Номер провадження 2/754/604/19
Справа №754/3309/17
РІШЕННЯ

Іменем України

14 травня 2019 року м. Київ

Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Клочко І.В.

за участю

секретаря судового засідання Шевчук М.В.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно у спадковому майні за законом. Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати - ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 384 від 29.05.2012р.

ОСОБА_1 є донькою померлої ОСОБА_4 , відповідно до свідоцтва про народження, виданого бюро ЗАГС Дніпровського району м. Києва, актовий запис № 2629 від 08.09.1972 р. Після смерті матері ОСОБА_4 відкрилася спадщина, до складу якої увійшли: квартира АДРЕСА_1 ; Ѕ частини нежитлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_2 .; Ѕ частини права на земельну частку (паю), що знаходиться в с. Убіжичі, Ріпкінського району, Чернігівської обл. розміром 3,75 га.; Ѕ частина грошових вкладів з відповідними відсотками та сумами компенсації, що знаходяться в Ріпкинському районному відділенні банку № 3273 Чернігівської області на рахунках № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , № НОМЕР_14, № НОМЕР_15 та філії Ріпкинського районного відділення ощадного банку № 3273/15 Ріпкинського районну Чернігівської області на рахунках № НОМЕР_6 , № НОМЕР_7 , № НОМЕР_8 , № НОМЕР_16 , № НОМЕР_10 , № НОМЕР_11 , що належали спадкодавцю на підставі Свідоцтва про спадщину від 01.12.2004 р.

Позивач та відповідач є сестрами та спадкоємцями першої черги, які у встановлений законом термін звернулись з заявами про прийняття спадщини.

Постановою державного нотаріуса Храпійчук Т.В. від 25.06.2016р. сторонам було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки, між ними існує спір стосовно права на спадщину та у зв?язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Конфлікт між позивачем та відповідачем виник з приводу суми компенсації, яку бажає отримати відповідач, за Ѕ частини квартири, за яку позивач запропонувала відповідачу компенсацію в розмірі 150 000,00 грн. з урахуванням того, що 21.04.2000 року позивач подарувала відповідачу 29/100 квартири АДРЕСА_3 , в якій зараз проживає відповідач.

Оскільки відповідача не влаштувала пропозиція позивача, відповідач не надала нотаріусу оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно, що призвело до відмови державним нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Вказані неправомірні дії відповідача призвели до порушення прав позивача на спадкування, у зв?язку з чим вона була змушена звернутися до суду з позовом за захистом порушених прав, в якому просить визнати в порядку спадкування за законом за позивачем право власності: на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , на 1/4 частину будинку АДРЕСА_2 , на 1/4 частину земельної ділянки (пай) площею 3,75 га, яка знаходиться в с. Убіжичі Ріпкінського району Чернігівської області,, що належали спадкодавцю ОСОБА_4 А також, позивач просить стягнути з відповідача на свою користьсуму вкладу в розмірі 12500,00 грн. та 6802,08 грн. - відсотків за користування грошима.

Ухвалою судді від 16.03.2017 р. було відкрито провадження по справі, призначено до розгляду у підготовчому засіданні 11.09.2018 р.

08.11.2018 р. по справі було закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд про їх задоволення, посилаючись на обставини, що викладені у позовній заяві.

Відповідач у судовому засіданні проти позову ОСОБА_1 заперечувала частково та пояснила, що вони дійти згоди з приводу розподілу спадщини не можуть, оскільки позивач не згодна вирішувати дані питання мирним шляхом. Крім того, повідомила, що вона зверталася до суду з аналогічним позовом, де в свою чергу ОСОБА_1 була відповідачем, Деснянським районним судом 02.11.2018 р. було винесено рішення, яким позовні вимоги були задоволенні, на підставі даного рішення відповідачка претензій до позивачки не має, заперечує проти стягнення коштів в розмірі 12500,00 грн. та 6802,08 грн., оскільки дані кошти витрачались на похорон. Мати за життя довіряла кошти відповідачу і надала довіреність. Коли померла мати, відповідач 29.05.2012 р. зняла кошти за порадою позивача, яка рекомендувала зняти їх для оплати похорон матері.

Представник третьої особи у судове засідання не з?явився, однак направив на адресу суду заяву, з проханням здійснювати розгляд справи за його відсутності, за наявними в матеріалах справи доказами та ухвалити за результатами їх розгляду рішення відповідно до норм чинного законодавства.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, з?ясувавши обставини та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, 08.08.1972 р. народилась позивачка по справі - ОСОБА_2. В графі батько зазначений ОСОБА_5 , в графі матір - ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_12 (а.с.84).

Відповідно до копії свідоцтва про одруження, ОСОБА_2 змінила прізвище на ОСОБА_6 , у зв`язку з одруженням 05.06.1998 року (а.с.85).

ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 75 років у м. Києві померла матір сторін, що підтверджується наданою суду копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_13 , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 79).

З наданих суду копії свідоцтва про право власності на квартиру, виданого 20.09.2000 р. Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації, вбачається, що квартира АДРЕСА_1 зареєстрована та належить на праві приватної власності ОСОБА_4 (а.с. 19).

Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.12.2004 р. ОСОБА_4 була спадкоємцем майна померлого ОСОБА_7 , а саме - &#189; частини права на земельну частку (пай) землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Щорса с. Убіжичі Ріпкинського районну Чернігівської області, розміром 3,75 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі, а також Ѕ частини грошових вкладів з відповідними відсотками та сумами компенсації, що знаходяться в Ріпкинському районному відділенні банку № 3273 Чернігівської області на рахунках № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , № НОМЕР_14, № НОМЕР_15 та філії Ріпкинського районного відділення ощадного банку № 3273/15 Ріпкинського районну Чернігівської області на рахунках № НОМЕР_6 , № НОМЕР_7 , № НОМЕР_8 , № НОМЕР_16 , № НОМЕР_10 , № НОМЕР_11 , належних спадкодавцю згідно довідки виданої Ріпкинським відділенням № 3273 Чернігівського обласного управління ВАТ Державний Ощадний Банк України від 03.12.2004 р. за № 792 (а.с. 20).

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого 21.12.2004 р. Чернігівським міжміським бюро технічної інвентарізації, об?єкт нерухомості, а саме будинок АДРЕСА_2 , на підставі свідоцтв про право на спадщину, виданих Ріпкинською державною нотаріальною конторою, належить на праві власності ОСОБА_4 та ОСОБА_8 в рівних частках - по Ѕ частині на кожну (а.с.21).

У встановлений законом строк сторони звернулись до П?ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори, із відповідними заявами про прийняття спадщини за законом (а.с. 77, 78).

Постановою державного нотаріуса П`ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори Храпійчук Т.В. було відмовлено у видачі позивачу та відповідачу свідоцтва про право на спадщину, після смерті їхньої матері - ОСОБА_4 (а.с. 103).

Як зазначено у вищевказаній постанові державного нотаріуса, 25.06.2015 р. нотаріусом було призначено оформлення спадкових справ спадкоємцями ОСОБА_4 . На прийомі у нотаріуса спадкоємців звинувачували одна одну у відсутності права на спадкування майна матері. Оскільки, оригінал правовстановлюючого документу на квартиру було забрано у нотаріуса, а документів на земельну ділянку не надано, між спадкоємцями існував спір щодо часток кожної у спадковому майні, державним нотаріусом було відмовлено у видачі таких свідоцтва.

Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України, визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частина 1 ст.1220 ЦК України передбачає, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ч.3 ст.1223 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини

Згідно вимог ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб?єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» та за нормою ч. 1 ст. 1258 ЦК України, справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 86 ЦК України. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до ч.2 ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з ч.1 ст.1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Частина 1 ст.1268 ЦК України передбачає, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

За правилами ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Зі змісту ст.321 ЦК України вбачається, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Водночас, відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

На підставі п.4.14 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів.

Згідно зі ст. 182 ЦК України та ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 р. № 1952-ІV, право власності на нерухомість підлягає обов?язковій державній реєстрації та виникає з моменту такої реєстрації. Будь-які правочини щодо нерухомого майна, в тому числі видача свідоцтва про право на спадщину, вчиняються, якщо право власності на таке майно зареєстровано згідно з вимогами цього Закону.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Як було встановлено судом, та випливає з наданої суду копії спадкової справи, сторони, у встановлені законом строки, звернулись із відповідними заявами про прийняття спадщини після смерті їхньої матері ОСОБА_4 , заяви від інших спадкоємців не надходили.

Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, керуючись положеннями діючого законодавства України, суд дійшов висновку, що в розрізі даного спору, позивач має достатні правові підстави на визнання за нею права власності на Ѕ частини квартири АДРЕСА_4 , на ј частини житлового будинку АДРЕСА_2 , на ј частину права на земельну частку (паю), що знаходяться в с. убіжичі Ріпкинського району Чернігівської області розміром 3,75 га, а також на ј частину грошових вкладів з відповідними відсотками та сумами компенсації, в порядку спадкування за законом, як спадкоємиця першої черги після померлої ОСОБА_4 , оскільки дане майно є складовою спадкової маси спадкодавиці, що на момент смерті належало їй на праві власності, а тому встановивши факт належності спадкодавиці на праві власності спірного майна, та врахувавши, що заявлені вимоги позивачем щодо спірного майна, які складають загалом Ѕ частину спадщини, не порушують права та законних інтересів відповідача, яка також є спадкоємцем першої черги після смерті їхньої матері.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 12500,00 грн., що становить 1/2 частину суми вкладу та 6802,08 грн. процентів за користування грошима, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до листа ПАТ "Державний ощадний банк України" №100.14-07/2314 від 27.10.2017р., грошові кошти в сумі 25172,00 грн. з поточного рахунку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було отримано ОСОБА_2 на підставі довіреності від 13 березня 2009 року, яку було оформлено у відділенні №10026/071 та долучено до юридично оформленої справи пенсійного рахунку ОСОБА_4 (а.с.109).

З наданих в судовому засіданні пояснень відповідача ОСОБА_2 , судом встановлено, що 29.05.2012 року після того, як ОСОБА_2 дізналась про смерть матері,в той же день вона звернулась до відділення ПАТ "Державний ощадний банк України" та отримала кошти з поточного рахунку ОСОБА_4 .Згідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частина 1 ст.1220 ЦК України передбачає, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Отже, суд приходить до висновку, що після відкриття спадщини (смерті матері ОСОБА_4 ), відповідач ОСОБА_2 скористалась наявністю довіреності від 13.03.2009р. виданою ОСОБА_4 , та отримала з поточного рахунку кошти в розмірі 25172,00 грн., що входять до складу спадщини, оскільки належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок її смерті.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 в межах заявлених позовних вимог кошти в розмірі 12500 грн.

Щодо стягнення відсотків за користування грошима в розмірі 6802,08 грн., суд відмовляє в задоволенні даної частини позовних вимог, відповідно до ст. 1048 ЦК України та враховуючи, що позивачем не надано доказів, що підтверджують користування відповідачем даних коштів.

У відповідності до вимог ч.2 ст. 142 ЦПК України, суд вважає за необхідне повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову, відповідно до квитанції №22 від 07 березня 2017 року, а саме в розмірі 924 грн. 35коп., враховуючи наявність у відповідача на утриманні дитини-інваліда та у зв`язку зі звільненням, відповідно до ст. 5 ЗУ "Про судовий збір" від сплати судового збору.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 182, 321, 328, 392, 1048, 1216, 1217, 1268, 1270, 1275, 1276 ЦК України, ст.ст. 4, 10, 12, 13, 18, 19, 57, 76, 79, 81, 88, 95, 142, 209, 223, 258, 259,263-265, 268, 272, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка належала їй на підставі свідоцтва про право власності на квартиру від 20.09.2000р.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ј частину житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходяться в АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка належала їй на підставі свідоцтва про право на спадщину від 01.12.2004р.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ј частину земельної частки (пай), що знаходиться в селі Убіжичі Ріпкинського району Чернігівської області розміром 3,75га в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка належала їй на підставі свідоцтва про право на спадщину від 13.12.2004р.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти, що є спадковим майном після смерті ОСОБА_4 в розмірі 12500 грн.

В частині стягнення процентів за користування грошима - відмовити.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову, відповідно до квитанції №22 від 07 березня 2017 року, а саме в розмірі 924 грн. 35коп.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст складено 27.05.2019р.

Суддя