ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

27 лютого 2019 року м.Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі

головуючого судді Черніцької І.М.

за участі секретаря судового засідання Бойко І.І.,

з участю:

представника позивача ОСОБА_1- ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяви представника позивача ОСОБА_1 -ОСОБА_2 про відвід головуючого судді Черніцької І.М. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення факту та визнання майна спільною сумісною власністю, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, який згодом уточнив, про встановлення факту та визнання майна спільною сумісною власністю подружжя.

22 лютого 2019 року на адресу суду надійшли заяви представника ОСОБА_2, які передані судді 25 лютого 2019 року, про відвід головуючого судді по справі ОСОБА_5

В обґрунтування заяви заявник вказує, що суд розглянув заяву про відвід головуючої судді подану 01 лютого 2019 року, безпосередньо під час судового засідання 20 лютого 2019 року, що суперечить вимогам ч. 7 ст. 40 ЦПК України.

Крім того, у судовому засіданні 21 лютого 2019 року головуюча суддя не прийняла до уваги документи, які мають юридичну силу про зміну його статусу, і ухилялась від надання прямої відповіді щодо розуміння його статусу в даному процесі.

Посилаючись на вищенаведене, вважає, що вказані дії головуючого судді викликають сумнів у неупередженості та обєктивності судді, а тому, з метою збереження та підвищення авторитету судової системи України, вважає за можливе заявити відвід головуючому судді по справі.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 заяву про відвід судді підтримав, з підстав викладених у ній, просив задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не зявились, хоча про час та місце судового засідання повідомлялись належним чином.

Суд, розглянувши заяву та матеріали справи, заслухавши думку осіб, які беруть участь у справі, вважає, що заявлений відвід є необґрунтованим та безпідставним, виходячи із наступного.

Згідно з вимогами ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), у тому числі, якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або обєктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Положеннями ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначено, що суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно практики Європейського Суду з прав людини, наявність безсторонності відповідно до вимог п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, повинна визначатися за суб'єктивними та об'єктивними критеріями. Відповідно до суб'єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об'єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий, та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід враховувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду.

У п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Веттштайн проти Швейцарії» вказано, що особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Згідно з вимогами ч.ч.1, 3 ст. 40 Цивільного процесуального кодексу України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Розглянувши заяву про відвід, заслухавши пояснення представника позивача, вважаю, що доводи заявника викладені у заявах є безпідставними та необґрунтованим.

Сам по собі факт незгоди представника із процесуальними рішеннями судді по справі не є підставою для відводу судді .

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявленого відводу, а тому вважає, що провадження у справі слід зупинити та передати справу для вирішення питання про відвід судді Черніцької І.М. іншим суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому ч. 1 статті 33 ЦПК України.

Керуючись статтями 36 - 40 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення факту та визнання майна спільною сумісною власністю зупинити.

Заяви представника позивача - ОСОБА_2 про відвід судді Черніцької І.М. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення факту та визнання майна спільною сумісною власністю, передати до канцелярії Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області для виконання вимог частини 1 статті 33 Цивільного процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

В частині зупинення провадження у справі ухвала може бути оскаржена.

Апеляційна скарга подається протягом пятнадцяти днів з дня проголошення ухвали безпосередньо до Апеляційного суду Тернопільської області або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Головуючий