П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„08" січня 2019 року місто Маріуполь Донецької області

Єдиний унікальний номер 242/3876/17

Номер провадження 22-ц/804/25/19

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого: Зайцевої С.А.

суддів: Пономарьової О.М.,Попової С.А.

за участю секретаря: Герасимової Г.Є.

учасники справи :

позивач - публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Банк Розвитку», правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія»

відповідачі - ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі Донецької області

в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Селидівського міського суду Донецької області від 22 лютого 2018 року головуючого судді Пирогової Л.В.із складанням повного тексту рішення 27 лютого 2018 року по цивільній справі про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Банк Розвитку » (далі - ПАТ «ВБР») звернулося до суду з позовом до відповідачів ,обґрунтовуючи вимоги тим,що 12 вересня 2013 року між ПАТ «ВБР» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № ІKCASHSTG.6551.004 ,за умовами якого останньому надано кредит у розмірі 82 550 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі - 0,001%, зі сплатою комісії за надання кредитних ресурсів в розмірі 3,00 % від суми договору щомісяця в період сплати та кінцевим терміном повернення до 11 вересня 2016 року.

З метою забезпечення виконання ОСОБА_2 кредитних зобов*язань 12 вересня 2013 року між ПАТ « ВБР» та ОСОБА_3 укладено договір поруки № РХ029031.169157.001 ,згідно з яким поручитель солідарно відповідає перед кредитором за порушення зобов*язання .

У зв*язку з неналежним виконанням умов договору, станом на 12 липня 2017 року за кредитним договором № ІKCASHSTG.6551.004 від 12 вересня 2013 року виникла заборгованість у розмірі 148 755,94 грн., з яких прострочена заборгованість по тілу кредиту - 59 605,59 грн.; поточна заборгованість по відсотках - 1,16 грн.; прострочена заборгованість по комісії - 89 149,19 грн. , яку позивач просив стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Заочним рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 22 лютого 2018 року позов ПАТ «ВБР» - задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «ВБР» заборгованість за кредитним договором № ІKCASHSTG.6551.004 від 12 вересня 2013 року у розмірі 148 755, 94 грн., яка складається із простроченої заборгованості по тілу кредиту у розмірі 59 605,59грн., простроченої заборгованості за процентами у розмірі 1,16 грн.,простроченої заборгованості по комісії у розмірі 89 149,19 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «ВБР» судові витрати у розмірі 1 115, 67 грн. з кожного.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 14 травня 2018 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Селидівського міського суду Донецької області від 22 лютого 2018 року залишено без задоволення.

Не погодившись з вказаним рішенням ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на його невідповідність обставинам справи ,порушення норм матеріального та процесуального права ,просив його скасувати ,ухвалити нове,яким відмовити в задоволенні позову. Зокрема,зазначив,що суд першої інстанції безпідставно не врахував те, що на момент ухвалення оскаржуваного рішення ПАТ «ВБР» вже не було кредитором за зобов'язаннями, які виникли на підставі кредитного договору № ІKCASHSTG.6551.004 від 12 вересня 2013 року, адже позивач з 06 лютого 2018 року відступив (продав) право вимоги за вищевказаним кредитним договором товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія « Довіра та гарантія» (далі - ТОВ «ФК «Довіра та гарантія») на підставі договору про відступлення прав вимоги № 103 від 06 лютого 2018 року, який міститься в матеріалах справи. Крім того, зазначає, що твердження суду першої інстанції, наведені в ухвалі того ж суду від 14 травня 2018 року, відносно того, що питання заміни сторони її правонаступником може бути вирішено під час виконання рішення суду шляхом подання стороною (заінтересованою особою), державним органом або приватним виконавцем зави про заміну сторони її правонаступником у порядку визначеному статтею 442 ЦПК України, є неспроможними, оскільки відповідно до частини 6 статті 265 ЦПК України, висновок суду про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної з заявлених вимог не може належати від настання або ненастання певних обставин.Крім того, виконання оскаржуваного рішення належному кредиторові (управненій особі) не може залежати від ініціювання позивачем відкриття процедури виконавчого провадження, що є його правом, а не обов'язком (тобто виконавче провадження взагалі може бути не розпочатим) та звернення до суду у порядку визначеному ст. 442 ЦПК України. Тобто можливість виконання оскаржуваного рішення ставиться в залежність від відкриття виконавчого провадження та зміни в рамках цього виконавчого провадження, яке може бути не відкрито, сторони її правонаступником.До того ж, вказує, що виконання оскаржуваного рішення належному кредиторові лише за умови відкриття виконавчого провадження і зміни позивача його правонаступником, позбавляє відповідачів їх права (можливості) виконати це рішення добровільно, та накладає на відповідачів додаткові витрати у вигляді виконавчого збору та витрати на проведення виконавчого провадження. Крім того, зауважує, що розмір вимог, задоволених оскаржуваним рішенням, а саме 148 755,94 грн. не співпадає з розміром відступленої позивачем вимоги за договором про відступлення прав вимоги №103 від 06 лютого 2018 року, яка становить 168 323,12 грн., що підтверджується витягом з додатку 1 до цього договору, який долучався до матеріалів справи при поданні заяви про перегляд заочного рішення, а вимоги, що були задоволені в оскаржуваному рішенні та передані за договором про відступлення прав вимоги № 103 від 06 лютого 2018 року ґрунтуються на підставі неналежного виконання умов кредитного договору № ІKCASHSTG.6551.004 від 12 вересня 2013 року.

Відзив на апеляційну скаргу не надано.

Ухвалою апеляційного суду Донецької області від 28 серпня 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю « Фінансова компанія» Довіра та Гарантія » (далі- ТОВ «ФК»Довіра та Гарантія» залучено до участі у справі за позовом ПАТ « ВБР » до ОСОБА_2,ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором в якості процесуального правонаступника сторони позивача.

Ухвалою апеляційного суду Донецької області від 11 вересня 2018 року задоволено клопотання представника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_11 та зупинено провадження по цивільній справі за позовом ПАТ « ВБР » , правонаступником якого є ТОВ « ФК» Довіра та Гарантія» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,- за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Селидівського міського суду Донецької області від 22 лютого 2018 року, - до набрання законної сили судового рішення Шевченківського районного суду м. Києва у справі № 761/44082/17 за позовом ОСОБА_3 до ПАТ « ВБР» « про визнання договору поруки припиненим.

Відповідно до Указу Президента України від 29 грудня 2017 року № 452/2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» та Указу Президента України від 28 вересня 2018 року № 297/2018 « Про переведення суддів» апеляційний суд Донецької області ліквідовано, утворено Донецький апеляційний суд, юрисдикція якого поширюється на територію ліквідованого суду. Суддів апеляційного суду Донецької області переведено до Донецького апеляційного суду, до якого також передані цивільні справи та матеріали, кримінальні справи/провадження, справи про адміністративні правопорушення, що були у провадженні ліквідованого суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями Донецького апеляційного суду від 08 жовтня 2018 року визначено склад суду: Зайцева С.А (суддя-доповідач), Пономарьова О.М., Попова С.А. та справу передано судді-доповідачу.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 26 грудня 2018 року провадження у справі за позовом ПАТ « ВБР « , правонаступником якого є ТОВ « ФК» Довіра та Гарантія» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,- за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Селидівського міського суду Донецької області від 22 лютого 2018 року, - поновлено, справу призначено до розгляду у судовому засіданні на 08 січня 2019 року о 09 год.00 хв.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3,представник відповідача ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_11 у судове засідання апеляційного суду не з*явилися,належним чином були повідомлені про дату, час і місце розгляду справи шляхом отримання 26 грудня 2018 року телефонограм ,зареєстрованих в журналі телефонограм №1 за №№ 835,836 (т.1.а.с.251,252,255) та судових повісток ,про що свідчить виписка пошуку поштових відправлень «Укрпошти» (т.2.а.с.5-6).

Представники ПАТ «ВБР», ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», що є правонаступником сторони позивача не з*явилися, належним чином були повідомлені про дату,час і місце розгляду справи шляхом отримання 26 грудня 2018 року телефонограм,зареєстрованих в журналі телефонограм № 1 за №№ 837,838 (т.1.а.с.253,254,255) . Від ПАТ «ВБР », ТОВ «ФК» Довіра та Гарантія» надійшли заяви про можливість розгляду справи без участі представника (т.1.а.с.173,т.2.а.с.1).

08 січня 2019 року о 08 год.31 хв. електронною поштою на адресу суду від адвоката ОСОБА_11 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи ,відповідно якого зазначає, що як представник апелянта постійно мешкає у місті Донецьку, з яким на даний час немає прямого транспортного сполучення у зв*язку зі сніговими заметами,які утворилися внаслідок тривалих опадів (снігопаду) ,особливо на так званій «нейтральній території»,яка тимчасово не підконтрольна органам державної влади. З урахуванням викладеного ,а також перебоями у роботі КПВВ (блок-постів) він не має об*єктивної можливості без ризику для здоров*я та життя прибути у судове засідання на визначені дату та час.

Вказане клопотання залишено без задоволення ,з урахуванням вимог ч.1 ст.371 ЦПК України щодо строків розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, та з урахуванням вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України ,відповідно якої неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

У зв*язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи ,фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось (ч.2 ст.247 ЦПК України).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 12 вересня 2013 року між ПАТ «ВБР» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № ІKCASHSTG.6551.004.,відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 82 550 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі - 0,001%, зі сплатою комісії за надання кредитних ресурсів в розмірі 3,00 % від суми договору щомісяця в період сплати та кінцевим терміном сплати 11 вересня 2016 року, а відповідач відповідно до п. 4.2 зобов'язався повернути кредит і сплатити за його користування відсотки та комісію в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав, надавши відповідачу кредит в сумі 82 550 грн.У порушення умов договору, відповідач зобов*язання належним чином не виконав,внаслідок чого станом на 12 липня 2017 року виникла заборгованість у розмірі 148 755,94 грн., з яких прострочена заборгованість по тілу кредиту - 59 605,59 грн.; поточна заборгованість по відсотках - 1,16 грн.; прострочена заборгованість по комісії - 89 149,19 грн. На забезпечення виконання зобов'язань між позивачем ОСОБА_3 та банком укладено договори поруки № РХ029031.169157.001 від 12 вересня 2013 року, відповідно до якого поручитель ОСОБА_3 зобов*язався перед кредитором (позивачем) солідарно відповідати за виконання забезпечених зобов*язань.

Задовольняючи позовні вимоги ,суд першої інстанції виходив з того, що неналежне виконання зобов*язань за кредитним договором є підставою для задоволення вимог позивача про солідарне стягнення заборгованості з позичальника та поручителя .

Такі висновки суду в повній мірі не відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Судом апеляційної інстанції встановлено,що 12 вересня 2013 року між ПАТ « ВБР « та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № ІKCASHSTG.6551.004.,відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 82 550 грн. на споживчі потреби з терміном користування кредитом до 11 вересня 2016 року , із процентною ставкою за користування кредитом 0,001% річних, зі сплатою комісії за надання кредитних ресурсів в розмірі 3,00 % від суми по договору ,щомісяця в період сплати .Сплата комісії здійснюється в гривні.Розрахунок та нарахування здійснюється щомісяця в перший робочий день місяця за поточний місяць.Комісія за місяць видачу кредиту не нараховується.Нарахування комісії здійснюється до повного погашення заборгованості за кредитом на суму кредиту ,що зазначений у п.1.2. (п.п.1.2,1.3,1.4,1.6. договору).

В якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов*язань щодо повернення кредиту ,сплати нарахованих процентів,комісії,можливої неустойки ,а також інших витрат виступає :договір поруки № РХ029031.169157.001 від 12 вересня 2013 року (п.2.2 договору ).

Відповідно п.2.4. договору період сплати кредиту,комісії та процентів : з 1-го по 10-те число кожного місяця,починаючи з наступного місяця,після дати підписання даного договору. При несплаті кредиту,комісії та процентів у зазначений строк вони вважаються простроченними.

Згідно п. 2.5. повернення кредиту здійснюється шляхом здійснення платежу на транзитний рахунок ,зазначений в п.1.8. погашення заборгованості за цим договором (за винятком винагороди,що виплачується в момент надання кредиту) здійснюється щомісяця,в період сплати позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) відповідно до графіку погашення кредиту(додаток 2) для погашення заборгованості за кредитним договором ,що складається із заборгованості за кредитом,відсоткам,щомісячної комісії за надання кредитних ресурсів.

Відповідно п.4.2.1. позичальник зобов*язувався здійснювати своєчасне повернення кредиту,сплачувати нараховані проценти та комісію,та виконувати всі свої зобов*язання у повному обсязі у строки,передбачені цим договором.

Детальний опис загальної вартості вказаний у додатку 1 до цього договору ,графік погашення кредиту вказаний в додатку 2 цього договору (п.п.8.9.,8.10).

Копія кредитного договору ІKCASHSTG.6551.004 від 12 вересня 2013 року,додаток 1,додаток 2 до кредитного договору ,анкета-заява позичальника,квитанція на видачу готівки № 264661 від 12 вересня 2013 року досліджені судом апеляційної інстанції та встановлено ,що всі вони підписані позичальником ОСОБА_2 , із підтвердженням підпису позичальника про отримання примірників договору ,додатку 1,додатку 2 ,грошових коштів (т.1.а.с.5-12).

Вказані докази підтверджують наявність укладеного між банком та відповідачем кредитного договору .

Судом встановлено ,що кредитний договір укладено у письмовій формі в установленому порядку ,підписаний сторонами,зміст правочину не суперечить вимогам цивільного законодавства та моральним засадам.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно ст.610 ЦК України порушенням зобов*язання є його невиконання або виконання з порушенням умов ,визначених змістом зобов*язання (неналежне виконання).

Відповідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов*язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У зв*язку з порушенням відповідачем умов договору та вимог ЦК України ,позивач має право використати можливість для стягнення заборгованості ,надані йому укладеним сторонами договором.

Судом встановлено,що відповідачем ОСОБА_2 порушені зобов*язання за кредитним договором в частині оплати за кредитом ,що підтверджується розрахунком заборгованості .

З досліджених доказів вбачається ,що погашення основної суми кредиту,сплата процентів та комісії повинні були здійснюватися у формі щомісячних платежів у розмірі 4 770,50 грн.(додаток 1,додаток 2).

Договір набуває чинності з дати його підписання та діє до повного виконання позичальником своїх зобов*язань за цим договором (п.7.1.договору.).

З виписки з особового рахунку вбачається ,що позичальником ОСОБА_2 здійснювались платежі згідно умов кредитного договору , та останне зарахування по кредиту основного боргу на дату у розмірі 2 294,45 грн. та по комісії 2 476,50 грн. відбулось 09 липня 2014 року ,19 серпня 2014 року відбулось зарахування у розмірі 4,86 грн. , після чого відповідач зовсім припинив сплачувати борг за кредитним договором .

27 квітня 2016 року відповідачу ОСОБА_2 за № 8874 банком надіслана вимога про погашення заборгованості за кредитним договором (а.с.28).

Згідно наданого розрахунку, заборгованість станом на 12 липня 2017 року становить 148 755,94 грн., з яких прострочена заборгованість по тілу кредиту - 59 605,59 грн.; поточна заборгованість по відсотках - 1,16 грн.; прострочена заборгованість по комісії - 89 149,19 грн.(а.с.13-27).

З огляду на викладене, позивач ПАТ «ВБР» набув права вимоги за кредитним договором, укладеним ОСОБА_2 з ПАТ «ВБР ».

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів ( ст.ст. 12,13 ЦПК України).

Позивач надав суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин,якими він обґрунтовував свої вимоги,зокрема,наявність між сторонами кредитно-зобов*язальних правовідносин та неналежного виконання відповідачем своїх зобов*язань за кредитним договором.

Банк надав суду копію кредитного договору з додатками,а також докази на підтвердження розміру кредитної заборгованості .

Тобто у вказаній частині ,позовні вимоги позивача до відповідача позичальника ОСОБА_2 обґрунтовані та суд першої інстанції дійшов правильного висновку про неналежне виконання позичальником умов кредитного договору та необхідності стягнення суми заборгованості.

Разом із тим, судом першої інстанції не враховано наступного.

У ході розгляду справи відповідач ОСОБА_3 вказував ,що банком при зверненні до суду з позовом про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором, пропущено строк на право пред*явлення вимог до поручителя,встановлений ч.4 ст.559 ЦК України , та у грудні 2017 року останній звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом до ПАТ «ВБР» про визнання договору поруки припиненим.

За змістом статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Частиною четвертою статті 559 ЦК України, визначено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі не встановлення такого строку порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, якщо кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Отже, порука це строкове зобов'язання і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора.

Умови договору поруки про її дію до повного виконання зобов'язань за кредитним договором не означають установлення строку припинення поруки у розумінні статті 251 ЦК України, тому у такому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Матеріали справи, яка є предметом перегляду, містить надану ОСОБА_3 копію ухвали про відкриття провадження у справи № 761/44082/17 (т.1.а.с.74,79).

Відмовляючи у задоволення клопотання відповідача ОСОБА_3 про зупинення провадження по справі до вирішення Шевченківським районним судом м.Києва цивільної справи № 761/44082/17 за його позов до банку про визнання договору поруки припиненим,суд першої інстанції в ухвалі від 22 лютого 20187 року ,правильно посилався на норми п.6.ч.1.ст.251 ЦПК України ,проте під час розгляду справи не встановив та не оцінив обставини (факти),які були предметом судового розгляду .

Ухвалюючи рішення про солідарне стягнення заборгованості з боржника та поручителя, вказаних обставин не перевірив і оцінку фактичним обставинам справи та їх юридичну кваліфікацію не здійснив, не з'ясував підстав для застосування положень ст.559 ЦК України .

Відповідно до ч.4. ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так,заочним рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 05 вересня 2018 року ,яке набрало законної сили 16 жовтня 2018 року, позовні вимоги ОСОБА_3 до ПАТ «ВБР» про визнання договору поруки припиненим задоволено. Визнано припиненою поруку ОСОБА_3 за договором поруки № РХ029031.169157.001 від 12 вересня 2013 року,що укладений між ОСОБА_3 та ПАТ «ВБР» в забезпечення виконань зобов*язань ОСОБА_2 за кредитним договором № ІKCASHSTG.6551.004 від 12 вересня 2013 року,починаючи з 11 січня 2015 року (т.1.а.с.238-241).

З урахуванням викладеного ,та з урахуванням положень ст.376 ЦПК України ,апеляційний суд вважає,що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню повністю з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ПАТ «ВБР» , правонаступником якого є ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,оскільки порука припинилась.

Щодо відповідальності за кредитними зобов*язаннями позичальника ОСОБА_2,апеляційний суд вважає,що позовні вимоги банку підлягають задоволенню і з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ВБР» , правонаступником якого є ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» належить стягнути заборгованість за кредитним договором № ІKCASHSTG.6551.004 від 12 вересня 2013 року у розмірі 148 755 грн. 94 коп., яка складається із простроченої заборгованості по тілу кредиту у розмірі 59 605,59 грн., простроченої заборгованості за процентами у розмірі 1,16 грн., простроченої заборгованості по комісії у розмірі 89 149,19 грн.

Як вбачається з матеріалів справи , листом № 14268 від 01 березня 2018 року ,тобто вже після винесення оскаржуваного рішення, ПАТ «ВБР» ,в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «ВБР» Міхна С.С.,який діє на підставі рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 22 грудня 2015 року № 234,рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 2343 від 03 листопада 2016 року « Про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ «ВБР» та делегування повноважень ліквідатора» ,наказу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 22 грудня 2015 року № 441 та Закону України» Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»(надалі -первісний кредитор) та ТОВ «ФК»Довіра та Гарантія» (новий кредитор) повідомили ОСОБА_2 про те,що 06 лютого 2018 року між первісним кредитором та новим кредитором було укладено договір № 103 про відступлення прав вимоги ,за яким первісний кредитор 06 лютого 2018 року відступив шляхом продажу новому кредитору права вимоги до позичальника ОСОБА_2 за кредитним договором № ІKCASHSTG.6551.004 від 12 вересня 2013 року із зазначенням сплати коштів за зобов*язання за кредитним договором на користь нового кредитора із зазначенням відповідних реквізитів (, п/р № 8901 в ПАТ «Альфа банк» , МФО 300346)(т.1.а.с.104).

Відповідно до статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

Відповідно до статті 518 ЦК України боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов'язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора.

Докази того , що відповідачем ОСОБА_2 сплачувалися кошти в рахунок погашення заборгованості первісному кредитору до укладення договору про відступлення прав вимоги за вказаним кредитним договором відсутні, а тому доводи апеляційної скарги щодо не врахування судом першої інстанції на час винесення рішення договору про відступлення права вимоги від 06 лютого 2018 року не є слушними та не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов*язань.

Крім того,як вбачається з матеріалів справи,на час ухвалення оскаржуваного рішення,позивач не заявляв клопотання про залучення ТОВ «ФК»Довіра та Гарантія» в якості процесуального правонаступника сторони позивача . Таке клопотання ПАТ «ВБР» подало до суду апеляційної інстанції 07 серпня 2018 року .

Стаття 527 ЦПК України ,на яку посилається скаржник,передбачає,що боржник повинен виконати зобов*язання особисто,а кредитор має особисто прийняти таке виконання.

Однак ,аналіз норм цього Кодексу дає підстави стверджувати ,що зазначена норма не є імперативною,а є диспозитивною ,так як сторони можуть встановити інші правила виконання зобов*язання .

Особливу увагу треба звернути на те,що згідно статті 527 ЦПК України кожна із сторін у зобов*язанні має право вимагати доказів того,що обов*язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором ,і несе ризик наслідків непред*явлення такої вимоги.

Щоб уникнути зазначений вище ризик ,бажано вимагати у іншій сторони зобов*язання документи ,які підтверджують ,що зобов*язання виконується належною стороною або належній стороні.

Новим кредитором ОСОБА_2 стало ТОВ « ФК »Довіра та Гарантія» ,що підтверджено матеріалами справи , та має місце одна з підстав виникнення процесуального правонаступництва,оскільки у матеріальних правовідносинах відбулася заміна особи у відносинах,щодо яких виник спір.

Відповідно до ч.3 ст.13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором первісному кредитору, внаслідок чого в останнього утворилася заборгованість станом на 12 липня 2017 року у розмірі 148 755,94 грн. , та заміна кредитора у зобов*язанні за договором відступлення права вимоги ,не звільняє боржника від обов*язку погашення кредиту взагалі.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З урахуванням викладеного,апеляційний суд відхиляє аргументи скаржника з мотивів того,що вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування , апеляційна скарга не містить.

Частиною 13 статті 141 ЦПК України визначено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції ,не передаючи справи на новий розгляд,змінює рішення або ухвалює нове,цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки позовні вимоги повністю задоволено в частині стягнення суми заборгованості за кредитним договором з відповідача ОСОБА_2 , то з урахуванням поданих доказів про розмір витрат , які сплатила сторона за подання позову , 2231,34 грн. (т.1.а.с.4) , вказану суми судового збору належить стягнути з відповідача ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 374,376,381,382 ЦПК України, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Селидівського міського суду Донецької області від 22 лютого 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Банк Розвитку», правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити .

Позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Банк Розвитку», правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити .

Стягнути з ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1,який народився у місті Авдіївка Донецької області ,ідентифікаційний номер НОМЕР_1,який зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Банк Розвитку», правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (, п/р № 8901 в ПАТ «Альфа банк» , МФО 300346, місцезнаходження 04112, м.Київ ,вулиця авіаконструктора Ігоря Сікорського, будинок 8 ,поверх 6,оф.32,керівник - Правник Олександр Петрович, засіб зв*язку тел. НОМЕР_2 ) заборгованість за кредитним договором № ІKCASHSTG.6551.004 від 12 вересня 2013 року у розмірі 148 755( сто сорок вісім тисяч сімсот п*ятдесят п*ять ) грн. 94 коп., яка складається із простроченої заборгованості по тілу кредиту у розмірі 59 605,59 грн., простроченої заборгованості за процентами у розмірі 1,16 грн., простроченої заборгованості по комісії у розмірі 89 149,19 грн.

Стягнути з ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1,який народився у місті Авдіївка Донецької області ,ідентифікаційний номер НОМЕР_1,який зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Банк Розвитку», правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (, п/р № 8901 в ПАТ «Альфа банк» , МФО 300346, місцезнаходження 04112, м.Київ ,вулиця авіаконструктора Ігоря Сікорського, будинок 8 ,поверх 6,оф.32,керівник - Правник Олександр Петрович, засіб зв*язку тел. НОМЕР_2 ) судові витрати у розмірі 2 231 (дві тисячі двісті тридцять одна ) грн. 34 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 11 січня 2019 року .

Судді: