ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/2749/19
Провадження № 2-о/362/89/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2019 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Лебідь-Гавенко Г.М.,

присяжних Переяславської Н.С., Старцевої Н.С.,

за участю секретаря Шевченко М.В.,

прокурора Романюка І.М.

представника заявника ОСОБА_1 ,

зацікавленої особи ОСОБА_2 ,

особи, стосовно якої вирішується питання про надання їй психіатричної допомоги у примусовому порядку ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові Київської області цивільну справу за заявою в.о. головного лікаря Київської міської психоневрологічної лікарні №3 Врублевської І.В., заінтересовані особи: ОСОБА_2 про госпіталізацію до психіатричного закладу ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

в с т а н о в и в :

До Васильківського міськрайонного суду Київської області надійшла заява в.о. головного лікаря Київської міської психоневрологічної лікарні №3 Врублевської І.В. про госпіталізацію до психіатричного закладу ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказуючи на те, що 11.05.2019 року о 10 годин 50 хвилин у Київську міську психоневрологічну лікарню №3 за направленням лікаря-психіатра Київського міського психоневрологічного диспансеру № 1 поступила ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно ухвали Шевченківського районного суду м.Києва 29 березня 2010 року, (яке надійшло в КМПНЛ № 3 13.05.2019 р.) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнана недієздатною та опікуном ОСОБА_3 , призначено ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_3 страждає на хронічний психічний розлад у формі: «шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, виражений апатико-дисоціативний тип дефекту» (шифр захворювання за МКХ 10: Б 20.00.). На момент госпіталізації в Київську міську психоневрологічну лікарню №3 11.05.2019 року о 11 годині 50 хвилин ОСОБА_3 зі слів опікуна ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 ..: стан хворої погіршився: відмовилась від їжі, конфліктувала з матір'ю, не підпорядковувалась її, відмовлялась від виконання санітарно-гігієнічних процедур, вважала, що мати хоче заподіяти зло, була агресивною відносно матері.

Під час госпіталізації в Київську міську психоневрологічну лікарню №3 11.05.2019 року о 10 годин 50 хвилин пацієнтка ОСОБА_3 в ясній свідомості, контакт вкрай формальний, в бесіду вступає неохоче. Наявність галюцинаторних розладів заперечує, поведінкою не виявляє. Висловлює маячні ідеї відношення відносно матері, вважає що вона: «виновата в моих бедах и болезнях, всю жизнь мне испортила, желает мне только зла, делает мне всьо не зло, даже не дает мне курить» Мислення різнопланове. Фон настрою нестійкий, злобна, сердита, гнівлива, негативістична та агресивна відносно матері. Зовнішні неохайна. За собою не слідкує. Критики до свого стану та поведінки не має. Сон порушений. Від їжі відмовляється. У зв'язку з вираженим негативізмом вдома фізіологічні потреби справляла під себе. Потребує постійного стороннього догляду, нагляду та допомоги. Саме за таких обставин та у зв'язку з погіршенням психічного стану ОСОБА_3 потребує надання психіатричної допомоги в умовах стаціонару.

В судовому засіданні заявник та лікар-псіхіатр заяву підтримав та просив задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні заяву підтримала, посилаючись на рішення Конституційного Суду України №2-рп/2016 р. від 01.06.2016 р.

Опікун в судовому засіданні не заперечувала проти госпіталізації сина до психіатричного закладу.

Зацікавлена особа - опікун ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечувала проти госпіталізації доньки до психіатричного закладу.

В судовому засіданні ОСОБА_3 , присутність якої відповідно до ч. 2 ст. 341 ЦПК України є обов'язковою, щодо госпіталізації його до психіатричного закладу не заперечувала.

Відповідно до ч. 2 ст. 341 ЦПК України справа за заявою про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку чи про припинення надання амбулаторної психіатричної допомоги, госпіталізацію у примусовому порядку розглядається в присутності особи, щодо якої вирішується питання про надання їй психіатричної допомоги у примусовому порядку, з обов'язковою участю прокурора, лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу, що подав заяву, та законного представника особи, щодо якої розглядаються питання, пов'язані з наданням психіатричної допомоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа госпіталізується до психіатричного закладу добровільно - на її прохання або за її усвідомленою згодою. Особа віком до 14 років (малолітня особа) госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її батьків чи іншого законного представника. Особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. У разі незгоди одного із батьків або відсутності батьків чи законного представника госпіталізація неповнолітнього до психіатричного закладу проводиться за рішенням (згодою) органу опіки та піклування, яке може бути оскаржено до суду. Згода на госпіталізацію фіксується у медичній документації за підписом особи або її законного представника та лікаря-психіатра.

Судом достовірно встановлено, що направленням лікаря-психіатра Київського міського психоневрологічного диспансеру № 1 ОСОБА_3 була направлена до КМПЛ №3 у зв'язку з загостренням психічного стану (а.с.12).

Згідно з висновком огляду комісії лікарів-психіатрів Київської міської психоневрологічної лікарні №3 щодо огляду недієздатної ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вона страждає на хронічний психічний розлад у формі: «шизофренії, параноїчної форми, безперервний тип перебігу, маячний варіант, виражений апатіко-дисоціативний дефект. Під час госпіталізації в Київську міську психоневрологічну лікарню №3 11.05.2019 року о 10 годин 50 хвилин пацієнтка ОСОБА_3 в ясній свідомості, контакт вкрай формальний, в бесіду вступає неохоче. Наявність галюцинаторних розладів заперечує, поведінкою не виявляє. Висловлює маячні ідеї відношення відносно матері, вважає що вона: «виновата в моих бедах и болезнях, всю жизнь мне испортила, желает мне только зла, делает мне всьо не зло, даже не дает мне курить» Мислення різнопланове. Фон настрою нестійкий, злобна, сердита, гнівлива, негативістична та агресивна відносно матері. Зовнішні неохайна. За собою не слідкує. Критики до свого стану та поведінки не має. Сон порушений. Від їжі відмовляється. У зв'язку з вираженим негативізмом вдома фізіологічні потреби справляла під себе. Потребує постійного стороннього догляду, нагляду та допомоги. Саме за таких обставин та у зв'язку з погіршенням психічного стану ОСОБА_3 потребує надання психіатричної допомоги в умовах стаціонару (а.с. 4-5).

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 29 березня 2010 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнана недієздатною та опікуном ОСОБА_3 , призначено ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 6-7).

Згідно з рішенням Конституційного Суду України №2-рп/2016 від 01.06.2016 р., Конституційний Суд України вважає за необхідне вказати такий порядок виконання цього рішення: до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду. Вказаним рішенням визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22.02.2000 р. №1489-ІІІ з наступними змінами у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю.

Відповідно до ст. 14 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

В зв'язку з тим, що процесуальним законодавством не передбачено порядок розгляду заяви про надання психіатричної допомоги в добровільному порядку, тому суд застосовує норму ст. 341 ЦПК України.

Згідно ч. 2 ст. 341 ЦПК України рішення про задоволення заяви лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу є підставою для надання відповідної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст. 124 Конституції України, рішенням Конституційного Суду України №2-рп/2016 від 01.06.2016 р., ст.ст. 339-342 ЦПК України, ст.ст. 13, 14, 19, 22 Закону України "Про психіатричну допомогу", суд ,-

в и р і ш и в :

Заяву в.о. головного лікаря Київської міської психоневрологічної лікарні №3 Врублевської І.В., заінтересовані особи: ОСОБА_2 про госпіталізацію до психіатричного закладу ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Госпіталізувати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка рішенням Шевчнківського районного суду м. Києва від 29 березня 2010 року визнана недієздатною до Київської міської психоневрологічної лікарні №3.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Г.М. Лебідь-Гавенко

Присяжні Н.С. Переяславської Н.С.

Н.С. Старцевої