РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2019 року

м. Рівне

Справа № 569/19463/19

Провадження № 22-ц/4815/1505/19

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Ковальчук Н. М.

суддів: Боймиструка С. В., Гордійчук С. О.,

учасники справи:

заявник ОСОБА_1 ;

боржник ОСОБА_2 ,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 17 жовтня 2019 року у складі судді Панас О.В., постановлену в м. Рівне Рівненської області, дата складання повного тексту ухвали невідома,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 .

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 17 жовтня 2019 року у задоволенні заяви про видачу судового наказу відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована невідповідністю заяви ОСОБА_1 вимогам ст. 163 ЦПК України та ст. 182 СК України, якою визначено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та обґрунтована тим, що заявницею не вказано цього у прохальній частині заяви.

Вважаючи ухвалу суду незаконною, постановленою з порушенням норм процесуального права, ОСОБА_1 оскаржила її в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі зазначає, що висновки суду не відповідають обставинам справи, а мотивувальна частина ухвали не мітить підстав відмови у розгляді заяви, які передбачені ст. 163 ЦПК України. Заперечує посилання суду на ст. 182 СК України, оскільки вона регламентує порядок прийняття рішення судом при визначенні розміру аліментів і не стосується прав та обов`язків заявника. З наведених міркувань просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу доля продовження розгляду.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини його доходу до досягнення дітьми повноліття звернулася ОСОБА_1 .

До заяви нею додано копії свідоцтв про народження обох дітей (а.с. 2, 3).

Відповідно до ч. 1-3 ст. 163 ЦПК України, на яку послався місцевий суд, відмовляючи у задоволенні заяви, заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником або його представником. У заяві повинно бути зазначено:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника;

3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження;

4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються;

5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

До заяви про видачу судового наказу додаються:

1) документ, що підтверджує сплату судового збору;

2) документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника;

3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості;

4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

У своїй заяві про видачу судового наказу ОСОБА_1 дотримано вищезазначених вимог.

Крім того, згідно п. 4 ч.1 ст. 161 ЦПК України, на підставі якої подану заяву про видачу судового наказу, зазначено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Будь-яких інших додаткових вимог до заяви про видачу судового наказу про стягнення аліментів вказана стаття не містить.

Задовольняючи апеляційну скаргу, апеляційний суд також враховує, що положення ст.. 182 СК України, якою, в тому числі, обґрунтована оскаржувана ухвала, визначає обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, і не має відношення до вимог заяви про видачу судового наказу про стягнення аліментів.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

За наведених обставин, апеляційного суду приходить до переконання про те, що оскаржувана ухвала постановлена місцевим судом з порушенням норм процесуального права, які регулюють порядок та підстави видачі судового наказу, судом першої інстанції не в повній мірі з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а тому апеляційна скарга підлягає до задоволення із скасуванням оскаржуваної ухвали та направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Керуючись ст. ст. 367, 379, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 17 жовтня 2019 року скасувати.

Справу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 повернути до Рівненського міського суду Рівненської області для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 27 листопада 2019 року.

Головуючий суддя підпис Ковальчук Н. М.

Судді: підпис Боймиструк С. В. підпис Гордійчук С. О.

Копія вірна: суддя

Рівненського апеляційного суду Ковальчук Н. М.