Справа №489/2570/19
Провадження №2/489/1508/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2019 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого - судді Рум`янцевої Н.О.,

із секретарем судових засідань - Середою А.В.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення розміру часток у праві спільної сумісної власності на нерухоме майно

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом про визначення частки у спільній сумісній власності ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_1 по ј частки за кожним. Мотивуючи свої вимоги тим, що 28 січня 1994 року Миколаївською міською службою приватизації державного житлового фонду видано ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 свідоцтво про право власності на житло, а саме на квартиру АДРЕСА_1 на право спільної сумісної власності. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, після її смерті відкрилася спадщина на частку спірної квартири. Проте, спадкова справа після її смерті не заводилася, спадщина не оформлялася. Вказує, що вона є єдиною спадкоємицею після смерті ОСОБА_4 , оскільки вона на день відкриття спадщини фактично проживала та була зареєстрована разом зі спадкодавцем. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер, після його смерті відкрилася спадщина, зокрема на частку спірної квартири. Проте, за життя її дід, ОСОБА_3 склав заповіт, відповідно до якого заповідав їй майно, що складається з частки у праві спільної власності на квартиру АДРЕСА_1 . У встановлений законодавством строк, вона звернулася до приватного нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Проте, приватним нотаріусом їй було відмовлено у зв`язку з тим, що не виділена (не визначена) частка спадкодавця у спільному майні.

Відповідачами у встановлений судом строк без поважних причин відзиви не надавались, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК).

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача. На позовних вимогах наполягає.

Від відповідача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення.

Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

Квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 28 січня 1994 року, зареєстрованого в ММБТІ 11.01.2000 року за № 16022.

05 листопада 2011 року ОСОБА_5 зареєструвала шлюб та змінила прізвище на " ОСОБА_1 ", що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після її смерті відкрилася спадщина, зокрема на частку квартири АДРЕСА_1 . За життя ОСОБА_4 заповіту не складала.

Позивач вказує, що після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , вона прийняла спадщину, оскільки на час відкриття спадщини була зареєстрована та фактично проживала разом зі спадкодавцем.

Проте, дане твердження суд не бере до уваги, оскільки доказів того, що чоловік спадкодавця ОСОБА_3 та її донька ОСОБА_2 не були зареєстровані та не проживали разом зі спадкодавцем суду не надано.

24 січня 2013 року ОСОБА_3 склав заповіт, відповідно до якого заповідав належну йому частку у праві власності на двокімнатну житлову квартиру АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Вказаний заповіт посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Сазоновою М.Б., зареєстрований в реєстрі за № 37.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 . Після його смерті відкрилася спадщина, зокрема на частку квартири АДРЕСА_1 .

22 листопада 2018 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Сірякової О.В. з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

22 листопада 2018 року ОСОБА_2 звернулася до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Сірякової О.В. з заявою про відмови від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

04 лютого 2019 року ОСОБА_6 звернувся до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Сірякової О.В. з заявою про відмови від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Постановою приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Сіряковою О.В. від 21.02.2019 року за вих. № 79/02-31, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/4 частку квартири АДРЕСА_1 , у зв`язку з тим, що не визначені частки у праві власності на квартиру і неможливо визначити їх заявою інших співвласників, оскільки з чотирьох співвласників двоє померли.

Вказане підтверджується матеріалами спадкової справи № 43/2018 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 .

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Порядок виділу та поділу майна, що належать особам на праві спільної часткової власності встановлюється Цивільним кодексом України.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що випливають з права учасника спільної сумісної власності на виділення частки у спільному майні, при цьому частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності згідно із ст. 370 ЦК України вважаються рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Статтею 1226 ЦК України, встановлено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Стаття 357 ЦК України визначає, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.

Майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється (ст. 372 ЦК УКраїни).

Тобто, із даної норми Закону вбачається, що сторони по справі мають право на поділ спільного сумісного майна і їх частки є рівними по 1/4 частині від всієї квартири.

У відповідності до вимог ст. 369 ЦК України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України у своїй постанові № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними.

Згідно п. 3. 4 Узагальнення ВССУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутись з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності.

Пунктом 17 Постанови № 5 Пленуму ВССУ встановлено, що з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» - розглядаючи позови, пов`язані з правом спільної власності, суди повинні виходити з того, що відповідно до статті 368 ЦК спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю, зокрема: квартира (будинок), житлові приміщення у гуртожитках, передані при приватизації з державного житлового фонду за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно в них мешкають, у їх спільну сумісну власність (ст. 8 Закону України від 19.06.1992 № 2482-XII «Про приватизацію державного житлового фонду»). Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно (ч.4 ст.355 ЦК), тобто діє презумпція спільної часткової власності. Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Із врахуванням вищенаведеного та того, що судом не встановлено обставин, які б давали підстави для збільшення чи зменшення часток, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити та визначити рівний розподіл часток між співвласниками спірного майна, визначивши, що частка кожного співвласника у належній на праві спільної сумісної власності квартирі АДРЕСА_1 , становить по 1/4 частки.

На підставі частини 1 статті 142 ЦПК України у разі визнання відповідачами позову до початку розгляду справи по суті, суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків сплаченого при поданні позову судового збору.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 142, 259, 263-265, Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення розміру часток у праві спільної сумісної власності на нерухоме майно - задовольнити.

Визначити розмір часток в праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 по 1/4 частки за кожним.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 коп. судового збору сплаченого за квитанцією від 27 лютого 2019 року № 0.0..1.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності з п. 15.5 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ленінський районний суд міста Миколаєва або в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3

Суддя Ленінського районного

суду міста Миколаєва Н.О. Рум`янцева

Повний текст судового рішення складено «26» листопада 2019 року.