Номер провадження: 22-ц/813/3639/19
Номер справи місцевого суду: 523/3606/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Черевко П. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Черевка П.М.,

суддів - Дрішлюка А.І., Драгомерецького М.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м.Одеса цивільну справу за позовомОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 F ОСОБА_4 на заочне рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 03 вересня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

14.03.2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду з зазначеним позовом, в якому просила стягнути аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі 7000 грн. та на її утримання до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1700 грн. щомісячно, що дорівнює сумі прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць з 1 січня 2018 року та встановлена Законом України «Про державний бюджет на 2018 рік», оскільки вона не має можливості працювати та заробляти кошти, щоб забезпечувати себе самостійно.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначала, що з грудня 2017 року відповідач не допомагає утримувати дитину, будь-якого матеріального забезпечення не надає, в добровільному порядку ухиляється від виконання своїх батьківських обовFязків по утриманню доньки.

Посилаючись на ці обставини, просила задовольнити позов.

Заочним рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 03.09.2018 рокупозов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та утримання дружини до досягнення дитиною трьох років - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 7000 грн. щомісячно, починаючи з 14.03.2018 року до досягнення дитиною повноліття, а саме до 14.11.2035 року.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання в розмірі 1700 гривень щомісячно з 14.03.2018 року і до досягнення малолітньою дитиною ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, трьох років, а саме до 14.11.2020 року.

Судом вирішено питання судових витрат.

Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 14.12.2018 року заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 03.09.2018 року - залишено без задоволення.

Вважаючи рішення суду постановленим з порушенням норм процесуального права, неповним зFясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, представник ОСОБА_3 F ОСОБА_4звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду і ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Відповідно до ч.1 п.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позов ОСОБА_2, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов зазначеного висновку.

Судом встановлено, що між сторонами укладено шлюб, який був зареєстрований 05.10.2017 року Суворовським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис F1225. В шлюбі народилась дочка, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження, актовий запис F2217.

В даний період часу позивач з відповідачем проживають окремо. Дитина проживає разом з матірFю, позивачем у справі, що підтверджується довідкою про склад сім'ї та знаходиться на повному її утриманні.

З грудня 2017 року відповідач не допомагає утримувати дитину, будь-якого матеріального забезпечення не надає, в добровільному порядку ухиляється від виконання своїх батьківських обовFязків по утриманню доньки. Коштів на утримання дружини відповідача як матері дитини, яка не досягла трирічного віку, ОСОБА_3 також не надає.

Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з ч.1 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Положеннями частини 1 статті 182 Сімейного кодексу України визначено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів : стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини (ч.2 ст.182 СК України).

Також судом встановлено, що за відповідачем зареєстроване нерухоме майно, яке складається з

- квартири, загальною площею 55.6 кв.м., що складається з двох житлових кімнат, розташована за адресою АДРЕСА_1, приватна власність, розмір частки 1/1;

- нежитлових приміщень цокольного поверху, загальною площею146.2 кв.м., адреса обFєкту нерухомості м. Одеса, вул.Марсельська, буд. 44, приватна власність, розмір частки 1/1;

- земельної ділянки, масив 28, ділянка 2, площею 4.8007 га (кадастровий номер: :01:002:1831, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, адреса Одеська обл., Білгород-Дністровський р-н, с/рада Козацька); приватна власність, розмір частки 1/2.

В підтвердження вказаних фактів в матеріалах справи наявна Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13.03.2018 року щодо актуальної інформації про право власності та обFєкти нерухомого майна, які належать на праві приватної власності відповідачу ОСОБА_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Також у власності відповідача є рухоме майно - транспортні засоби:

- RENAULT MAGNUM 390.19, 1998 р.в., дата реєстрації 20.02.2018, обFєм двигуна 11900 см.куб.;

- MITSUBISHI PAJERO, 2004 р.в., дата реєстрації 14.04.2017, обFєм двигуна 2972 см.куб.;

- HONDA ACCORD, 2007 р.в., дата реєстрації 31.03.2015, обFєм двигуна 2354 см.куб.

В підтвердження вказаних фактів в матеріалах справи наявна відповідь Регіонального сервісного центру в Одеській області МВС України на запит від 05.03.2018 року щодо зареєстрованих транспортних засобів за відповідачем ОСОБА_3, 17.07.1989 р. н., ІПН: НОМЕР_1 згідно з Єдиним державним реєстром МВС.

Відповідач є фізичною особою-підприємцем, що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 13.03.2018 року, отриманий на запит від 13.03.2018 за F НОМЕР_2 (відповідно до п.2 наказу Міністерства юстиції України від 31.03.2015 F 466/5 «Про деякі питання надання відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» виписки, витяги та довідки в паперовій та електронній формах відповідно до Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», мають однакову юридичну силу, автентичність цього документа може бути перевірена на сайті Міністерства юстиції України за адресою https://usr.miniust.gov.ua/за наступними реквізитами запит за F НОМЕР_2 від 13.03.2018).

Згідно з нормами ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка F батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. (ч.4 ст.84 СК України).

Відповідно до ч.1 ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно з ч.1 ст.79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

В силу вимог статті 3 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р. (набрала чинності для України 27.09.1991 р.), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 р., у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків, і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Положеннями норм Сімейного кодексу України встановлено, що кожний із батьків зобов'язаний піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов'язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст.ст.150, 151, 152, 155 СК України).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р., ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 р., кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Посилання автора апеляційної скарги на порушення норм процесуального права, неповне зFясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи як на підстави для скасування оскаржуваного рішення є необґрунтованими, оскільки спростовані дослідженими судом обставинами, яким дана правильна правова оцінка.

Доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи.

За викладених обставин, колегія суддів вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив обставини у справі, правильно визначив характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

У звFязку з ухваленням рішення за відсутності учасників справи, відповідно до ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, є дата складення повного судового рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 F ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 03 вересня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, визначених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 13 травня 2019 року.

Головуючий П.М. Черевко

Судді: А.І. Дрішлюк

ОСОБА_6