Справа № 340/353/18
Провадження № 22-ц/4808/77/19
Головуючий у 1 інстанції Бучинський А. Б.
Суддя-доповідач Ясеновенко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Ясеновенко Л.В.,

суддів: Мелінишин Г.П., Томин О.О.,

секретаря Петріва Д.Б.,

з участю представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до відділу освіти Верховинської районної державної адміністрації про визнання наказу про поновлення на роботі недійсним, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Верховинського районного суду, постановлене у складі судді Бучинського А.Б. 17 жовтня 2018 року в смт. Верховині,

в с т а н о в и в :

25 червня 2018 року ОСОБА_3 звернулась з позовом до відділу освіти Верховинської районної державної адміністрації про визнання недійсним наказу №65-к від 11 травня 2018 року «Про поновлення на роботі ОСОБА_3.»

В заяві зазначила, що рішенням Косівського районного суду від 14.11.2014 року її поновлено на роботі на посаді директора та вчителя географії Ільцівської ЗОШ І-ІІІ ступенів Верховинського району Івано-Франківської області, однак наказом від 05.10.2015 року №449-к її знову звільнено з посади директора Ільцівської ЗОШ І-ІІІ ступенів.

Рішенням Верховинського районного суду від 17.03.2016 року наказ №449-к від 05.10.2015 року про її звільнення з посади директора Ільцівської ЗОШ І-ІІІ ступенів визнано недійсним та поновлено її на вказаній посаді з 06.10.2015 року.

Рішення суду тривалий час не виконувалось і лише 11.05.2018 року начальником відділу освіти Верховинської РДА ОСОБА_5 винесено наказ №65-к, згідно якого її поновлено на роботі на посаді директора Ільцівської ЗОШ І-ІІІ ступенів з 06.10.2015 року.

Вважає даний наказ недійсним, оскільки при його винесенні слід було вчинити певний комплекс дій, відобразивши їх у наказі про поновлення її на роботі, зокрема:

- скасувати дію наказів відділу освіти від 25.02.2014 року №57-к та від 05.10.2015 року №449-к із внесенням відповідного запису у трудову книжку;

- звільнити працівників, прийнятих на роботу на посади, з яких її було звільнено за час її відсутності відповідно до п. 6 ст. 40 КЗпП України;

- поновити її на посаді вчителя географії з 26.02.2014 року та на посаді директора з 06.10.2015 року;

- надати пряме розпорядження бухгалтерії відділу освіти та спеціалісту по кадрах, що поновлення на роботі відбулося на умовах, які існували на день її звільнення, із дотриманням за необхідності змін істотних умов праці цими працівниками вимог ст. 32 КЗпП України;

- надати пряме розпорядження щодо внесення компетентною особою до трудової книжки запису про скасування наказів відділу освіти Верховинської РДА №57-к від 25.02.2014 року та №449-к від 05.10.2015 року та поновлення її на роботі;

- створити комісію по передачі повноважень директора Ільцівської ЗОШ І-ІІІ ступенів та встановити строки такої передачі;

- надати розпорядження про ознайомлення із цим наказом всіх зацікавлених осіб та про їх відповідальність за недотримання вимог законодавства при поновленні на роботі;

- здійснити контроль за своєчасним та точним виконанням наказу.

Посилаючись на те, що вказаних вимог відповідачем дотримано не було, про винесення наказу її не повідомлено, з наказом ознайомлено лише 06.06.2018 року, до виконання службових обов'язків згідно оспорюваного наказу на даний час вона не приступила, передачі печатки, ключів від сейфу та шкільної документації не відбулось, її посадові обов'язки виконує інша особа, а прийняті на роботу на її посаду працівники не звільнені, що свідчить про невиконання рішення суду про поновлення на роботі та фіктивність оспорюваного наказу, ОСОБА_3 просила задовольнити позов.

Рішенням Верховинського районного суду від 17 жовтня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду.

Зазначає, що судом не було враховано того, що у наказі про поновлення її на роботі слід було зазначити про звільнення ОСОБА_6, яка була призначена на посаду директора школи, звільнити працівників, які займали посаду вчителя географії за час її відсутності, скасувати дію наказів відділу освіти від 25.02.2014 року №57-к та від 05.10.2015 року №449-к, внести відповідні записи у трудові книжки, надати пряме розпорядження бухгалтерії про проведення розрахунку із звільненими працівниками та організувати передачу їй повноважень та матеріальних цінностей від ОСОБА_6

Крім того, начальник відділу освіти перед видачею наказу про її поновлення видав наказ про надання ОСОБА_6, яка перебувала у соціальній відпустці та на лікарняному, відпустки, що унеможливило виконати наказ про її поновлення на роботі.

ОСОБА_3 також вважає наказ про поновлення на роботі фіктивним, оскільки виконання такого наказу не відбулось.

Просила рішення суду скасувати та постановити нове рішення про задоволення позову.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відділу освіти зазначив, що ОСОБА_3, пред'явивши позов про визнання недійсним наказу про поновлення її на роботі, не вказала жодної норми закону, як на підставу незаконності наказу.

Крім того, вказує на безпідставність тверджень ОСОБА_3 про те, що вона дізналась про наказ про її поновлення на роботі лише 06.06.2018 року, оскільки її представник ОСОБА_7 отримав копію наказу 18.05.2018 року, що підтверджено його підписом про отримання копії наказу.

В засіданні апеляційного суду представники ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримали з мотивів, наведених у ній.

Представник відділу освіти Верховинської РДА апеляційну скаргу не визнав.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що рішенням Косівського районного суду від 14.11.2014 року було задоволено позов ОСОБА_3 до управління освіти, сім'ї, молоді та спорту Верховинської РДА (яке в подальшому реорганізовано у відділ освіти Верховинської РДА) та поновлено її на попередній роботі на посаді директора Ільцівської ЗОШ І-ІІІ ступенів та на посаді вчителя географії з 25.02.2014 року.(а.с.9-16)

Дане рішення набрало законної сили 01.07.2015 року згідно ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, якою рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 23.12.2014 року у даній справі було скасовано та залишено в силі рішення Косівського районного суду від 14.11.2014 року.(а.с.17-22)

Наказом відділу освіти Верховинської РДА №449-к від 05.10.2015 року ОСОБА_3 була звільнена з роботи на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України у зв'язку із закінченням терміну дії контракту.

Рішенням Верховинського районного суду від 17.03.2016 року, залишеним без зміни ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 04.05.2016 року, позов ОСОБА_3 задоволено частково: поновлено строк звернення до суду, визнано недійсним наказ відділу освіти Верховинської РДА №449-К від 05.10.2015 року про звільнення ОСОБА_3 з роботи та поновлено її на посаді директора Ільцівської ЗОШ І-ІІІ ступенів з 06.10.2015 року.(а.с.23-30)

Наказом відділу освіти Верховинської РДА №65 від 11 травня 2018 року «Про поновлення на роботі ОСОБА_3.» поновлено ОСОБА_3 на посаді директора Ільцівської ЗОШ І-ІІІ ступенів з 06 жовтня 2015 року. Підстава поновлення на роботі - рішення Верховинського районного суду від 17.03.2016 року.(а.с.74)

11.05.2018 року відділом освіти Верховинської РДА направлено ОСОБА_3 повідомлення про прийняття наказу про поновлення на роботі з пропозицією з'явитись до відділу освіти для ознайомлення з наказом.(а.с.75)

Належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі необхідно вважати видання власником наказу про це, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов'язків (пункт 34 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів»).

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що вимоги про визнання наказу про поновлення на роботі недійсним мотивовані тим, що при прийнятті наказу порушено процедуру його винесення, зокрема не вирішено питання звільнення працівників, які виконували роботу ОСОБА_3 за час її відсутності, не скасовані попередні накази про її звільнення з роботи, не проведені відповідні записи у трудовій книжці, не створена комісія для передачі повноважень директора та інше, а також те, що наказ винесений не з метою забезпечення реального виконання рішення суду, у зв'язку із чим є недійсним. Позивач також вказувала на те, що рішення суду про поновлення її на роботі тривалий час залишається невиконаним.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції правильно виходив з того, що рішенням Верховинського районного суду від 17.03.2016 року саме на відділ освіти покладався обов'язок щодо поновлення ОСОБА_3 на роботі на посаді директора Ільцівської ЗОШ І-ІІІ ступенів з 06.10.2015 року, тому видання відповідачем оспорюваного наказу №65-к від 11.05.2018 року є належним способом виконання рішення суду, спрямованим на забезпечення поновлення порушених трудових прав позивача та надання можливості працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов'язків, а обставини несвоєчасного доведення до її відома наказу про поновлення на роботі, відсутності реальної можливості виконання попередніх обов'язків на підставі цього наказу в силу не звільнення інших працівників, не допуску до роботи, не передання печатки, ключів від сейфу та шкільної документації, тобто обставин щодо реальної можливості виконання позивачем своїх посадових обов'язків на підставі цього наказу та реалізації трудових прав, оплати праці, не можуть свідчити про недійсність наказу від 11.05.2018 №65-к.

Посилання ОСОБА_3 у апеляційній скарзі на те, що у наказі про поновлення її на роботі не зазначено про звільнення ОСОБА_6, яка була призначена на посаду директора школи, про звільнення працівників, які займали посаду вчителя географії за час її відсутності, скасування наказів відділу освіти від 25.02.2014 року №57-к та від 05.10.2015 року №449-к, не внесення відповідних записів у трудові книжки, ненадання розпорядження бухгалтерії про проведення розрахунку із звільненими працівниками та не передання їй повноважень та матеріальних цінностей від ОСОБА_6, не заслуговують на увагу, оскільки зазначені обставини не є доказами незаконності оспорюваного наказу.

Не спростовують правильності висновків суду і посилання апелянта на наказ про надання ОСОБА_6, яка перебувала у соціальній відпустці та на лікарняному, відпустки, що унеможливило виконати наказ про її поновлення на роботі, оскільки прийняття такого наказу щодо ОСОБА_6 також не свідчить про незаконність наказу про поновлення на роботі ОСОБА_3

Доводи апелянта щодо фіктивності оскаржуваного наказу, який на її думку не спрямований на реальне настання наслідків, також є безпідставними, оскільки судом встановлено, що з наказом позивач була ознайомлена 06.06.2018 року, в подальшому згідно табелю №1267 та платіжного доручення №217 від 02.07.2018 року за червень та липень 2018 року ОСОБА_3 виплачено заробітну плату та лікарняні в сумі 6958,05 грн. за рахунок Ільцівської ЗОШ І-ІІІ ступенів. (а.с.79,80)

При таких обставинах справи суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позивачем не подано доказів прийняття оскаржуваного наказу з порушенням чинного законодавства України і що такий наказ порушує її права, свободи чи законні інтереси, а навпаки, прийняття відповідачем наказу спрямоване саме на відновлення порушеного права позивача, а не на його порушення.

Враховуючи вищенаведене, підстав для скасування рішення суду немає.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Верховинського районного суду від 17 жовтня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач Л.В. Ясеновенко

Судді: Г.П. Мелінишин

О.О. Томин

Повний текст постанови складено 14 січня 2019 року.