Справа № 496/1562/19
Провадження F 2/496/1174/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2019 року суддя Біляївського районного суду Одеської області Буран В.М., розглянувши заяву представника позивача про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання недійсними договорів дарування житлового будинку та земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Разом з позовною заявою представник позивача надав заяву в якій просить вжити заходи забезпечення позову до набрання рішенням законної сили у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третьої особи: приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання недійсними договорів шляхом:

- Накладення арешту на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 158,4 кв.м., що розташований за адресою: Одеська область, Біляївський район, с. Троїцьке, вул. Побєди, 9-а, реєстраційний номер обFєкту нерухомого майна: 210;

- Накладення арешту на земельну ділянку, загальною площею 0,1484 га, що розташована за адресою: Одеська область, Біляївський район, с. Троїцьке, вул. Побєди, 9-а, кадастровий номер: :02:002:0457;

- Заборони субFєктам реєстраційних дій та будь-яким іншим особам здійснення будь-яких реєстраційних дій щодо державної реєстрації переходу права власності на імFя будь-яких осіб на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 158,4 кв.м., що розташований за адресою: Одеська область, Біляївський район, с. Троїцьке, вул. Побєди, 9-а, реєстраційний номер обFєкту нерухомого майна: 210, окрім на імFя ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1);

- Заборони субFєктам реєстраційних дій та будь-яким іншим особам здійснення будь-яких реєстраційних дій щодо державної реєстрації переходу права власності на імFя будь-яких осіб на земельну ділянку, загальною площею 0,1484 га, що розташована за адресою: Одеська область, Біляївський район, с. Троїцьке, вул. Побєди, 9-а, кадастровий номер: :02:002:0457, окрім на імFя ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1;

- Заборони будь-яким особам чинити перешкоди ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1) у користуванні житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 158,4 кв.м., що розташований за адресою: Одеська область, Біляївський район, с. Троїцьке, вул. Побєди, 9-а, реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна: 210;

- Заборони будь-яким особам чинити перешкоди ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1) у користуванні земельною ділянкою, загальною площею 0,1484 га, що розташована за адресою: Одеська область, Біляївський район, с. Троїцьке, вул. Побєди, 9-а, кадастровий номер: :02:002:0457.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ст. 153 ЦПК України суд розглянув заяву про забезпечення позову без виклику осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Вирішуючи питання про забезпечення позову та приймаючи відповідне рішення, суд зобов'язаний враховувати обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину.

Згідно із п.п. 4, 5, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 F 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

При цьому під забезпеченням позову слід розуміти сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові F 6-605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва, та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 FETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 F 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» - особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов'язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими. Тому, допускаючи забезпечення позову, суд відповідно до ч. 4 ст. 153 ЦПК ( 1618-15 ) вправі покласти на позивача обов'язок внести на депозитний рахунок суду заставу, достатню для того, щоб запобігти зловживанню забезпеченням позову (проте її розмір не повинен перевищувати розміру ціни позову). За змістом цієї норми суд (суддя), визначивши вид забезпечення позову та розмір застави, повинен зазначити у відповідній ухвалі, що остання звертається до виконання негайно після внесення предмета застави у повному розмірі.

В порушення цієї вимоги та п. 5, 6 ч. 1 ст. 151 ЦПК України, позивачем не зазначено ціну позову, про забезпечення якого просить заявник, яка полягає в оцінці земельної ділянки та житлового будинку. А також, позивач не надав пропозиції щодо зустрічного забезпечення, посилаючись на похилий вік.

Однак, згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 F 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до ч. 1ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно до ч. 1 та 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього право чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадку, встановлених законом.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Так саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання можливого судового рішення без наведення відповідного обґрунтування та підтвердження їх доказами згідно зі ст. 81 ЦПК, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Частиною 9 ст. 153 вказаного Кодексу передбачено, що суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що оскільки клопотання про забезпечення позову не відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України, а тому воно підлягає поверненню заявниці.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.81,150,151,153,259-261,353,354 ЦПК України, 317, 321 ЦК суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Заяву представника ОСОБА_1 Борисоваича адвоката ОСОБА_4 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання недійсними договорів дарування житлового будинку та земельної ділянки - повернути.

РозFяснити заявнику, що повернення клопотання не перешкоджає повторному зверненню до суду з таким клопотанням, після усунення умов, що стали причинами для його повернення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом пFятнадцяти днів з дня її проголошення через Біляївський районний суд Одеської області.

Суддя Буран В.М.