Постанова

Іменем України

19 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 199/353/17-ц

провадження № 61-46195св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І.,

учасники справи:

заявник - Публічне акціонерне товариство «Марфін Банк»,

заінтересовані особи: територіальна громада м. Дніпра в особі Дніпровської міської ради, територіальна громада в особі Нікопольської міської ради, Перша нікопольська державна нотаріальна контора,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадженнякасаційну скаргу територіальної громади м. Дніпра в особі Дніпровської міської ради на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 вересня 2017 року у складі судді Якименко Л. Г. та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 травня 2018 року у складі колегії суддів: Посунся Н. Є., Баранніка О. П., Пономарь З. М.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог заяви і рішень судів

У січні 2017 року Публічне акціонерне товариство «Марфін Банк» (далі - ПАТ «Марфін Банк») звернулося до суду із заявою заінтересовані особи: територіальна громада м. Дніпра в особі Дніпровської міської ради, територіальна громада в особі Нікопольської міської ради, Перша нікопольська державна нотаріальна контора, про визнання спадщини відумерлою.

Свої вимоги заявник обґрунтовував тим, що 07 серпня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Морський транспортний банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Марфін Банк», та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 00273/RD, згідно з яким та, укладеними до нього змінами та доповненнями від 28 травня 2009 року № 1, від 31 липня 2012 року № 2, від 18 липня 2013 року № 3, позивач надав ОСОБА_2 кредит у розмірі 1 630 380,00 дол. США, на придбання житлової нерухомості у сумі 968 685,00 дол. США, ремонт у сумі 331 315,00 дол. США, а також 187 380,00 дол. США на сплату страхових платежів із страхування заставного майна та 143 000,00 дол. США на сплату страхових платежів від нещасних випадків, зі сплатою 12,9 процентів за користування кредитом.

Із метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_1 укладений договір іпотеки від 08 серпня 2008 року № 00308rd, із змінами та додатковими договорами № 1 та № 2, згідно з яким в іпотеку передано нерухоме майно, а саме: частину будівель та споруд на АДРЕСА_1 , зареєстрованих як окремий виділений у натурі об`єкт права власності за № 20873013, загальною площею 746,1 кв. м, що належали ОСОБА_1 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу; частину будівель та споруд на АДРЕСА_1 , зареєстрованих як окремий виділений у натурі об`єкт права власності за № 20873013, загальною площею 678,9 кв. м, що належали ОСОБА_1 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 08 серпня 2008 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Каліновичем Є. П., зареєстрований у реєстрі за № 3015.

Свої зобов`язання за кредитним договором банк виконав у повному обсязі, проте позичальник від виконання кредитних зобов`язань ухилявся, а тому банк звернувся до суду з позовом про стягнення боргу. Заочним рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 червня 2014 року з ОСОБА_1 стягнуто заборгованість за кредитним договором станом на 01 квітня 2014 року в сумі 18 407 118,00 грн, із яких: за кредитом - 10 417 487,89 грн; за відсотками - 7 848 185,63 грн, у тому числі 780 655,64 грн та 645 165,49 дол. США, що в еквіваленті становить 7 067 529,99 грн, пеня - 141 444,38 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 помер, актовий запис № 1986. На момент його смерті він виступав іпотекодавцем за іпотечним договором від 08 серпня 2008 року № 00308гсІ, укладеним між ним з Відкритим акціонерним товариством «Морський транспортний банк», правонаступником якого є ПАТ «Марфін Банк».

12 травня 2015 року, тобто у межах шестимісячного терміну на прийняття спадщини, ПАТ «Марфін Банк», не маючи відомостей про останнє місце проживання ОСОБА_1 на момент смерті, а отже, і про місце відкриття спадщини, направило до усіх восьми Дніпропетровських державних нотаріальних контор та до двох Нікопольських державних нотаріальних контор вимогу (претензію) про обов`язок спадкодавця ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Нікополі Дніпропетровської області відкрилася спадщина на належне ОСОБА_1 майно, до якої входить і частина будівель та споруд, що розташовані на АДРЕСА_1 , які обтяжено іпотекою на користь ПАТ «Марфін Банк». Згідно з повідомленням Третьої дніпропетровської державної контори від 26 травня 2015 року № 16645/02-14 за заявою кредитора ПАТ «Марфін Банк» відкрито спадкову справу за № 327/2015.

28 грудня 2015 року Третьою дніпропетровською державною конторою спадкову справу № 327/2015 після смерті ОСОБА_1 із супровідним листом за № 3007/01-16 направлено до Першої нікопольської державної контори для виконання, де 12 січня 2016 року заведена спадкова справа № 1/2016. Протягом встановленого чинним законодавством шестимісячного строку після смерті спадкодавця ОСОБА_1 жодним зі спадкоємців не прийнято спадщину, що підтверджується інформацією, наданою Першою нікопольською державною нотаріальною конторою.

Минуло більше двох років із часу відкриття спадщини після смерті ОСОБА_1 , спадкоємці за заповітом чи за законом відсутні, а також відсутні особи, які прийняли спадщину, у зв`язку з чим майно, яке передане в іпотеку нікому не належить і банк не має можливості реалізувати своє право на задоволення кредиторських вимог.

Посилаючись на викладене, ПАТ «Марфін Банк» просило визнати відумерлою спадщину, що відкрилася після смерті ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та складається із: частини будівель та споруд на АДРЕСА_1 , зареєстрованих як окремий виділений у натурі об`єкт права власності за № 20873013, загальною площею 746,1 кв. м, що належали ОСОБА_1 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 08 серпня 2008 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Каліновичем Є. П., зареєстрований у реєстрі за № 3017; частину будівель та споруд на АДРЕСА_1 , зареєстрованих як окремий виділений у натурі об`єкт права власності за № 20873013, загальною площею 678,9 кв. м, що належали ОСОБА_1 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 08 серпня 2008 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Каліновичем Є. П., зареєстрований у реєстрі за № 3015, та передати вказане нерухоме майно у комунальну власність територіальної громади міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 вересня 2017 року заяву задоволено.

Визнано відумерлою спадщину, що відкрилася після смерті ОСОБА_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка складається із: частини будівель та споруд на АДРЕСА_1 , зареєстрованих як окремий виділений у натурі об`єкт права власності за № 20873013, загальною площею 746,1 кв. м, що належали ОСОБА_1 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 08 серпня 2008 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Каліновичем Є. П., зареєстрований у реєстрі за № 3017; частину будівель та споруд на АДРЕСА_1 , зареєстрованих як окремий виділений у натурі об`єкт права власності за № 20873013, загальною площею 678,9 кв. м, що належали ОСОБА_1 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 08 серпня 2008 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Каліновичем Є. П., зареєстрований у реєстрі за № 3015.

Передано вказане нерухоме майно, а саме: частину будівель та споруд на АДРЕСА_1 , у комунальну власність територіальної громади міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , до цього часу спадкоємці не з`явилися та не прийняли спадщину, спадщину необхідно визнати відумерлою, та передати належне йому нерухоме майно, а саме: частину будівель та споруд на АДРЕСА_1 , у комунальну власність територіальної громади міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради.

Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 травня 2018 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, суд апеляційної інстанції виходив із того, що оскільки минуло більше двох років із часу відкриття спадщини після смерті боржника, спадкоємці за заповітом чи за законом не прийняли спадщину, а майно, передане в іпотеку за договором іпотеки у забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, нікому не належить, банк не має можливості реалізувати своє право на задоволення кредиторських вимог, чим порушуються його законні права, а тому правильними є висновки про визнання спадщини відумерлою, передавши її територіальній громаді за місцезнаходженням нерухомого майна.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги, позиції інших учасників справи

У жовтні 2018 року територіальна громада м. Дніпра в особі Дніпровської міської ради подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 вересня 2017 року та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 травня 2018 року, в якій просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Вказує на те, що на момент смерті ОСОБА_1 мешкав за адресою: АДРЕСА_2 , а отже, визнавати спадщину необхідно за територіальною громадою в особі Нікопольської міської ради.

У січні 2019 року ПАТ «Марфін Банк», правонаступником якого є ПАТ «МТБ Банк», подало до суду відзив на касаційну скаргу у якому зазначено, що згідно зі свідоцтвом про смерть ОСОБА_1 , місцем смерті є «Україна, Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, Жовтневий район», а отже, місцем відкриття спадщини є м. Дніпропетровськ (м. Дніро).

У січні 2019 року Нікопольська міська рада подала відзив на касаційну скаргу, у якому зазначено, що відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_1 , у власності якого перебуває нерухоме майно лише в м . Дніпро, майна в м. Нікополі, немає. Територіальна громада м. Нікополя обмежується межами міста та не може претендувати на майно, яке знаходиться на території іншого міста без достатніх на те підстав.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 11 грудня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано цивільну справу та надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За змістом частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Позиція Верховного Суду

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки їх ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Судові рішення судів першої й апеляційної інстанцій відповідають вимогам статей ЦПК України щодо законності та обґрунтованості.

Судом встановлено, що 07 серпня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Морський транспортний банк», правонаступником якого є ПАТ «Марфін Банк», правонаступником якого є ПАТ «МТБ Банк», та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 00273/RD, згідно з яким банк надав ОСОБА_2 кредит у розмірі 1 630 380,00 дол. США.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_1 укладений договір іпотеки від 08 серпня 2008 року № 00308rd, згідно з яким в іпотеку передано нерухоме майно, а саме: частину будівель та споруд на АДРЕСА_1 , зареєстрованих як окремий виділений у натурі об`єкт права власності за № 20873013, загальною площею 746,1 кв. м, що належали ОСОБА_1 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 08 серпня 2008 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Каліновичем Є. П., та частину будівель та споруд на АДРЕСА_1 , зареєстрованих як окремий виділений у натурі об`єкт права власності за № 20873013, загальною площею 678,9 кв. м, що належали ОСОБА_1 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 08 серпня 2008 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Каліновичем Є. П., зареєстрований у реєстрі за № 3015.

Заочним рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 червня 2014 року з ОСОБА_1 стягнуто заборгованість за кредитним договором, яка станом на 01 квітня 2014 року становила 18 407 118,00 грн, із яких: за кредитом - 10 417 487,89 грн; за відсотками - 7 848 185,63 грн, у тому числі 780 655,64 грн та 645 165,49 дол. США, що в еквіваленті становить 7 067 529,99 грн, пеня - 141 444,38 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 помер, актовий запис № 1986.

12 травня 2015 року, тобто у межах шестимісячного строку на прийняття спадщини, ПАТ «Марфін Банк», не маючи відомостей про останнє місце проживання ОСОБА_1 на момент смерті, а отже, і про місце відкриття спадщини, направило до усіх восьми Дніпропетровських державних нотаріальних контор та до двох Нікопольських державних нотаріальних контор, вимогу (претензію) про обов`язок спадкодавця ОСОБА_1 .

Згідно з повідомленням Третьої дніпропетровської державної контори від 26 травня 2015 року № 16645/02-14 за заявою кредитора ПАТ «Марфін Банк» відкрито спадкову справу за № 327/2015.

28 грудня 2015 року Третьою дніпропетровською державною конторою спадкову справу № 327/2015 після смерті ОСОБА_1 із супровідним листом за № 3007/01-16 направлено до Першої нікопольської державної контори для виконання, де 12 січня 2016 року заведена спадкова справа № 1/2016.

Протягом встановленого чинним законодавством шестимісячного строку після смерті спадкодавця ОСОБА_1 жодним зі спадкоємців не прийнято спадщину, що підтверджується інформацією від 22 січня 2016 року за № 95/0214, наданою Першою нікопольською державною нотаріальною конторою.

Нормативно-правове обґрунтування

Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з частиною п`ятої статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до положень частини першої статті 1277 ЦК України, у редакції, чинній на день звернення до суду із цієї заявою, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. У разі якщо на об`єкті нерухомого майна на момент відкриття спадщини знаходиться рухоме майно, що входить до складу спадщини, таке рухоме майно переходить у власність територіальної громади, якій передано нерухоме майно. Заява про визнання спадщини відумерлою може також бути подана кредитором спадкодавця, а якщо до складу спадщини входять земельні ділянки сільськогосподарського призначення - власниками або користувачами суміжних земельних ділянок. У такому разі суд залучає до розгляду справи органи місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини та/або за місцезнаходженням нерухомого майна, що входить до складу спадщини. Особи, які мають право або зобов`язані подавати заяву про визнання спадщини відумерлою, мають право на одержання інформації з Спадкового реєстру про заведену спадкову справу та видане свідоцтво про право на спадщину. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням. Територіальна громада, яка стала власником відумерлого майна, зобов`язана задовольнити вимоги кредиторів спадкодавця, що заявлені відповідно до статті 1231цього Кодексу. Якщо власниками відумерлого майна стали декілька територіальних громад, вимоги кредиторів спадкодавця задовольняються територіальними громадами пропорційно до вартості відумерлого майна, набутого у власність кожною з них.

Згідно із статтею 274 ЦПК України, у редакції від 19 жовтня 2016 року, чинній на день звернення до суду із цією заявою, заява про визнання спадщини відумерлою у випадках, встановлених Цивільним кодексом України, подається до суду за місцем відкриття спадщини або за місцезнаходженням нерухомого майна, що входить до складу спадщини.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Установивши відсутність спадкоємців ОСОБА_1 за заповітом і за законом та право кредитора ПАТ «Марфін Банк», правонаступником якого є ПАТ «МТБ Банк», звернутися до суду із цією заявою у зв`язку з не можливістю реалізувати своє право на задоволення кредиторських вимог,дотримання вимог щодо подання заяви про визнання спадщини відумерлою після спливу одного року з часу відкриття спадщини, суди обґрунтовано задовольнили заяву про визнання bona vacantia (відумерлою спадщини), що відкрилася після смерті ОСОБА_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 та передачу майна у комунальну власність територіальної громади міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради.

Твердження заявника про те, що на момент смерті ОСОБА_1 мешкав за адресою: АДРЕСА_2 , а отже, визнавати спадщину необхідно за територіальною громадою в особі Нікопольської міської ради, є безпідставними, оскільки на день звернення ПАТ «Марфін Банк», правонаступником якого є ПАТ «МТБ Банк», до суду із цією заявою, стаття 274 ЦПК України передбачала право на подання такої заяви за місцем відкриття спадщини або за місцезнаходженням нерухомого майна, що входить до складу спадщини, а тому з урахуванням того, що нерухоме майно, яке входить до складу спадщини, знаходиться у м. Дніпрі Дніпропетровської області, саме територіальної громада міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради є органом, якому передається відумерла спадщина.

Доводи касаційної скарги, які значною мірою зводяться до необхідності переоцінки доказів у справі, що знаходиться поза межами компетенції суду касаційної інстанції, не свідчать про неправильне застосування судами норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Верховний Суд розглянув справу в межах доводів, наведених заявником у касаційній скарзі; враховуючи правомірний правовий результат розгляду заяви судами першої та апеляційної інстанцій, підстав вийти за межі розгляду справи судом касаційної інстанції не встановлено.

Інші доводи касаційної скарги є аналогічними тим доводами, які були викладені в апеляційній скарзі та перевірялися судом апеляційної інстанції під час апеляційного перегляду судового рішення.

Таким чином, Верховний Суд доходить висновку про відсутність підстав повторно відповідати на ті самі аргументи заявника, при цьому Верховний Суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Суди першої й апеляційної інстанцій забезпечили повний та всебічний розгляд справи на основі наданих сторонами доказів, оскаржувані рішення відповідають нормам матеріального та процесуального права.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, арішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.

Керуючись статтями 400, 401, 402, 409, 410 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу територіальної громади м. Дніпра в особі Дніпровської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 вересня 2017 рокута постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Ступак

І. Ю. Гулейков

Г. І. Усик