ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5668/19 Справа № 185/3735/17 Суддя у 1-й інстанції - Головін В.О. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Куценко Т.Р.,

суддів: Демченко Е.Л., Макарова М.О.,

за участю секретаря - Синенка Є.А.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1 ,

на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 березня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Донбасс-Днепрострой" треті особи Управління Держгірпромнагляду у Донецькій області, Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля", Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України про встановлення факту трудових відносин та про визнання недійсною угоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Донбасс-Днепрострой" про встановлення факту трудових відносин та про визнання недійсною угоди (т. 1 а.с. 2-3), який в подальшому уточнив (т. 1 а.с. 93-97, 108-110, 114-116, т. 2 а.с. 37-39).

В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що 18.05.2014 року о 23.00 год. на дільниці гірничих капітальних робіт ТОВ «Донбасс- Днепрострой» відкаточному квершлаг горизонту 445 метрів ВСП «ШАХТОУПРАВЛІННЯ ТЕРНІВСЬКЕ» ПАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» з його сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стався нещасний випадок, а саме він отримав травми, від яких помер на місці. 29.04.2014 року комісією, що була утворена наказом Територіального управління Держгірпромнагляду у Донецькій області від 19.05.2014 року № 480, було складено акт № 1 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом та акт проведення спеціального розслідування нещасного випадку зі смертельним наслідком, що стався 18.05.2014 року з його сином ОСОБА_2 . В ході розслідування було встановлено, що його син 26 днів до нещасного випадку працював в ТОВ «Донбасс-Днепрострой». Крім того, було встановлено, що низка посадових осіб ТОВ «Донбасс-Днепрострой», ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" причетні до порушень трудового законодавства, що потягли нещасний випадок з його сином. Крім того, за фактом порушення трудового законодавства, що потягли нещасний випадок з його сином було відкрито кримінальне провадження № 0000308 від 19.05.2014 року за частиною 2 статті 272 КК України. В ході розслідування були витребувані матеріали, що свідчать про наявність трудових відносин між ТОВ «Донбасс-Днепрострой» та його сином та встановлені інші докази, що свідчать про цей факт. Але у трудовій книжці сина були відсутні записи про те, що він перебував у трудових відносинах у ТОВ «Донбасс-Днепрострой» або ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля". Вважає, що такі дії суперечать положенням ст. 48 КЗпП України, а саме не занесення відповідачем до трудової книжки відомостей про роботу його сина на підприємстві відповідача. У зв`язку з чим вважає, що він має право на призначення відповідної соціальної виплати передбаченої ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві», оскільки під час з`ясування обставин смерті сина, встановлювалась недбалість відповідальних осіб, які повинні були забезпечувати контроль виконання техніки безпеки на виробництві. Тому йому необхідно встановити факт наявності трудових відносин його сина з відповідачем, де встановлення цього факту йому необхідний для отримання страхових виплат від Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Так, 04.03.2016 року Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України було винесено постанову про відмову у страхових виплатах та наданні соціальних послуг у зв`язку з тим, що його син не підлягав обов`язковому страхуванню від нещасного випадку. Але відповідач заперечує факт трудових відносин з його сином ОСОБА_2 посилаючись на договір підряду за гірну виробітку 755 погонних метрів на ПСП шахта «Західно-Донбаська» ПАТ «ДТЕК «Павлоградвугілля», де Генеральним замовником є ДТЕК «Павлоградвугілля». В даному випадку оспорюваний правочин (договір підряду на «Проведение капитальных горных выработок в количестве 755 п.м. ЗМВШ пл. С8 блок № 3 на ПСП «Шахтоуправление Терновское» ПАО «ДТЭК Павлоградуголь»), не був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. У його сина ОСОБА_2 були відсутні дозвіл та засоби на проведення цих робіт. Цей договір був направлений на приховування трудових відносин його сина ОСОБА_2 з Товариством з обмеженою відповідальністю "Донбасс-Днепрострой", які не були оформлені належним чином.

Просив суд визнати недійсним договору підряду № 1185 від 24.04.2014 р. між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальність "Донбасс-Днепрострой" (ід. номер 33019123) в особі директора Бондаренко Миколи Володимировича щодо того, що ОСОБА_2 на свій ризик брав зобов`язання виконувати наступні підрядні роботи: «Проведение капитальных горных выработок в количестве 755 п.м. ЗМВШ пл. С8 блок № 3 на ПСП «Шахтоуправление Терновское» ПАО «ДТЭК Павлоградуголь»; Встановити факт трудових відносин ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (ід.номер НОМЕР_1 ) з Товариством з обмеженою відповідальність "Донбасс-Днепрострой" (ід. номер 33019123) на посаді гірник підземний в період з 28 квітня 2014 року до 18 травня 2014 року включно; Зобов`язати директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Донбасс-Днепрострой" внести до трудової книжки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (ід.номер НОМЕР_1 ) запис про прийняття на роботу на посаду гірник підземний з 28.04.2014 року та запис про звільнення з посади гірник підземний у зв`язку зі смертю з 18.05.2014 року; Стягнути з відповідача судові витрати.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 березня 2019 року у задоволенні заявлених позовних вимог відмовлено в повному обсязі /т. 2 а.с. 47-53/.

ОСОБА_1 з вищевказаним рішенням суду не погодився та подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 березня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на те, що рішення прийняте з порушенням норм процесуального права та невірним застосуванням норм матеріального права /т. 2 а.с. 57-58/.

ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля", скористалось своїм правом передбаченим ст. 360 ЦПК України та подало відзив на апеляційну скаргу в якому просить врахувати даний відзив.

Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області в особі Павлоградського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області скористалось своїм правом передбаченим ст. 360 ЦПК України та подало відзив на апеляційну скаргу в якому просить апеляційну скаргу відхилити, рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 березня 2019 року залишити без змін.

ТОВ "Донбасс-Днепрострой", Управління Держгірпромнагляду у Донецькій області своїм правом на подання відзиву не скористались.

Перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 28.03.2014 року між ТОВ «Донбасе-Днепрострой», що має Ліцензію територіального органу Держпраці України (серія АД №075246) на виконання робіт по проведенню гірничих виробіток, а також Дозвіл Держпромнагляду Держпраці України на ведення робіт підвищеної небезпеки, і ПАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ», був укладений господарський Договір підряду № 14-16/336-Пд/4, згідно якого ТОВ «Донбасе-Днепрострой» (на далі- Підрядник) зобов`язаний був на свій ризик виконати роботи по проведенню капітальної гірничої виробітки Західного Магістрального Вентиляційного штреку пласта С8н (173 п.м.) на шахті «ЗАХІДНО-ДОНБАСЬКА» виробничого структурного підрозділу «ШАХТОУПРАВЛІННЯ ТЕРНІВСЬКЕ» ПАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» » (на далі - Замовник), а Замовник, в свою чергу, зобов`язаний був прийняти роботи та оплатити їх виконання, що підтверджується ксерокопією договору підряду № 14-16/336-Пд/4 від 28.03.2014 року (а.с. 33).

Судом також встановлено, що між ОСОБА_2 та ТОВ «Донбасс-Днепрострой» в особі директора ОСОБА_3 було укладено договір підряду № 1185 від 24 квітня 2014 року на термін з 24 квітня 2014 року до закінчення робот на об`єкті, що підтверджується ксерокопією договору підряду № 1185 від 24 квітня 2014 року (а.с. 177).

За вказаним договором, укладеним між виконавцем ОСОБА_2 та замовником ТОВ «Донбасс-Днепрострой», в особі директора ОСОБА_3 , замовник доручив, а виконавець взяв на себе зобов`язання по виконанню підрядних робіт: проведення капітальних гірничих виробок в кількості 755 п.м. на ВСП «Шахта «Західно-Донбаська» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля».

Згідно п. 3.1. вище вказаного договору та на підставі актів приймання-передачі виконаних робіт, ОСОБА_2 отримав винагороду: 126,67 грн. за виконання робіт з проведення капітальних гірничих виробок за квітень 2014 року; 630,00 грн. за виконання робіт з проведення капітальних гірничих виробок за травень 2014 року.

Згідно п. 2.4. вище вказаного договору в ході проведення робіт відповідальність за дотримання правил техніки безпеки, протипожежної безпеки та виробничої санітарії, а також всі наслідки їх порушення, покладаються на виконавця. Виконавець самостійно створює безпечні умови праці на робочому місці і самостійно виконує всі вимоги Закону України «Про охорону праці» та інших нормативних актів з охорони праці. Виконавець зобов`язується виконувати роботу на свій ризик.

Згідно п. 3.1, 3.2, 3.3 вище вказаного договору при невиконанні умов цього договору сторони несуть відповідальність у відповідності до діючого законодавства та положень цього договору. Роботи, виконані неякісно виправляються за рахунок виконавця. Збитки замовника, які настали у зв`язку з неякісним виконанням підрядником робіт, а також несвоєчасним виконанням відшкодовуються підрядником на підставі наданих обґрунтованих розрахунків замовника шляхом утримання суми збитків з суми винагороди.

Згідно п. 5.1. вище вказаного договору даний договір підряду являється цивільно- правовим і на нього не розповсюджуються норми законодавства про працю.

18.05.2014 року о 23 год. 40 хв. під час виконання робітниками Підрядника ТОВ «Донбасс-Днепрострой» в 3 зміну гірничих, робіт на об`єкті ПАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ», на Відкаточному Квершлагу горизонту 445м на шахті «ЗАХІДНО-ДОНБАСЬКА» виробничого структурного підрозділу «ШАХТОУПРАВЛІННЯ ТЕРНІВСЬКЕ» ПАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» під керівництвом посадових осіб ТОВ «Донбасс-Днепрострой», з гірником підземним 2 розряду дільниці гірничо-капітальних робіт підрядної організації ТОВ «Донбасс-Днепрострой» ОСОБА_2 стався нещасний випадок із летальним наслідком, що підтверджується копією акту проведення спеціального розслідування нещасного випадку зі смертельним наслідком (а.с.124-134), копією свідоцтва про смерть (а.с.6).

ОСОБА_1 звертався до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України з приводу отримання страхових виплат та надання соціальних послуг, де 04.03.2016 року Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України було винесено постанову про відмову у страхових виплатах та наданні соціальних послуг у зв`язку з ч. 1 ст. 8 Закону України від 23.09.1999року №1105-XIV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» в редакції до 01.01.2015 року, що підтверджується копією постанови Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України про відмову у страхових виплатах та наданні соціальних послуг від 04.03.2016 року (а.с.8).

За змістом ст.ст. 12 та 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 76 ЦПК України зазначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтями 77 - 80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 21 КЗпП України, передбачено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін. Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Згідно з ст. 24 КЗпП України, трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України. При укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я та інші документи. Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Особі, запрошеній на роботу в порядку переведення з іншого підприємства, установи, організації за погодженням між керівниками підприємств, установ, організацій, не може бути відмовлено в укладенні трудового договору. Забороняється укладення трудового договору з громадянином, якому за медичним висновком запропонована робота протипоказана за станом здоров`я.

Згідно зі ст. 48 КЗпП України, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п`ять днів. Трудові книжки ведуться також на позаштатних працівників при умові, якщо вони підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, студентів вищих та учнів професійно-технічних навчальних закладів, які проходять стажування на підприємстві, в установі, організації. Працівникам, що стають на роботу вперше, трудова книжка оформляється не пізніше п`яти днів після прийняття на роботу. Студентам вищих та учням професійно-технічних навчальних закладів трудова книжка оформляється не пізніше п`яти днів після початку проходження стажування. До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться. Порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі ст. 8 Закону України від 23.09.1999 року № 1105-XIV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» в редакції до 01.01.2015 року, обов`язковому страхуванню від нещасного випадку підлягають: 1) особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту) або на інших підставах, передбачених законодавством про працю; 2) учні та студенти навчальних закладів, клінічні ординатори, аспіранти, докторанти, залучені до будь-яких робіт під час, перед або після занять; під час занять, коли вони набувають професійних навичок; у період проходження виробничої практики (стажування), виконання робіт на підприємствах; 3) особи, які утримуються у виправних, лікувально-трудових, виховно-трудових закладах та залучаються до трудової діяльності на виробництві цих установ або на інших підприємствах за спеціальними договорами.

Відповідно до ст. 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Для виконання окремих видів робіт, встановлених законом, підрядник (субпідрядник) зобов`язаний одержати спеціальний дозвіл. До окремих видів договорів підряду, встановлених параграфами 2-4 цієї глави, положення цього параграфа застосовуються, якщо інше не встановлено положеннями цього Кодексу про ці види договорів.

Відповідно до ст. 838 ЦК України, підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник. Генеральний підрядник відповідає перед субпідрядником за невиконання або неналежне виконання замовником своїх обов`язків за договором підряду, а перед замовником - за порушення субпідрядником свого обов`язку. Замовник і субпідрядник не мають права пред`являти один одному вимоги, пов`язані з порушенням договорів, укладених кожним з них з генеральним підрядником, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 203 ЦК України, до загальних вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину, відносяться такі вимоги, а саме: 1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. 2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. 3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. 4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. 5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. 6. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Частиною 3 ст. 215 ЦК України, визначено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Також колегія суддів погоджується з висновками суду щодо тверджень позивача стосовно того, що договір підряду № 1185 від 24.04.2014 року укладений між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальність "Донбасс-Днепрострой" є недійсним, оскільки з договору підряду № 1185 від 24.04.2014 року вбачається, що ОСОБА_2 уклав з відповідачем саме цивільно-правовий договір у відповідності до вимог Цивільного кодексу України, які регулюють відносини у сфері договорів підряду, де умови цього договору регулюються сугубо нормами ЦК України, а не нормами трудового законодавства України, а тобто зміст цього правочину не суперечить Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, окрім цього ОСОБА_2 мав необхідний обсяг цивільної дієздатності (на час укладення правочину міг розуміти та усвідомлювати наслідки своїх дій, йому виповнилося 18 років, не хворів психічними розладами та інше), що не спростовується позивачем.

Також волевиявлення ОСОБА_2 під час укладення вищезазначеного правочину було вільним і відповідало його внутрішній волі, а позивачем не доведено, що на ОСОБА_2 здійснювався під час укладення договору підряду фізичний чи психологічний примус спрямований на укладення цього правочину.

Крім того, судом при дослідженні договору підряду № 1185 від 24.04.2014 року встановлено, що він вчинений у письмовій формі, що не протирічить законодавству України, та що не оспорюється позивачем.

Також є вірними висновки суду першої інстанції щодо критичного ставлення стосовно доводів позивача про те, що договір підряду № 1185 від 24.04.2014 року не був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним і колегія суддів з ним погоджується, оскільки реальне настання правових наслідків обумовлених вищезазначеним договором, це вчинення ОСОБА_2 робіт обумовлених цим договором для замовника цих робіт, де результат цих робіт отримує замовник цих робіт, а виконавець (підрядник) у даному випадку ОСОБА_2 отримує за свою роботу грошову суму обумовлену цим договором, що підтверджується тим, що ОСОБА_2 сам власноруч підписався на договорі підряду № 1185 від 24.04.2014 року (а.с. 177), а також власноруч підписався на акті приймання - передачі виконаних робіт по договору підряду (а.с.179), що свідчить про виконання умов цього договору підряду, а тобто погодження на всі умови цього договору.

Також суд вважає, що договір підряду № 1185 від 24.04.2014 року підпадає під дію норм ст. 838 ЦК України, відповідно до якої ТОВ "Донбасс-Днепрострой" це Генеральний підрядчик по відношенню до ПАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ»(замовник), а субпідрядником є ОСОБА_2 , де ТОВ "Донбасс-Днепрострой" перед ОСОБА_2 виступає - як замовник, що підтверджується копіями договору підряду № 1185 від 24.04.2014 року та договору підряду № 14-16/336-Пд/4 від 28.03.2014 року.

Встановлені судом першої інстанції обставини свідчать про те, що договір підряду № 1185 від 24.04.2014 року укладений між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальність "Донбасс-Днепрострой" є цивільно-правовим договором, оскільки він укладений у відповідності до вимог Цивільного кодексу України, які регулюють відносини у сфері договорів підряду, де умови цього договору регулюються сугубо нормами ЦК України, а не нормами трудового законодавства України, а тому правовідносини, які виникли між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальність "Донбасс-Днепрострой" не є трудовими відносинами у розумінні норм передбачених законодавством про працю.

Заявником не надано суду належних та допустимих доказів на спростування обставин викладених в рішенні суду першої інстанції.

Виходячи з наведеного, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив правовідносини, які склалися між сторонами, повно, всебічно і об`єктивно перевірив доводи і заперечення сторін, встановленим фактам і доказам дав правильну правову оцінку і дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заявлених позовних вимог. Рішення суду першої інстанції винесено з додержання вимог матеріального та процесуального права і відсутні підстави для його скасування.

Доводи скарги позивача фактично зводяться до незгоди заявника із мотивами судового рішення, які наведені в його обґрунтування а також переоцінки доказів, проте відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до частини третьої статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення - не встановлено, а тому апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Судові витрати понесені у зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 березня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л. Демченко

М.О. Макаров