Справа № 442/3010/18 Головуючий у 1 інстанції: Медведик Л.О.
Провадження № 22-ц/811/2925/18 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - Шандри М.М.

суддів: Левика Я.А., Струс Л.Б.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 19 жовтня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. На підтвердження позовних вимог посилалася на те, що 22.11.2007 року уклала шлюб з відповідачем, від якого у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_4. Вказувала на те, що подружнє життя між сторонами не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейне життя. В результаті цього виникали непорозуміння і сварки. Примирення між ними неможливе, а подальше спільне життя як подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Крім цього, відповідач не надає кошти на утримання дитини, чим ставить сім'ю у важке матеріальне становище. Просила розрівати шлюб між сторонами та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі 5000 грн. щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 19 жовтня 2018 року позов задоволено частково.

Розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, укладений 22.11.2007 року та зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану міста Дрогобича Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області, актовий запис №754.

Ухвалено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 грн щомісячно, починаючи з 14.05.2018 та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь держави 704,80 грн судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 704,80 грн судового збору.

В задоволенні решти позову - відмовлено.

Рішення суду в частині стягнення аліментів оскаржив ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що судом не встановлено обставини, що дитина спільно проживає лише з позивачем та перебуває виключно на її утриманні, як і не встановлено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків. Також вказує, що судом не надано жодної оцінки матеріального становища відповідача та стану його здоров'я. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

ОСОБА_3 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила рішення суду залишити без змін.

Згідно ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду в частині розірвання шлюбу сторонами не оскаржується, тому в апеляційному порядку судом не переглядається.

З матеріалів справи вбачається, що сторони по справі є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_1 від 13.03.2008 (а.с. 12).

Встановлено, що дитина сторін проживає з матір'ю та перебуває на її утриманні.

Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до положення статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відтак, обов'язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов'язання батьків. Обов'язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч. 1 ст. 181 СК України).

Встановлено, що між сторонами відсутня домовленість про сплату аліментів на дитину, відтак суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність стягнення аліментів з відповідача у примусовому порядку.

Згідно ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Враховуючи заявлені позовні вимоги, суд першої інстанції обґрунтовано визначив розмір аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі.

Відповідно до частини 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Отже, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком вікoм вiд 6 дo 18 рокiв: з 01 січня 2018 - 1860 грн, з 01 липня - 1944 грн, з 01 грудня - 2027 грн.

При визначенні розміру аліментів суд першої інстанції повно та всебічно дослідивши обставини справи, врахувавши визначений законодавством розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, прийшов до обґрунтованого висновку, що за своїм матеріальним становищем відповідач спроможний сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 1500 грн щомісячно, починаючи з часу подання позову та до досягнення дитиною повноліття.

Колегія суддів звертає увагу також на те, що відповідач є працездатним та не має на утриманні непрацездатних осіб. Крім цього відповідачем не надано доказів на підтвердження неможливості сплати ним аліментів у визначеному судом розмірі.

Крім цього міськрайонний суд обґрунтовано не взяв до уваги акт обстеження умов проживання, на який посилається відповідач, оскільки такий складався без повідомлення позивачки як матері дитини та її участі.

Висновки суду достатньо мотивовані і підтверджені доказами, наявними у матеріалах справи.

Рішення суду відповідає вимогам процесуального та матеріального права, обставинам справи, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому колегія суддів підстав для скасування рішення не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2залишити без задоволення.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 19 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 26.02.2019

Головуючий

Судді