ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/107/19 Доповідач - Гірський Б.О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2019 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

Головуючого - Гірський Б.О.

Суддів - Бершадська Г. В., Ходоровський М. В.,

за участю секретаря - Панькевич Т.І.

та сторін

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 листопада 2018 року, ухваленого суддею Герчаківською О.Я., повний текст якого складено 09 листопада 2018 року, у цивільній справі № 607/20369/18 за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" про стягнення витрат за договором страхування, -

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" (далі - ПАТ «НАСК «Оранта») про стягнення витрат за договором страхування.

Позовна заява мотивована тим, що 13.04.2018 року між сторонами було укладено договір добровільного страхування подорожуючих за кордоном. 04.05.2018 року, під час перебування ОСОБА_1 в гостях у своєї доньки у Німеччині, у зв'язку із погіршенням самопочуття, швидкою допомогою його було транспортовано до медичного закладу м.Люббеке, де діагностовано інсульт та надано невідкладну медичну допомогу.

В цей же день його доставлено в неврологічне відділення клінічної лікарні ім.Йоганнеса Веслінга міста Мінден. В медичних закладах позивач перебував з 04.05.2018 по 06.05.2018 року.

У зв'язку із поважною причиною, а саме незадовільним станом здоров'я, ним 07 травня 2018 року було повідомлено страхову компанію про настання страхового випадку.

Позивач вказав, що самостійно оплатив витрати на лікування, однак страховою компанією йому відмовлено у виплаті страхового відшкодування з підстав несвоєчасного повідомлення про настання страхового випадку, тому просив суд стягнути з відповідача на його користь понесені медичні витрати у розмірі 5100,63 євро, що еквівалентно 168 269 грн.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 листопада 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, відсутність мотивованої оцінки аргументів позивача, неналежне дослідження доказів, порушення норм матеріального та процесуального права.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначив, що з поважних причин, а саме у зв'язку з незадовільним станом здоров'я, був позбавлений можливості негайно повідомити страховика про настання страхової події, а зробив це відразу після виписки з лікарні 07.05.2018 року.

Вважає, що коли виникає страховий випадок, страховик зобов'язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору є підставою для відмови лише в тому разі, якщо таке порушення страхувальником умов договору перешкодило страховику переконатися, що ця подія є страховим випадком і має оцінюватися окремо у кожному випадку.

Крім того, вказує, що судом безпідставно не взято до уваги подані ним докази щодо понесених витрат на лікування, а саме копії документів з лікувальних закладів, в яких зазначено вартість лікування та відомості про їх оплату.

ПАТ "НАСК "Оранта" подало відзив на апеляційну скаргу, в якому вказує, що апелянтом перед тим, як звернутися за допомогою до відповідного закладу, без поважних причин не повідомлено страховика чи асистуючу компанію про настання страхового випадку в строк, визначений договором, оскільки з висновку лікарів вбачається, що ОСОБА_1 був бадьорим, орієнтувався у навколишньому середовищі, російською мовою розмовляв вільно і без помилок, адекватно реагував на знаки, які йому робили жестами.

Біля нього постійно була присутня донька, яка знала про наявність договору страхування, про що зазначено позивачем в позовній заяві, однак від імені застрахованої особи також не повідомила своєчасно страховика чи асистуючу компанію про настання страхового випадку.

Крім того, зазначає, що позивачем не подано жодних доказів, які б підтверджували факт оплати наданих йому медичних послуг. Вважає, що долучені ОСОБА_1 документи підставно не взяті до уваги судом, оскільки не відповідають вимогам ЗУ "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" та Положення про форму та зміст розрахункових документів.

Вважає рішення Тернопільського міськрайонного суду від 05.11.2018 року законним та обгрунтованим.

Ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про страхування», страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Статтею 16 Закону України «Про страхування» визначено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, що не суперечать закону і пов'язані, зокрема, зі здоров'ям (ст. 4 Закону України «Про страхування»).

У відповідності до ст. 8 вказаного Закону, страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Судом встановлено, що 13 квітня 2018 року між ОСОБА_1 та ПАТ " НАСК "Оранта" було укладено договір добровільного страхування подорожуючих за кордоном №0131219 зі строком дії 31 день, з 24 квітня 2018 року по 24 травня 2018 року, програма страхування А, страхова сума на одну застраховану особу в розмірі 30 000 Євро, застрахована особа - ОСОБА_1

В цей же день ОСОБА_1 сплачено страховий платіж в сумі 209,73 грн.

Відповідно до п. 3.1. Частини 2 Договору, предметом Договору є майнові інтереси, що не суперечать закону, пов'язані з життям, здоров'ям Застрахованої особи та медичними витратами Застрахованої особи, а також її додатковими витратами, які безпосередньо пов'язані з настанням страхового випадку під час перебування за кордоном Застрахованої особи.

Страховим випадком є витрати на невідкладну допомогу - звернення Застрахованої особи до медичного закладу та/або Сервісної служби за невідкладною медичною або іншою допомогою відповідно до Програми (п. 4.2.1 Частини 2 Договору).

Згідно п.4.3. Частини 2 Договору, страховим випадком визнається подія (або декілька подій) передбачена п. 4.2 Частини 2 Договору, що відбулася (відбулися) у період його дії, якщо належним чином зазначено Програму та види страхування з визначенням страхової суми, страхового тарифу та розміру страхового платежу.

Пункт 10.1.1 Частини 2 Договору передбачає, що Страхувальник/Застрахована особа має право отримати страхову виплату при настанні страхового випадку в порядку, передбаченому Договором та Правилами.

04 травня 2018 року, під час перебування в гостях у доньки в Німеччині, у ОСОБА_1 раптово погіршився стан здоров'я, йому стало погано, він не міг самостійно пересуватись, виник параліч лівої половини тіла. Швидкою допомогою позивача було госпіталізовано до лікарні у місті Люббеке.

З інформації наданої лікарнею міста Люббеке-Раден вбачається, що 04.05.2018 року лікувальному закладу пред'явлено страховий поліс №0131219, який перетворили у цифрову форму (а.с.10).

ОСОБА_1 встановлено діагноз: параліч з геміпарезом з лівого боку, гіпертонічний зрив при встановленій артеріальній гіпертонії серця, діабет цукровий, тип 2.

У клініці внутрішньої медицини міста Люббеке позивач перебував з 09:37 год. до 10:29 год. 04 травня 2018 року. За надані лікарські послуги позивачу нараховано 873,11 євро, які згідно інформації лікувального закладу оплачено 04.06.2018 року, без зазначення особи платника (а.с.13-15).

Після надання першочергової медичної допомоги ОСОБА_1 транспортували до лікарні ім.Йоганнеса Веслінга у місті Мінден для подальшого лікування, в якій він перебував на стаціонарному лікуванні з 10:57 год. 04 травня 2018 до 13:06 год. 06 травня 2018 року.

За надані лікарські послуги в Клініці імені ОСОБА_2 у місті Міндені позивачу нараховано 3594,17 Євро, які згідно інформації лікувального закладу оплачено 05.06.2018 року, без зазначення особи платника (а.с.20-21).

07.05.2018 року ОСОБА_1 повідомлено ПАТ "НАСК "Оранта" про настання страхового випадку.

Після повернення в Україну, ОСОБА_1 подав до ПАТ «НАСК «Оранта» заяву про відшкодування витрат, пов'язаних із його зверненням за медичною допомогою в період з 04.05.2018 року по 06.05.2018 року під час перебування за кордоном.

Листом №09-02-12/4691 від 04.07.2018 року ПАТ «НАСК «Оранта» відмовлено позивачу у виплаті страхового відшкодування з підстав несвоєчасного повідомлення про настання страхового випадку без поважних на те причин. (а.с.5).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 суд першої інстанції вірно виходив з того, що позивач, всупереч умовам договору добровільного страхування несвоєчасно повідомив страховика про настання страхового випадку і не надав належних та допустимих доказів оплати витрат на лікування.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.989 ЦК України, страхувальник зобов'язаний повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором. Невиконання цього обов'язку страхувальника, тобто несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків в силу п.5 ч.1 ст.991 ЦК України є підставою для відмови у здійсненні йому страхової виплати.

Згідно п.п.10.2.7.;10.2.8 Частини 2 Договору, Страхувальник/Застрахована особа зобов'язана повідомити Страховика про настання страхового випадку в строк, передбачений умовами Договору та погоджувати зі Страховиком або Сервісною службою, телефони якої зазначені у Договорі, всі дії, пов'язані з отриманням лікування та інших послуг у разі настання страхового випадку.

При настанні події, що має ознаки страхового випадку (витрати на невідкладну допомогу/нещасний випадок), Застрахована особа або її довірена особа (представник) зобов'язані: негайно зв'язатись із Сервісною службою та/або Страховиком за вказаними у Договорі телефонами і повідомити таку інформацію: прізвище та ім'я Застрахованої особи; номер та серію Договору; термін дії Договору; страхову суму та Програму; місце перебування та контактний телефон; докладний опис обставин, що склалися (п.11.1.1 Частини 2 Договору,).

Відповідно до п.11.2 Частини 2 Договору, у випадку, якщо Застрахована особа з об'єктивних та поважних причин не змогла зв'язатись із Сервісною службою та/або Страховиком для отримання необхідної допомоги і була змушена самостійно оплатити вартість наданої їй невідкладної медичної або іншої допомоги, вона повинна при першій же можливості (але не пізніше 24 годин з моменту настання події) повідомити Страховика та/або Сервісну службу про факт звернення за допомогою і про суму своїх витрат.

Пуктом 12.9.5 Частини 2 Договору, передбачено, що Застрахованою особою надаються документи, які підтверджують факт оплати медикаментів, наданих медичних та інших послуг, передбачених Договором (розрахунково-касові документи, товарні чеки, розписки про отримання грошей, банківські квитанції тощо.

З матеріалів справи та пояснень ОСОБА_1 вбачається, що на момент настання страхового випадку поруч з ним перебувала його донька, якій було відомо про обставини госпіталізації, наявність договору страхування, і вона не була позбавлена можливості повідомити страховика чи асистуючу компанію про настання страхового випадку, попередньо письмово погодивши з ними витрати на лікування, яке б свідчило про належне виконання позивачем умов договору страхування.

Крім того, в силу вимог ст.12 ЦПК України ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів, про те, що ним особисто оплачено медикаменти та надані медичні послуги.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість судового рішення не впливають.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відповідно до наданих доказів, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачає.

Судові витрати у відповідності до ст.141 ЦПК України покласти на сторони в межах сум ними понесених.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389,390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 листопада 2018 року - залишити без змін.

Судові витрати покласти на сторони в межах сум ними понесених.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 25 лютого 2019 року.

Головуючий Гірський Б.О.

Судді: Бершадська Г.В.

Ходоровський М.В.