди у користуванні позивачці нерухомим майном, судом встановлено підстави для задоволення позову.

При обранні способу захисту суд виходить зі змісту ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» N1382-IV від 11.12.2003, у відповідності до якої зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Тому визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, є достатньою підставою для зняття його з реєстрації.

Відповідно до ч.1 ст. 133, п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом ч.1 ст.141 ЦПК України на користь позивачки, як сторони по справі, чиї позовні вимоги задовольняються в повному обсязі, з відповідача підлягає стягненню судовий збір, сплачений за подання позову до суду, у сумі 768,40 гривень.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 10, 12-13, 76-82, 89, 133, 137, 141, 178, 223, 229, 245, 247, 258-259, 263-265, 268, 272-273, 280-282, 284 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), третя особа ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новокузнецьк, Кемеровської області, паспорт НОМЕР_3 , виданий Шевченківським РВ ГУМВС України в Запорізькій області 04.01.1997 року, таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_4 судовий збір у сумі 768,40 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького Апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення (з урахуванням п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Жупанова І.Б.