пр. № 4-с/759/156/19
ун. № 759/5875/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2019 року м. Київ

Суддя Святошинського районного суду м. Києва Марко Я.Р., за участю секретаря судового засідання Шапаренка О.С., розглянувши матеріали справи за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Пишного Артема Володимировича,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Пишного А.В. та просила суд визнати неправомірною та скасувати постанову приватного виконавця Пишного А.В. від 31.07.2019 року про накладення арешту в частині накладення арешту на картковий рахунок НОМЕР_1 , відкритого у ПАТ «Кредобанк» на ім`я ОСОБА_1 ; зобов`язати приватного виконавця Пишного А.В. зняти арешт з коштів ОСОБА_1 , що знаходяться на картковому рахунку НОМЕР_1 , відкритого у ПАТ «Кредобанк» на ім`я ОСОБА_1 , накладений постановою приватного виконавця 31.07.2019 року; зупинити стягнення коштів з карткового рахунку НОМЕР_1 , відкритого у ПАТ «Кредобанк» на ім`я ОСОБА_1 .

В обґрунтування скарги зазначила, що 31.07.2019 року заявнику стало відомо з смс-повідомлення банку, що картковий рахунок НОМЕР_1 , відкритий у ПАТ «Кредобанк» на ім`я ОСОБА_1 заблоковано. Звернувшись до банк, заявнику стало відомо, що на її картковий рахунок накладено арешт згідно постанови про арешт коштів від 01.07.2019 року серії ВП № 57540829, винесену приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Пишним А.В. З інформації, розміщеної на сайті Автоматизованої системи виконавчого провадження, виконавче провадження № 57540829 завершено. Про існування постанови приватного виконавця про арешт коштів від 01.07.2019 року ОСОБА_1 стало відомо лише 08.08.2019 року після відвідування банківської установи, де відкритий зарплатний рахунок заявника. Арешт на рахунки накладений на підставі виконавчого листа виданого Святошинським районним судом м. Києва по справі № 759/5875/18 від 29.08.2018 року на підставі рішення Святошинського районного суду м. Києва у справі № 759/5875/18 за позовом Пат «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Накладення арешту на заробітну плату заявника, у якого відсутні інші доходи, порушує право власності заявника на належній їй грошові кошти, відповідно до частини 1 статті 25 Закону України «Про оплату праці».

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 09.08.2019 року розгляд скарги призначено на 19.08.2019 року.

19.08.2019 року в судове засідання сторони не з`явились. Заявник та представник стягувача подали до суду заяви про проведення судового засідання без їх участі.

Через канцелярію суду заявник ОСОБА_1 подала до суду уточнену скаргу, в якій також просить суд замінити особу, дії якої остання оскаржує з державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Пишного А.В. на приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Пишного А.В.

В судове засідання 01.10.2019 року учасники справи не з`явились. Про день, місце та час розгляду справи були повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 01.10.2019 року прийнято уточнену скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Пишного А.В. та призначено розгляд скарги на 12.11.2019 року.

06.11.2019 року на адресу суду надійшли заперечення приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Пишного А.В., за змістом яких приватний виконавець зазначив, що останній не погоджується з вимогами боржника, оскільки примусові виконавчі дії, які здійснені в рамках виконавчого провадження № 57540829 є законними. 26.10.2019 року було відкрито виконавче провадження № 57540829 на підставі заяви стягувача про відкриття виконавчого провадження від 16.10.2018 року щодо примусового виконання наказу № 759/5875/18, виданого 29.08.2018 року, згідно з яким стягується з ОСОБА_1 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» сума в розмірі 754 680, 94 грн. та заборгованість по відсоткам у розмірі 50 871, 65 грн., судовий збір у розмірі 12 083, 29 грн., а всього 817 635, 88 грн. У поданій заяві, стягувач просив накласти арешт на майно боржника та вказує відкриті рахунки боржника в установах банку. Приватним виконавцем відповідно до норм чинного законодавства вчинені всі дії з примусового виконання рішення суду, та в межах виконавчого провадження.

Крім того, 11.11.2019 року від ТОВ «Фінансова компанія «Ред Поінт Фінанс» надійшов відзив на заяву ОСОБА_1 , з якого вбачається, що товариство не заперечує проти задоволення скарги заявника в частині зняття арешту з її коштів. Крім того, товариство зазначило, що 08.10.2019 року та 09.10.2019 року було укладено додаткові угоди до кредитного договору № 014/81-1-0-00/10390 від 10.12.2006 року укладеного між ТОВ «ФК Ред Поінт Фінанс» та ОСОБА_1 , було змінено порядок та строки нарахування та сплати відсотків та суми кредиту, і станом на 25.10.2019 року, з урахуванням умов викладених в додаткових угодах, у боржника відсутні прострочені зобов`язання по сплаті кредиту та відсотків за кредитним договором, які стали предметом примусового стягнення.

ОСОБА_1 12.11.2019 року подала через канцелярію суду відповідь на заперечення та зазначила, що про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається підприємству, установі, організації, фізичній особі, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи. Загальний розмір відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі, у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Рахунок, на який накладено арешт, відкритий у ПАТ «Кредо Банк» для зарахування заробітної плати від ТОВ «КЦР Україна» ОСОБА_1., а тому відповідно до статті 10 Конвенції про захист заробітної плати від 01.07.1949 року, ратифікованої Україною 04.08.1961 року, де зазначено, що заробітна плата має охоронятися, накладення арешту є неправомірним та порушує права ОСОБА_1 .

У судове засідання сторони не з`явились. Про день, місце та час розгляду справи були повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили. Від заявника та представника ТОВ «Фінансова компанія «Ред Поінт Фінанс» надійшли заяви про розгляд скарги без їх участі, заявник наполягає на задоволенні скарги, представник ТОВ «Ред Поінт Фінанс» скаргу визнає та просить суд її задовольнити.

У відповідності до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, доходить до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Судом встановлено, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 12.07.2018 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість по кредиту в розмірі 754 680, 94 грн., заборгованість по відсоткам у розмірі 50 871, 65 грн., та судовий збір у розмірі 12 083, 29 грн., а всього 817 635, 88 грн.

28.08.2018 року Святошинським судом м. Києва на адресу Пат «Райффайзен Банк Аваль» надіслано виконавчий лист.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 23.04.2019 року замінено стягувача у виконавчому провадженні з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на його правонаступника ТОВ «ФК «Ред Поінт Фінанс».

З матеріалів виконавчого провадження № 57540829 вбачається, що 26.10.2018 року стягувач АТ «Райффайзен Банк Аваль» звернувся до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Пишного А.В. з заявою про відкриття виконавчого провадження.

Постановою приватного виконавця від 26.10.2018 року відкрито виконавче провадження за № 57540829.

03.12.2019 року в рамках виконавчого провадження № 57540829 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Пишним А.В. винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника ОСОБА_1 .

Крім того, в межах виконавчого провадження приватним виконавцем підписано акт про реалізацію предмета іпотеки від 12.06.2019 року.

Постановою приватного виконавця Пишного А.В. від 01.07.2019 року накладено арешт на кошти боржника ОСОБА_1 .

Постановою від 16.07.2019 року приватного виконавця Пишного А.В. повернуто виконавчий документ стягувачеві.

З матеріалів скарги вбачається, що ОСОБА_1 працює у ТОВ «КЦР Україна» та у період з червня по липень 2019 року мала дохід у розмірі 24 687, 47 грн.

31.07.2019 року картковий рахунок НОМЕР_1 , відкритий у ПАТ «Кредобанк» на ім`я ОСОБА_1 для перерахування заробітної плати заблоковано, відповідно до постанови приватного виконавця Пишного А.В від 01.07.2019 року.

Згідно зі статтею 447 Цивільного процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Частиною 2 статті 1Закону України «Про державну виконавчу службу» передбачено, що завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом.

Згідно з частиною 1 статті 17 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей (п. 7 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

В силу положень статті 56 Закону України «Про виконавче провадження»,метою накладення арешту є забезпечення реального виконання рішення суду.

Відповідно до статті 48 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається, в першу чергу, на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі, на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Пунктом 8 розділу VIII "Інструкції з організації примусового виконання рішень", затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5, визначено, що на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт, про що виноситься постанова виконавця. У постанові зазначається сума коштів, яка підлягає арешту, з урахуванням вимог за виконавчим документом, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця та вказуються реквізити рахунку, на якому знаходяться кошти, що підлягають арешту, або зазначається, що арешт поширюється на кошти на всіх рахунках боржника, у тому числі тих, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів.

Частиною 3 статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Тобто, ПАТ «Кредобанк» після отримання постанови приватного виконавця про арешт коштів, які знаходяться на рахунках, що належать боржнику ОСОБА_1 , повинен був повідомити, що рахунки, на які накладено арешт, є рахунками зі спеціальним режимом призначення, на які законом заборонено накладення арешту і повернути зазначену постанову без виконання.

Однак, таких повідомлень від ПАТ «Кредобанк» на адресу приватного виконавця не надходило.

Згідно з абзацу 2, частини 2, пункту 1 частини 2 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є, зокрема, отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Враховуючи вищезазначене, суду не надано доказів, що виконавцю направлено повідомлення банку про неможливість накладення арешту на рахунки, відтак, за висновками суду, в рамках виконавчого провадження № 57540829 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Пишним А.В. в межах наданих йому повноважень правомірно накладено арешт на кошти боржника.

При цьому, банк в якому арештовано кошти боржника, відповідно до статті 52 Закону України «Про виконавче провадження», не повідомив приватного виконавця про цільове призначення рахунку та не повернув постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Приймаючи до уваги вищенаведене, вимоги ОСОБА_1 в частині визнання неправомірними дій приватного виконавця Пишного А.В. задоволенню не підлягають.

При вирішенні вимоги щодо скасування постанови приватного виконавця Пишного А.В. про арешт коштів боржника суд виходить з наступного.

Статтею 43 Конституції України гарантовано, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом; громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною 1 статті 115, частиною 5 статті 97 Кодексу законів про працю України, статтею 22, частиною 1, 6 статті 24, частиною 3 статті 15 Закону України «Про оплату праці» визначено, що своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості. Оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

Відповідно до частини 2 статті 10 Конвенції про захист заробітної плати від 01.07.1949 року № 95, заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї.

Водночас, як вбачається з виписки АТ «Кредобанк» від 06.08.2019 року ОСОБА_1 має відкритий рахунок № НОМЕР_2 для виплати заробітної плати та приватним виконавцем накладено арешт на вказаний рахунок.

Отже, приватним виконавцем при винесенні оскаржуваної постанови накладено арешт, в тому числі, і на рахунок, на який зараховується заробітна плата ОСОБА_1 .

Відповідно до частин 1, 2 статті 68 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Крім того, частиною 2 статі 70 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків. З пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств, установ і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку із смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків.

За змістом статті 451 Цивільного процесуального кодексу України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Згідно з частиною 5 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження», арешт з майна (коштів) може бути знятий за рішенням суду.

Зважаючи на те, що накладення арешту на грошові кошти заявника унеможливлює отримання заробітної плати ОСОБА_1 , суд доходить до висновку про обґрунтованість скарги в частині відновлення порушених оскаржуваною цією постановою прав заявника, зокрема в частині зняття арешту з грошових коштів: а саме заробітної плати, що містяться на рахунку НОМЕР_2 , відкритого у АТ «Кредобанк», шляхом зобов`язання приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Пишного А.В. зняти арешт з вищевказаного рахунку.

Керуючись статтями 7,12,13,76, 80, 89, 447-451 Цивільного процесуального кодексу України, -

ПОСТАНОВИВ :

Скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Пишного Артема Володимировича - задовольнити частково.

Зобов"язати приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Пишного А.В. зняти арешт з грошових коштів, що містяться на рахунку НОМЕР_2 , відкритого у АТ «Кредобанк» на ім " я ОСОБА_1 , накладений згідно постанови від 01.07.2019 року у виконавчому провадженні № 57540829.

У задоволені іншої частини скарги - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя: Я.Р. Марко