П О С Т А Н О В А

Іменем України

Єдиний унікальний номер 265/9725/18

Номер провадження 22-ц/804/1793/19

23 липня 2019 року місто Маріуполь

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Донецького апеляційного суду у складі:

головуючого судді Гаврилової Г.Л.

суддів - Зайцевої С.А., Пономарьової О.М.

за участю секретаря - Єфремової О.В.

сторони:

заявник - Лівобережний відділ державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції в Донецькій області,

боржник - ОСОБА_1 ,

заінтересована особа - Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 21 листопада 2018 року, у складі судді Костромітіної О.О.

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 21 листопада 2018 року подання старшого державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції в Донецькій області Єгорової В.О. про примусове проникнення до житла боржника, задоволено.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу та посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 21 листопада 2018 року скасувати.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що у грудні 2007 року між нею та ЗАТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір, проте, через особисті обставини заявник не мала можливості сплачувати суму кредиту, у зв`язку з чим, Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя Донецької області від 22 грудня 2008 року було винесено судовий наказ про стягнення з неї на користь ЗАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитом в сумі 21067,55 грн., який набрав законної сили та згідно якого з її заробітної плати в рахунок погашення боргу стягувалось по 20% щомісячно.

У свою чергу 09 липня 2019 року на адресу Донецького апеляційного суду від представника Лівобережного відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції в Донецькій області Єгорової В.О. надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в якому вона зазначає, що на виконанні в Лівобережному ВДВС перебуває виконавче провадження №55586009 з примусового виконання виконавчого напису №7878 від 14.08.2017 рок про стягнення грошових коштів в сумі 239801,04 грн. з ОСОБА_1 , які є її боргом за кредитним договором від 20.02.2007 року, укладеним між нею та ПАТ КБ «Приватбанк». 22.01.2018 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження. У зв`язку з тим, що боржником виконавчий напис не виконано, з метою перевірки майнового стану боржника 19.09.2018 року та 25.09.2018 року державним виконавцем здійснено виходи за її адресою: АДРЕСА_1 , де встановлено у присутності понятих, що двері квартири ніхто не відчинив, складено акт державного виконавця. 23.01.2018 року було винесено постанову про арешт майна боржника. 11.03.2019 року державним виконавцем було складено постанову про опис та арешт майна боржника, майно було передано на відповідальне зберігання боржниці ОСОБА_1 . На описане майно накладено арешт та встановлене необмежене право користування ним. Згідно акту державного виконавця від 11.03.2019 року будь-якого іншого особистого майна, на яке можливо звернути стягнення, боржниця не має. У свою чергу? виконавче провадження з примусового виконання судового наказу №2н-4789/08, виданого 22.12.2008 року Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя Донецької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ЗАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за користування кредитом завершено 14.06.2011 року на підставі п.2 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження» (ред.2010 року) та виконавчий документ повернуто стягувачу без виконання. Отже, оскільки питання щодо примусового проникнення до житла пов`язане з виконанням іншого виконавчого документу, а саме- виконавчого напису нотаріуса, а не виконавчого листа, виданого судом, на яке посилається апелянт, як на таке? що виконувалось, вважає судове рішення законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 такою, що підлягає залишенню без задоволення.

ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, до суду не з`явилися, клопотань до апеляційного суду не надали, що у відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розглядові справі за їх відсутність. (а.с.64-67,106)

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Лівобережного відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції в Донецькій області Трушкіної А.Ю., яка заперечувала проти задоволення вимог апеляційної скарги, просила судове рішення залишити без змін, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що на виконанні в Лівобережному ВДВС міста Маріуполь перебуває виконавчий напис №7878, виданий 14.08.2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. про стягнення грошових коштів у сумі 239 801,04 грн. з ОСОБА_1 , які є її боргом за Кредитним договором №MRXRRC11920006 від 20.02.2007 року, укладеним між нею та ПАТ КБ "ПриватБанк", яке є правонаступником ЗАТ КБ "ПриватБанк" та 22.01.2018 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.( а.с.4,6)

Згідно довідки Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради ОСОБА_1 зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 з 23.11.2012 року по теперішній час.( а.с.20)

Згідно інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно за боржником зареєстрована квартира АДРЕСА_3 .( а.с12)

08.06.2018 року державним виконавцем здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_2 , боржнику залишена повістка з викликом до відділу ДВС.

19.06.2018 року до відділу з`явилась ОСОБА_1 , ознайомилась з виконавчим провадженням, про що свідчить власноручний підпис на обкладинці виконавчого провадження.( а.с.21)

У зв`язку з тим, що боржником виконавчий документ не виконано, з метою перевірки майнового стану боржника 19.09.2018 року державним виконавцем здійснено вихід за адресою АДРЕСА_2 , де встановлено у присутності понятих, що двері квартири ніхто не відчинив, складено акт державного виконавця.( а.с10)

25.09.2018 року державним виконавцем повторно здійснено вихід за адресою АДРЕСА_2 . У присутності понятих встановлено, що двері квартири ніхто не відчинив, залишена повістка з викликом до відділу ДВС, складено акт державного виконавця. Боржниця до відділу не з`явилась, виконавчий документ не виконала.( а.с11)

22.01.2018 року на вищезазначену квартиру державним виконавцем було накладено арешт.( а.с.7)

23.01.2018 року держаним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника. Накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника. Інформацію про арешт внесено до відповідних державних реєстрів.( а.с.8)

З метою виявлення доходів боржника державним виконавцем зроблено запити ПФУ, ДФС. Згідно відповідей боржник пенсію не отримує, ніде не працює, відкриті рахунки у банківських установах відсутні.( а.с.18)

З метою виявлення транспортних засобів зареєстрованих за боржником державним виконавцем зроблено запит до ТСЦ №1441 Регіонального сервісного центру в Донецькій області. Згідно відповіді за ОСОБА_1 транспортні засоби не зареєстровані.

До відділу ДВС від ПАТ КБ «Приват Банк» надійшло клопотання про подання до суду про примусове входження до належної на праві власності ОСОБА_1 квартири за адресою: АДРЕСА_2 для можливості проведення подальших виконавчих дій, а саме: опису майна та накладення арешту.

Відповідно до п.3.ч.1.ст. 3 Закону N 1404-VIII «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих написів нотаріусів.

Отже, за приписами даної норми закону, виконавчий напис нотаріуса є рішенням, що підлягає примусовому виконанню.

Відповідно до пункту 13 частини третьої статті 18 Закону N 1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

За наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи виконавець має право безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду (пункту 4 частини третьої статті 18 Закону N 1404-VIII).

Відповідно частині першій статті 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Вказані норми встановлюють особливі правила підсудності, а саме, що подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника розглядається виключно судом за місцем знаходження житла чи іншого володіння особи.

Стаття 439 ЦПК України розміщена у розділі VI "Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)". Тобто за правилами ЦПК України розгляд процесуальних питань, пов`язаних з виконанням рішень інших органів чи судів інших юрисдикцій, якщо спеціальним законом не врегульовано певної процедури здійснення окремих виконавчих дій, зокрема, надання дозволу на примусове проникнення до приміщення, підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Оскільки державним виконавцем неодноразово здійснювались виходи за адресою проживання боржника, проте, боржник не надав доступу до приміщення, чим створив перешкоди у примусовому виконанні виконавчого напису нотаріуса, судова колегія погоджується з висновками суду, що держаним виконавцем надано належні і допустимі докази про те, що ним вчинено всі можливі дії в ході примусового виконання виконавчого провадження, а тому у суду наявні законні та обґрунтовані підстави для надання дозволу для примусового проникнення до житла боржника.

Доводи боржника про виконання нею судового наказу про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором на користь ЗАТ КБ «Приватбанк» в сумі 21067,55 грн., не спростовує висновків суду, оскільки виконавче провадження з примусового виконання судового наказу №2н-4789/08, виданого 22.12.2008 року Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя Донецької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ЗАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за користування кредитом завершено 14.06.2011 року на підставі п.2 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження», а дане подання щодо примусового проникнення до житла заявлено державний виконавцем в рамках виконання іншого виконавчого провадження, а саме- №55586009 з примусового виконання виконавчого напису №7878 від 14.08.2017 рок про стягнення грошових коштів в сумі 239 801,04 грн. з ОСОБА_1 , які є її боргом за кредитним договором перед ПАТ КБ «Приватбанк».

За таких обставин, переглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги , судова колегія погоджується з висновками суду щодо надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 , як таке, що ухвалене з дотриманням норм матеріального права.

Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, та є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового судового рішення відповідно до частини 3 статті 376 ЦПК України не встановлено.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, та, враховуючи, що під час відкриття апеляційного провадження, апеляційним судом було відстрочено апелянту сплату судового збору за подачу апеляційної скарги у розмірі 384 гривень 20 копійок, з боржника ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у дохід держави у даному розмірі.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 21 листопада 2018 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у дохід держави у розмірі 384 гривень 20 копійок.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 26 липня 2019 року.

Головуючий Гаврилова Г.Л.

Судді Зайцева С.А.

Пономарьова О.М.