ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2019 року м. Київ

справа № 361/7705/17

провадження № 22-ц/824/10499/2019

Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Іванової І.В.

суддів - Матвієнко Ю.О., Мельника Я.С.

при секретарі - Ярмак О.В.

сторони :

позивач - ОСОБА_1

відповідачі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 квітня 2019 року у складі судді Василишин В.О., повний текст складений 16.05.2019 року,

встановив:

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці вісімдесяти двох років помер дід позивача - ОСОБА_4 , який останні роки свого життя проживав у належній їй квартирі й перебував під її піклуванням, оскільки інших близьких родичів, які б про нього піклувалися не було. Позивач самостійно здійснила поховання діда у тому порядку, про який він просив ще за життя. Після проведення поховання та отримання свідоцтва про смерть дідуся ОСОБА_1 звернулася до Броварської міської державної нотаріальної контори Київської області із заявою про прийняття спадщини, у зв`язку із чим була заведена спадкова справа, та після закінчення шестимісячного строку на прийняття спадщини нотаріус повідомив їй, що ОСОБА_4 у вересні 2016 року склав заповіт, у якому все належне йому майно заповів відповідачу ОСОБА_2 , яка у родинних відносинах із та померлим не перебувала, жодної участі у житті діда ніколи не приймала та фактично є зовсім чужою для них людиною.

Коли ОСОБА_4 попросився жити у неї, то з власної ініціативи склав на неї заповіт на все належне йому майно. Протягом життя її дід багато років хворів, у тому числі й на нервові захворювання, а у зв`язку із втратою сина та розлученням з дружиною його стан значно погіршився. Також на ОСОБА_4 додатково психологічно вплинули обставини щодо залишення у цивільної дружини майна, яке він вважав спільним, оскільки воно придбавалося за його матеріальної участі, але було оформленим не на нього. ОСОБА_4 пригнічував стан безхатченка на старості років й те, що він вимушений був жити в онуки у приймах та просити її про допомогу. Вважає, що заповіт ОСОБА_4 є недійсним. Її батько, єдиний син діда, помер ще у 2012 році. Дід дуже тяжко переносив втрату єдиного сина. У тому ж році дід покинув свою цивільну дружину, із якою прожив багато років і якій залишив нерухоме майно, що було придбане за час спільного проживання. У суді розглядалися чотири судових справи за участю ОСОБА_4 .

У період, коли на сході України розпочалися бойові дії, у житті ОСОБА_4 з`явилася відповідач ОСОБА_2 , яка колись навчалася у школі разом з її батьком. В цей час, стан здоров`я ОСОБА_4 був зафіксований висновком судової психіатричної експертизи та чисельною медичною документацією, за висновками яких останній міг піддаватися впливу, якщо на нього психологічно вплинути. На день складення заповіту на користь ОСОБА_2 , її діду було вісімдесят один рік.

Протягом останніх років життя ОСОБА_4 склав декілька заповітів на різних людей, будучи впевненим, що саме вони його зрозуміють, доглянуть й поховають. Позивач вважає, що через хворобу та психологічний стан дід не сприймав дійсність й не міг керувати своїми діями.

Отже, з урахуванням наведеного, позивач просила визнати недійсним заповіт ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 від 02 вересня 2016 року, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тодорович О.Л. та зареєстрований за № 2043.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 квітня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції через порушення норм матеріального і процесуального права та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги позивач зазначає про те, що суд першої інстанції надав помилкову оцінку всім доказам в цілому і фактично не вирішив спір, залишивши сторони у невизначеному, незахищеному стані, незважаючи на те, що відповідачі визнали позовні вимоги. Також, суд приймаючи відмову від експертизи не роз`яснив позивачу наслідки такої відмови та те, що у даній категорії справ її проведення є обов`язковим.

В суді апеляційної інстанції позивач ОСОБА_1 та її представник просили апеляційну скаргу задовольнити з викладених у ній підстав.

Відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомлені про день та час розгляду апеляційної скарги, до суду апеляційної інстанції не з`явились, надавши заяви про визнання позовних вимог ОСОБА_1 та просили розглянути справу за їх відсутності, що відповідно до ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників, розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом встановлено, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець села Містки Сватівського району Луганської області помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Києві у віці вісімдесяти одного року, про що 10 квітня 2017 року Відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у місті Києві складено відповідний актовий запис за № 5770 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 10 квітня 2017 року) (т.1, а.с.7).

Як вбачається із витребуваної копії спадкової справи до майна ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , до Броварської міської державної нотаріальної контори Київської області із письмовими заявами про прийняття спадщини звернулися: ОСОБА_1 - 20 травня 2017 року; ОСОБА_2 - 16 травня 2017 року.

У матеріалах спадкової справи № 204/2017 наявні заповіти ОСОБА_4 .

Зокрема, 09 квітня 2004 року ОСОБА_4 склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Репою С.В. та зареєстрований у реєстрі за № 2 294, за яким він належний йому на праві власності житловий будинок з надвірними будівлями та земельну ділянку, на якій він розташований, за АДРЕСА_1 , заповів ОСОБА_6 (т.1, а.с.44).

13 березня 2007 року ОСОБА_4 складено заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Лазарєвою В.П. та зареєстрований у реєстрі за № 918, за яким він все належне йому майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право заповів ОСОБА_7 (т.1, а.с.42).

19 червня 2011 року ОСОБА_4 було складено заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Лазарєвою В.П. та зареєстрований у реєстрі за № 1 141, за яким він все належне йому майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право заповів позивачу ОСОБА_1 (т.1, а.с.43).

22 вересня 2016 року ОСОБА_4 склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тодорович О.Л. та зареєстрований у реєстрі за № 2043, за яким все належне йому майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде йому належати на день смерті і на що він матиме право за законом, заповів відповідачу ОСОБА_2 (т.1, а.с. 45, 51, 114).

12 жовтня 2017 року завідувач Броварської міської державної нотаріальної контори Журавська В.В. повідомила ОСОБА_2 про її обов`язок звернутися до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно та надати всі необхідні для цього документи (т.1, а.с.56).

Крім того, із дослідженого у судовому засіданні суду першої інстанції висновку комплексної психолого-психіатричної експертизи Київського міського центру судово-психіатричної експертизи від 18 серпня 2016 року № 606 у справі № 361/6910/2015-ц (провадження № 2/361/276/2016) - психічний стан ОСОБА_4 : доступний мовному контакту, правильно орієнтується в обстановці та веде себе доречно ситуації обстеження. Ознак наявності якої-небудь продуктивної психопатологічної симптоматики в підекспертного при обстеженні не виявлено. У бесіді - поведінково дещо пригальмований, виявляє фіксованість на негативних ситуативних переживаннях та самопочутті. Пред`явив скарги на ослаблення зору та пам`яті. У розмові самостійно оповів свої анамнестичні відомості та обставини укладення ним з ОСОБА_6 оспорюваних в даний час правочинів. Своє рішення укласти правочини пояснює наявністю у нього навесні 2006 року «депресивного стану через переживання з приводу взаємовідносин з цивільною дружиною», яка скористалася його довірою (мав намір укласти договір довічного утримання, а не договір купівлі-продажу). При спрямованому розпитуванні уточнив, що на той час «втратив цікавість до життя, міг займатися лише звичним домогосподарством, … турбували думки про самогубство, але його психологічно підтримав завідувач відділенням туберкульозної патології і йому поступово стало легше …». Когнітивна сфера - з деякими змінами по психоорганічному характеру (схильність до обставинності та деталізації при викладенні думок, деяке уповільнення темпу сенсомоторного реагування і т.п.); ознаки підвищеної виснажуваності відсутні. Настрій підекспертного відповідає ситуації, рівний. Плани підекспертного на майбутнє пов`язані з наміром «відмінити правочини …, по новому продати ОСОБА_6 частину будинку і таким чином забезпечити себе в старості і житлом і коштами». Судження підекспертного з приводу ситуації і стану свого здоров`я формально критичні.

При цьому, у підекспертного на час проведення експертизи спостерігаються певні психічні особливості, обумовлені віковими змінами та психічними розладами (81 рік, перенесений у 2009 році інсульт). Дані психічні зміни відображаються у письмовій продукції підекспертного як надмірна емоційність, сентиментальність та екзальтованість його текстів (написаних у 2011 - 2012 роках), внаслідок наростаючої слабкодухості, характерної для емоційно-вольового психічного (післяінсультного) зниження (наразі лікарями-психіатрами описаний психоорганічний синдром, який також відображений у психодіагностичному обстеженні).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з недоведеності позовних вимог.

Проте, як вбачається з матеріалів справи 18 вересня 2018 року відповідачі ОСОБА_3 , від себе та в якості представника ОСОБА_2 на підставі довіреності від 15 листопада 2017 року, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тодорович О.Л. й зареєстрованої у реєстрі за № 2405, подала до суду письмову заяву про визнання позову в повному обсязі (т.1, а.с. 165, 166).

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 жовтня 2018 року було відмовлено у прийнятті визнання позову ОСОБА_3 від імені ОСОБА_2 у зв`язку з тим, що у довіреності не надано повноважень щодо визнання позову (т.1, а.с.189).

Під час апеляційного розгляду справи, з метою встановлення волевиявлення щодо здійснення процесуальних прав апеляційний суд викликав відповідачів в судове засідання щодо підтвердження наміру визнання позовних вимог ОСОБА_1

24.10.2019 року до суду апеляційної інстанції від відповідача ОСОБА_2 надійшла письмова заява про визнання позову в даній справі в повному обсязі, на спадок вона не претендує (т.3 а.с.34).

Відповідно до статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» № 2 від 12 вересня 2009 року роз`яснено, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

За таких обставин, враховуючи що заява ОСОБА_2 та заява ОСОБА_3 про визнання позову ОСОБА_1 відповідає вимогам ст. 206 ЦПК України, визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому підлягає прийняттю апеляційним судом.

Враховуючи вказане, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про задоволення позову ОСОБА_1 про визнання недійсним заповіту посвідченого 02 вересня 2016 року та внесеним до Спадкового реєстру за реєстровим № 2043.

Керуючись ст.ст. 206, 374, 376, 381 ЦПК України, Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Заяву відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання позову прийняти.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 квітня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову ОСОБА_1 .

Визнати недійсним заповіт посвідчений 02 вересня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тодорович О.Л. внесеним до Спадкового реєстру за реєстровим № 2043, за яким померлий ОСОБА_4 все своє майно заповідавОСОБА_2 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді :