Справа F 628/2943/18
Провадження F 2/628/84/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

­­

13 травня 2019 року Куп'янський міськрайонний суд Харківської області

у складі: головуючого - судді Цендра Н.В.

за участю секретаря F Кравцової В.М.

адвоката F ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Куп'янську в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 Ельшан про зміну розміру аліментів, звільнення від сплати заборгованості по аліментам та зустрічну позовну заяву ОСОБА_4, за яку на підставі довіреності діє: ОСОБА_5 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів, суд, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до КупFянського міськрайонного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про зміну розміру аліментів, звільнення від сплати заборгованості по аліментам, з посиланням на ті обставини, що за рішенням КупFянського міськрайонного суду Харківської області від 11 вересня 2012 року на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 з нього було стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу щомісячно до повноліття дитини на користь ОСОБА_4 За рішенням КупFянського міськрайонного суду Харківської області від 13 квітня 2017 року на утримання доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 з нього було стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно до повноліття дитини на користь ОСОБА_3 Тобто на двох дітей він повинен виплачувати на користь відповідачів половину доходу щомісячно а саме: 1/4 + 1/4 частина доходу.

Позивач зазначає, що він виконував рішення суду про стягнення аліментів на користь відповідачки ОСОБА_3 з 31 травня 2017 року і має заборгованість всього 6565,10 грн. А на користь ОСОБА_4 аліменти з часу стягнення - з 11 вересня 2012 року нею не предFявлялись до виконання в відділ державної виконавчої служби, тобто 6 років, без поважної причини, так як він добровільно виплачував кошти на утримання дитини весь указаний час. А також при стягненні аліментів на користь ОСОБА_3 не була залучена у я кості 3-ї особи ОСОБА_4, не було судом враховано, що він зобовFязаний сплачувати аліментів на її користь 1/4 частку щомісячного доходу, що вплинуло на розмір стягнення на користь ОСОБА_3

Позивач стверджує, що він утримував дитину - сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, шляхом перерахування коштів на імFя матері через пошту, виконував рішення суду добровільно. Саме тому він не заперечував , щоб з нього було стягнуто 13 липня 2017 року 1/4 частина щомісячних платежів на користь ОСОБА_3, так як не було виконавчого листа у виконавчій службі. Про наявність виконавчого провадження F56910767 від 02.08.2018 року та боргу в сумі 45125,80 грн. позивач дізнався лише 02.09.2018 року. До цього часу позивач виплачував примусово тільки 1/4 частину заробітної плати ОСОБА_3, а не 1/2, як це сталось після відкриття виконавчого провадження на користь ОСОБА_4 Тільки тепер почалося нарахування заборгованості по аліментам на суму 45125,80 грн. за останні три роки, з 01.09.2015 року по 01.09.2018 року. Тому позивач вважає, що вказані обставини та докази у справі свідчать про підставу для звільнення його від заборгованості по аліментам в сумі 45125,80 грн. ОСОБА_2 вважає, що зміна сімейного та матеріального стану після стягнення аліментів на користь ОСОБА_3 13.07.2017 року являється підставою для зменшення розміру аліментів на користь відповідачок - кожній до 1/6 частини. Тому ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про звільнення від сплати аліментів та зменшення їх розміру, так як його матеріальний стан змінився, а розмір аліментів на утримання двох дітей, на його думку, є несправедливим та не відповідає вимогам ст.181 ч.2 СК України.

31.10.2018 року ОСОБА_4 не погодившись з первісним позовом, подала до Куп'янського міськрайонного суду Харківської області зустрічну позовну заяву до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів посилаючись на те, що рішенням КупFянського міськрайонного суду Харківської області від 11 вересня 2012 року на утримання її сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 з первісного позивача ОСОБА_2 було стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу щомісячно до повноліття дитини на користь ОСОБА_4 але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У звFязку із змінами у Сімейному Кодексі України в частині стягнення аліментів не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на даний час мінімальний граничний розмір аліментів становить не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі змін у законодавстві ОСОБА_4 просить суд збільшити розмір аліментів та змінити зазначений мінімальний граничний розмір аліментів стягуваних на користь її сина з 30% прожиткового мінімуму до 50%прожиткового мінімуму.

У судовому засіданні позивач по первісному позову та його представник підтримали заявлені позовні вимоги та просили суд задовольнити їх позов у повному обсязі та відмовити у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_4

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не зFявилася, надала до суду заяву з проханням розглядати справу у її відсутності, просила відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 та не заперечувала з приводу задоволення зустрічної позовної заяви ОСОБА_4 про збільшення розміру аліментів. У своєму відзиві від 29 жовтня 2018 року на первісний позов ОСОБА_2 відповідач ОСОБА_3 зазначила, що всупереч ст. 178 ЦПК України позивач не надав суду доказів щодо неможливості утримувати свою неповнолітню дитину ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 та зменшення розміру аліментів з 1/4 частини до 1/6 частини. На її думку позивач не надав жодного доказу на підтвердження матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровFя когось із членів сімFї ОСОБА_2, розмір доходів. При цьому позивач не надав довідку з місця роботи на час подачі позову та на час винесення рішення про стягнення аліментів. Також відповідач зазначила, що на даний час вона не перебуває у сімейних стосунках з жодним чоловіком та проживає разом із своєю неповнолітньою донькою і самостійно забезпечує свою родину. ОСОБА_3 не має постійного місця роботи, а її дитина ОСОБА_7 потребує спеціального лікування, у дитини плоско-вальгусна деформація стоп, вона потребує спеціального масажу та взуття. На підставі викладеного відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів та зменшення розміру аліментів.

Відповідач ОСОБА_4 та її представник у судовому засідання заперечували проти задоволення первісного позову ОСОБА_2, у повному обсязі. Також підтримали вимоги викладені ними у зустрічній позовній заяві до ОСОБА_2 та просили їх задовольнити у повному обсязі. У своєму відзиві від 29 жовтня 2018 року на позовну заяву ОСОБА_2 зазначила, що первісний позивач не надав суду жодного доказу в підтвердження матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровFя когось із них (платника або одержувача) та інших підстав, які могли б забезпечити задоволення його позовних вимог. Небажання позивача сплатити заборгованість по аліментам в сумі 45125,80 грн. на утримання сина ОСОБА_8, не є підставою для звільнення його від сплати заборгованості по аліментам. Позивач не оскаржив розрахунок заборгованості та погодився з ним але посилався на те, що він добровільно сплачував аліменти без відкритого примусового виконавчого провадження по стягненню аліментів, натомість таке твердження не відповідає дійсності, а докази добровільної сплати аліментів відсутні. Тому, ОСОБА_4 просить відмовити у задоволенні первісного позову у повному обсязі.

Дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши доводи учасників справи, дослідивши матеріали виконавчих проваджень, оцінивши надані суду докази у їх сукупності, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

11 вересня 2012 року рішенням Куп'янського міськрайонного суду Харківської області було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дитини ОСОБА_8 у розмірі 1/4 частини усіх видів доходу щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 27 серпня 2012 року та до повноліття дитини, що підтверджується ксерокопією рішення суду (а.с. 13).

11 вересня 2012 року було видано виконавчий лист F2023/3840/2012 з примусового виконання рішення КупFянського міськрайонного суду Харківської області про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього ОСОБА_8, що підтверджується ксерокопією виконавчого листа (а.с. 7).

02 серпня 2018 року було відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа F2023/3840/2012 від 11 вересня 2012 року, що підтверджується ксерокопією постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження (а.с. 9).

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам від 01 вересня 2018 року - заборгованість по аліментам ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітньої дитини за виконавчим листом F2023/3840/2012 від 11 вересня 2012 року виданим Куп'янським міськрайонним судом Харківської області за період з 02.09.2015 р. по 01.09.2018 р. становить F 45125,80 грн., (а.с. 8).

13 липня 2017 року рішенням Куп'янського міськрайонного суду Харківської області було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини ОСОБА_7 у розмірі 1/4 частини усіх видів доходу щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 31 травня 2017 року та до повноліття дитини, що підтверджується ксерокопією рішення суду (а.с. 14).

13 липня 2017 року було видано виконавчий лист F628/1304/17 з примусового виконання рішення КупFянського міськрайонного суду Харківської області про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої ОСОБА_7, що підтверджується ксерокопією виконавчого листа (а.с. 11).

10 серпня 2017 року було відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа F628/1304/17 від 13 липня 2017 року, що підтверджується ксерокопією постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження (а.с. 10).

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам від 01 вересня 2018 року - заборгованість по аліментам ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дитини за виконавчим листом F628/1304/17 від 13 липня 2017 року виданим Куп'янським міськрайонним судом Харківської області за період з 31.05.2017 р. по 01.08.2018 р. становить F 17402,33 грн., (а.с. 12).

Неповнолітня донька позивача - ОСОБА_7 потребує спеціального лікування, у дитини плоско-вальгусна деформація стоп та вона потребує спеціального масажу, що підтверджується ксерокопією медичних довідок та ксерокопіями консультативних висновків FП221883 та F1448 (а.с. 44-47).

Неповнолітня донько позивача F ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 відвідує Куп'янський дошкільний навчальний заклад-ясла-садок F4 комбінованого типу КупFянської міської ради Харківської області, групу F9 з 03 листопада 2016 року. Даний факт підтверджено ксерокопією довідки від 17 жовтня 2018 року F01-34/164 директора дошкільного навчального закладу. У довідці також зазначено, що дитиною піклується мати ОСОБА_3, яка цікавиться успіхами, поведінкою та станом здоровFя дитини. ОСОБА_3 сплачує щомісяця за заняття дитини в платних гуртках згідно кошторису 190,00 грн., за харчування дитини 300,00 грн. Окрім цього забезпечує дитину канцелярськими приладдями, іграшками та посібниками для занять, приймає активну участь в благоустрої групи F ремонтні роботи, забезпечення дитячими та іграшковими меблями, посудом, мFяким інвентарем F постіль, рушники (а.с. 48).

02 жовтня 2018 року в єдиному реєстрі досудових розслідувань було зареєстровано заяву ОСОБА_3 про факт злісної несплати аліментів з боку ОСОБА_2, правова кваліфікація діяння за ч.1 ст.164 КК України, що підтверджується ксерокопією витягу з кримінального провадження 0002199 (а.с. 49).

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовFязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно ст. 81 ЦПК України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. ст. 48, 51, 52, 55 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сімFї , що включає достатнє харчування, одяг, житло. Батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Права і свободи громадянина захищаються судом.

Вирішуючи вимоги позивача про звільнення його від сплати заборгованості по аліментам, що утворилася з в період з 01 вересня 2015 року по 01 вересня 2019 року, суд виходить з положень ч.2 ст.197 СК України, згідно яких за позовом платника аліментів, суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Тобто, в розумінні цих положень закону, підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами - можуть бути лише ті істотні обставини, які вплинули та пов'язані із самим фактом виникнення такої заборгованості. Інших підстав для звільнення від сплати заборгованості за аліментами діюче законодавство не передбачає.

Дійсно, вказана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом. За наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року F 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Рішенням Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 11 вересня 2012 року з позивача були стягнуті аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_6 в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. З тексту рішення вбачається, що ОСОБА_2 надав до суду телефонограму, в якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі не заперечував проти їх задоволення. Тобто позивачу було достеменно відомо, що рішенням Куп'янського міськрайонного суду Харківської області з нього були стягнуті аліменти на утримання неповнолітнього сина. Натомість рішення суду виконувалось не в повному обсязі, у звFязку з чим, суд вважає, що з вини позивача виникла заборгованість по аліментам яка з 01.09.2015 по 01.09.20185 р. становить 45 125,80 грн

Доводи позивача про те, що він особисто віддавав кошти ОСОБА_4, є необгрунтованими, оскільки позивачем в порушення вимог ст. 81 ЦПК України не надано доказів на підтвердження даних доводів. Натомість в судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4 повідомила, що позивач спочатку пересилав аліменти, однак за період за який виникла заборгованість, позивач не надав ніяких коштів. Крім того, під час дослідження виконавчих проваджень по судовим рішенням, якими з ОСОБА_2 були стягнуті аліменти, у судовому засіданні представник ДВС повідомив, що ОСОБА_2 були надані чеки про сплату аліментів, які були враховані під час підрахунку наявної заборгованості по сплаті аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6. Також судом було встановлено, що інші чеки на які посилається позивач в матеріалах досліджених виконавчих проваджень відсутні. Тому посилання позивача на той факт, що він добровільно сплачував аліменти на утримання сина Романа суд вважає не доведеними та безпідставними.

На підставі викладеного враховуючи, що заборгованість по аліментам виникла з вини ОСОБА_2, суд вважає, що зміна матеріального стану після стягнення аліментів на користь ОСОБА_3, не є обставиною, що має істотне значення, оскільки враховуючи цю обставину позивач не був позбавлений можливості звернутись до суду з позовом про зменшення саме розміру аліментів, беручи до уваги, що позивачем у своєму позові не наведено інших обставин, що мають істотне значення та не надано медичного висновку про його тяжку хворобу, які б могли слугувати достатньою підставою для звільнення позивача від заборгованості по аліментам, тому суд дійшов висновку про те, що позовна вимога про звільнення від сплати заборгованості є необгрунтованою та не підлягає задоволенню.

Стосовно позовної вимоги про зменшення розміру аліментів з 1/4 частини з усіх видів доходів на 1/6 частину з усіх видів доходів, то судом встановлене наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 128 КЗпП України - обмеження, встановлені частинами першою і другою цієї статі, не поширюється на відрахування із заробітної плати при відбуванні виправних робіт і при стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У цих випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70%.

Ч. 4 ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження» є аналогічною ч. 3 ст. 128 КЗпП України стосовно не поширення обмежень на відрахування із заробітної плати в разі стягнення аліментів на неповнолітніх дітей.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_2 не мав заперечень проти стягнення з нього аліментів у розмірі ј частини всіх доходів на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_7, беручи до уваги, що відповідно до діючого законодавства граничний розмір відрахувань із доходів ОСОБА_2 не являється перевищеним, суд не вбачає підстав для зменшення розміру аліментів з ј частини на 1/6, у звFязку з чим також відмовляє у задоволенні даної позовної вимоги.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про те, що позов ОСОБА_2 є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Стосовно зустрічної позовної заяви ОСОБА_4 про збільшення розміру аліментів, судом встановлено наступне.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» було внесено зміни до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Враховуючи вищенаведене, суд при розгляді вимог позивача про збільшення розміру аліментів враховує те, що після ухвалення попереднього рішення суду про стягнення аліментів змінився визначений положеннями Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів, відтак розмір аліментів, присуджений згідно судового рішення підлягає збільшенню.

Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року F3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

На підставі викладеного, враховуючи, що на ОСОБА_2 покладено обовFязок з надання матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_8, однак така матеріальна допомога на даний час не відповідає нормам діючого законодавства, у звFязку з чим суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Розмір аліментів в позовній заяві суд вважає обґрунтованим та таким, що відповідають фактичним обставинам справи і вимогам законодавства.

Згідно ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У звFязку з тим, що позивача за зустрічною позовною заявою було звільнено від сплати судового збору за подання зустрічного позову, судовий збір потрібно стягнути з ОСОБА_2 пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 11, 12 13, 78, 79, 89, 264, 265, 352, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 Ельшан про зміну розміру аліментів, звільнення від сплати заборгованості по аліментам - відмовити.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_4, за яку на підставі довіреності діє: ОСОБА_5 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів F задовольнити.

Змінити розмір аліментів, який було стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, який народився в с. Вишнівка, КупFянського району, Харківської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6Fянська, вFїзд ЮвілейнийАДРЕСА_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7 на утримання неповнолітньої дитини F ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1/4 частини всіх видів доходів ОСОБА_2, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття на 1/4 частину всіх видів доходів ОСОБА_2, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня набрання рішенням законної сили, до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір, який підлягав сплаті відповідно до ставок ЗУ «Про судовий збір» на момент подачі зустрічної позовної заяви в дохід держави в сумі 704,80 грн. Реквізити для сплати судового збору: ККД 22030106 «Надходження від стягнення судового збору на користь держави»: рахунок 6001 , МФО 899998 отримувач: ГУК у м. Києві Банк отримувача: Казначейство України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через КупFянський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення. (п. 15, п.п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 15 травня 2019 року.

Суддя КупFянського міськрайонного суду

Харківської області ОСОБА_9