Справа F 201/4958/19
Провадження 2/201/2310/2019
УХВАЛА

14 травня 2019 року місто Дніпро

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Федоріщев С.С., ознайомившись із заявою ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання порушення відповідачем конституційного права позивача, визначеного ст. 41 Конституції України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із вказаним позовом.

14 травня 2019 року до суду надійшла заява ОСОБА_1, у якій останній просить звільнити його від сплату судового збору, посилаючись на тяжкий майновий стан.

Відповідно до ч. 1 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до роз'яснень, наданих у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ F10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім'ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо).

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод(РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя F R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду.

Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 F 475/97-ВР, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, справа «Креуз проти Польші», висновків про те, що: сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього доступу права, та має переслідувати законну мету.

З доданих до заяви документів та викладених в ній доводів випливає, що позивач дійсно в даний час знаходиться у скрутному фінансовому стані, який позбавляє його можливості сплатити судовий збір, тому слід дійти до висновку про наявність поважних та обґрунтованих підстав для звільнення позивача від сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. 136 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору у цивільній справі за позовом до ОСОБА_2 про визнання порушення відповідачем конституційного права позивача, визначеного ст. 41 Конституції України.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом п'яти днів з дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя С.С. Федоріщев