П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2019 року місто Київ

Єдиний унікальний номер справи 753/11169/18

Номер провадження 22-ц/824/14709/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Вербової І.М., суддів Саліхова В. В., Шахової О. В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на заочне рішення Дарницького районного суду міста Києва від 17 липня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Коренюк А.М., у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди), стягнення матеріальних збитків та відшкодування моральної шкоди, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в :

У червні 2018 року ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулась до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_4 про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_2 моральної шкоди у розмірі 10 000 грн., стягнення з відповідача на користь ОСОБА_5 моральної шкоди у розмірі 10 000 грн., майнової шкоди у вигляді збитків, а саме не отриманих коштів - доходу у розмірі 15 000 грн. за договором № 010217-01 від 01 лютого 2017 року, матеріальної шкоди за пошкоджене авто крісло в розмірі 6 480 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн., покладення судових витрат на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 04 лютого 2017 року близько 17 год. 00 хв. ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «Сеат», н/з НОМЕР_1 , по проспекту Перемоги, 128/2 в місті Києві не обрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та вчинив зіткнення з автомобілем «Джилі», н/з НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_2 .

Під час ДТП в автомобілі «Джилі» знаходились ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , який керував автомобілем, та їх малолітня дитина - ОСОБА_6

Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 22 лютого 2017 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до звіту ТОВ «Експертна компанія «Укравтоекспертиза-Стандарт» від 07 березня 2017 року внаслідок протиправних дій відповідача автомобіль позивача зазнав матеріального збитку у розмірі 116 205 грн. 32 коп., який відшкодовано страховою компанією.

ОСОБА_3 , який є ФОП, 01 лютого 2017 року уклав з ТОВ «Дата Прінт» договір № 010217-01 про надання послуг в сфері інформатизації, відповідно до п. 1.2 якого загальна вартість виконання робіт складає 15 000 грн. Пунктом 1.3 вищевказаного договору передбачено строк виконання робіт, а саме до 01 березня 2017 року включно.

Разом з тим, в наслідок ДТП робочий графік ОСОБА_3 порушено, так як останній був вимушений займатись оформленням документів для відшкодування завданої шкоди страховою компанією та допомагати дружині, супроводжуючи її з дитиною до поліклініки, на прогулянки, оскільки під час ДПТ дитина зазнала ушкоджень ніг та забій голови, а тому не могла самостійно пересуватись.

Крім того, переживання та страх, викликані ДТП, заважали ОСОБА_3 виконати в строк умови вищевказаного договору, а тому підлягає відшкодуванню майнова шкода у вигляді не отриманих доходів у розмірі 15 000 грн.

06 лютого 2017 року позивач звернувся з письмовим повідомленням до замовника про неможливість виконати в строк умови договору, але відповідно до відповіді від 08 лютого 2017 року відтермінування реалізації проекту на будь-який невизначений строк є неможливим, у зв`язку з чим договір з останнім було розірвано.

Під час ДТП в автомобілі на задньому сидінні в авто кріслі RECARO Young Sport Hero перебувала дитина. Унаслідок удару авто крісло отримало значні ушкодження, які унеможливлюють його використання за функціональним призначенням, а саме: зламано ребро жорсткості, яке виконує основну функцію безпеки, пошкоджено та має люфт лівий підтримувач голови.

Вартість крісла становить 6 480 грн., що підтверджується посиланнями на Інтернет магазини, які реалізовують даний товар.

ОСОБА_3 керував транспортним засобом під час ДПТ, а тому відчуває вину, оскільки як водій відповідав за безпеку своєї родити та мав спробувати уникнути зіткнення. Страх за життя та здоров`я родини супроводжує останнього до часу звернення з позовною заявою.

Крім того ОСОБА_3 є ФОП, а тому останньому не передбачені оплачувані лікарняні та відпустки, а тому протягом місяця сім`я перебувала у скрутному матеріальному становищі, що поглибило пригнічений стан останнього.

Позивач ОСОБА_2 отримала значний стрес в момент зіткнення, особливо у зв`язку з переживанням за життя та здоров`я дитини. Втрата душевної рівноваги та спокою була підсилена значними ушкодженнями автомобіля, якому на момент зіткнення було трохи більше 3-х років та на придбання якого її родина довгий час збирала кошти.

Крім того, позивачі певний час не могли використовувати пошкоджений автомобіль, що спричинило суттєві незручності та додаткове нервове навантаження.

24 вересня 2017 року ОСОБА_2 звернулась за допомогою до сімейної поліклініки Прайм+, де останній психотерапевтом було поставлено діагноз гостра реакція на стрес, який позич отримала в наслідок ДТП 04 лютого 2017 року.

04 лютого 2017 року, після ДПТ, ОСОБА_6 було поставлено попередній діагноз - струс головного мозку. Крім того дитина отримала травматичний забій лівого коліна.

До часу звернення з позовною заявою ОСОБА_6 перебуває у пригніченому стані, що супроводжується поганий апетитом, неспокійним сном та страхом сідати в автомобіль. 13 березня 2017 року дитину було обстежено педіатром, поставлено попередній діагноз невроз та рекомендовано звернутись за консультацією до психіатра, невролога. Психотерапевтом сімейної клініки Прайм + у ОСОБА_6 було діагностовано гостру реакцію на стрес після ДПТ та, як наслідок, поганий апетит, дратівливість, страх їздити в ліфті та автомобілі.

Крім того, батьки до ДТП протягом трьох років лікували у дитини анедоїдит. Однак, пережитий стрес викликав загострення хвороби, крім того, дитина відмовлялась категорично приймати ліки, що стало причиною проведення хірургічного втручання в екстреному порядку.

Заочним рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 17 липня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 5 000 грн. моральної шкоди, завданої в наслідок ДТП, 176 грн. 20 коп. - судового збору, 300 грн. понесених витрат на правову допомогу, а всього - 5 476 грн.; стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 5 000 грн. - моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, 176 грн. 20 коп. - судового збору та 300 грн. - понесених витрат на правову допомогу, а всього 5 476 грн., у решті вимог - відмовлено (а.с 72 - 77).

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду, 02 жовтня 2019 року ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 направила апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на невідповідність рішення суду вимогам законності на обґрунтованості, його невмотивованість та відсутність аналізу стосовно підстав відхилення та/або спростування доречних аргументів та доказів позивачів, просила скасувати рішення Дарницького районного суду міста Києва від 17 липня 2019 року та ухвалити нове про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Апеляційну скаргу обґрунтовано зокрема тим, що суд першої інстанції не вірно встановив обставини розірвання договору про надання послуг. ТОВ «Дата Прінт» як замовник послуг розірвав договір від 01 лютого 2017 року в односторонньому порядку, а не за згодою сторін.

Вирішуючи питання про стягнення шкоди у вигляді не отриманих доходів, суд не врахував моральні страждання позивача та хвилювання за стан здоров`я малолітньої дитини, яка зазнала ушкоджень та переживання стосовно фактичної втрати транспортного засобу.

Відповідач у свою чергу не скористався своїм правом довести, що в діях останнього відсутня вина та причинний зв`язок у завданні збитків у вигляді упущеної вигоди.

Судом першої інстанції не взято до уваги та не надано правової оцінки доказам, на підтвердження позовних вимог в частині відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 6 480 грн., а саме: флеш накопичувачу з фото- та відеофіксацією з місця ДТП, що містять інформацію про найменування дитячого авто крісла, ушкоджень, завданих в результаті ДТП та скріншоту сторінки Інтернет магазину щодо середньої вартості авто крісла конкретної моделі.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції не з`ясував та не надав правову оцінку обставинам ушкодження ніг та забою голови малолітньої дитини. 13 березня 2017 року дитині було попередньо поставлено діагноз невроз, а 24 вересня 2017 року діагностовано гостру реакцію на стрес після ДТП та, як наслідок, поганий апетит, дратівливість, страх їздити і ліфті та автомобілі.

Крім того, пережитий дитиною стрес викликав необхідність провести оперативне втручання у зв`язку з загостренням хронічного аденоїдиту.

04 лютого 2017 року у позивача ОСОБА_2 було поставлено діагноз гостра реакція на стрес, який остання отримала в наслідок ДТП.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 10 жовтня 2019 року поновлено процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення суду, відкрито апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою, надано строк для подачі відзиву.

Відзиву подано не було.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 16 жовтня 2019 року закінчено проведення підготовчих дій, призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження, без повідомлення осіб, які брали участь у справі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та письмові докази у їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для її часткового задоволення, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 04 лютого 2017 року о 17 год. 00 хв. ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «Сеат», державний номерний знак НОМЕР_1 , по проспекту Перемоги, 128/2 в місті Києві, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Джилі», державний номерний знак НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_2

Постановою Святошинського районного суду містаКиєві від 22 лютого 2017 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП України та накладенноадміністративне стягнення - штраф (а.с.17).

01 лютого 2017 року між ФОП ОСОБА_3 та ТОВ «Дата Прінт» укладено договір № 010217-01 про надання послуг у сфері інформатизації, відповідно до п.1.1 якого виконавець зобов`язується надати замовнику послуги у сфері інформатизації, а саме: створення додаткового функціонування веб-сайту замовника «Акційні товари» в адміністративній частині проекту, а замовник зобов`язується їх прийняти та оплатити згідно договору. Загальна вартість виконаня робіт складає 15 000 грн. 00 коп., а строк виконання робіт - один календарний місяць з дня підписання договору, тобто до 01 березня 2017 року включно (а.с.36).

Листом від 08 лютого 2017 року ОСОБА_3 повідомлено, що реалізація проекту додаткового функціоналу сайту «Акційні товари» є терміновим завданням, що входить до комплексного плану заходів підприємства щодо розвитку одного із пріоритетних видів діяльності підприємства. З врахуванням неможливості відтермінування реалізації проекту на будь-який невизначений строк, позивача було повідомлено про розірвання договору №010217-01 від 01 лютого 2017 року (а.с. 38).

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що емоційний стан позивача як виконавця послуг за договором про надання послуг у сфері інформатизації та відсутність у нього автомобіля не можуть пов`язуватись із неможливістю виконання такого договору та, як наслідок, його розірвання, а тому позовні вимоги в частині стягнення майнової шкоди у розмірі 15 000 грн. не підлягають задоволенню.

Крім того, Дарницький районний суд міста Києва прийшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог в частині відшкодування вартості авто крісла.

Разом з тим, суд першої інстанції, надавши оцінку поясненням сторін, письмовим доказам в частині відшкодування моральної шкоди, характеру правопорушення, глибині душевних і моральних страждань, ступеню вини відповідача та погіршенням здібностей позивача, вважав за можливе частково задовольнити позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди.

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Приписами ч. 1 та 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до частини 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно пункту 1 частини 2 статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

За змістом ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Частиною 1 статті 1187 ЦК України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч. 5 ст. 1187 ЦК України).

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

З матеріалів справи вбачається, що винна поведінка ОСОБА_4 , а саме порушення правил дорожнього руху, призвела до зіткнення з автомобілем, що належить ОСОБА_2 на праві власності, та відповідно спричиненню матеріальної та моральної шкоди позивачам.

Колегія суддів приходить до висновку, що враховуючи ушкодження, отримані ОСОБА_6 під час ДТП, а саме підозру на струс головного мозку та травматичний забій лівого коліна, позивачам було завдано моральної шкоди, яка полягала у переживаннях за стан здоров`я малолітньої дитини та необхідності витрачати додаткові сили та час та його відновлення. Крім того, як у малолітньої дитини, так і у її матері ОСОБА_2 було діагностовано гостру реакцію на стрес після ДТП. Таким чином, враховуючи принципи розумності та співмірності, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь кожного з позивачів моральної шкоди у розмірі 5 000 грн.

Колегія суддів не вбачає зв`язку між збитками, завданими ОСОБА_5 у результаті ДТП, та його ухиленням від виконання зобов`язань за договором про надання послуг в сфері автоматизації, оскільки відсутній причинний зв`язок між шкодою у вигляді не отриманих доходів та протиправною поведінкою відповідача, а тому висновки суду першої інстанції у цій частині в повній мірі відповідають дійсним обставинам справи.

Крім того, суд першої інстанції цілком обґрунтовано та пропорційно задоволеним позовним вимогам стягнув з відповідача на користь кожного з позивачів витрати зі сплати судового збору та витрати, понесені на правову допомогу.

Разом з тим, на час зіткнення малолітня ОСОБА_6 перебувала в авто кріслі RECARO Young Sport Hero, що було пошкоджено у результаті ДПТ та втратило своє функціональне призначення. Позивачами доведено, що середня вартість на даний товар складає 6 480 грн., а тому колегія суддів вбачає підстави для задоволення позовних вимог в цій частині та стягнення з відповідача на користь ОСОБА_3 матеріальної шкоди в вищевказаному розмірі.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Таким чином, доводи апеляційної скарги частково спростовують висновки суду першої інстанції, оскаржуване рішення не можна назвати в повній мірі законним та обґрунтованим в розумінні ст.263 ЦПК України, у зв`язку з чим колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди за пошкоджене авто крісло.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 17 липня 2019 року в частині відмови в стягненні з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 матеріальної шкоди за пошкоджене авто крісло - скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду за пошкоджене авто крісло у розмірі 6 480 (шість тисяч чотириста вісімдесят) грн.

У решті рішення - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Повне судове рішення складено 19 листопада 2019 року.

Суддя-доповідач: І.М. Вербова

Судді: В.В. Саліхов

О. В. Шахова