Справа F642/2712/17
ПровадженняF2/642/627/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2019 року Ленінський районний суд м. Харкова в складі:

Головуючого судді - Бондаренка В.В.,

за участю секретаря - Шаповал Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2, про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Представник ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» у травні 2017 року звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором у сумі 12 186 грн. 06 коп., а також понесені ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» витрати по сплаті судового збору у розмірі 1600 грн., обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору F б/н від 08.02.2013 року ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 8 000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. В порушення норм закону та умов договору відповідач зобовFязання за вищевказаним договором не виконав. У звFязку з зазначеними порушеннями зобовFязань за кредитним договором ОСОБА_2 має заборгованість станом на 23.03.2017 року в сумі 12 186 грн. 06 коп., яку позивач просив суд стягнути з відповідача.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 26 вересня 2017 року вказаний позов був задоволений, ухвалено: стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором F б/н від 08.02.2013 року у розмірі 12186,06 грн.

06 червня 2018 року вказане заочне рішення було скасовано, призначено новий судовий розгляд справи.

07 вересня 2018 року до суду надійшли пояснення від представника відповідача по суті позову, в яких вона заперечує проти заявлених вимог. В обґрунтування заперечень зокрема зазначено, що оскільки позивачем в обґрунтування суми позову не було надано відповідного документу, заявлена до стягнення сума є недоведеною, крім того, позивачем не було зазначено жодних відомостей, щодо яких можливо визначити початок перебігу строку позовної давності.

21.11.2018 від представника позивача до суду надійшла відповідь на пояснення, в якій зазначено, що сторони при укладенні договору обговорили усі істотні умови, а крім того, вищезазначені Умови та Правила надання банківських послуг, Тарифи банку є загальнодоступною інформацією ,яка розміщена у відділеннях Банку та на офіційному сайті Банку. Заява про приєднання до Умов та Правил з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, що розташовані на офіційному сайті Банку (www.privatbank.ua) складають Договір про надання банківських послуг. Тарифи - розмір винагороди за послуги Банку; є невідFємною частиною Договору. До суду було надано виписку з карткового рахунку, де чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже й отримав кредитну картку FУніверсальнаF, оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що позивач частково сплачував заборгованість за договором (погашення відображені в графі «Сума погашення за наданим кредитом»). Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку Відповідача F баланс станом на дату укладання договору (надана сума кредиту), всі операції за картковим рахунком (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після поведеної операції). Виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості, є належними та допустимими доказами по справі. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-економічні експертизи по справі не призначались. Позов поданий в межах строку позовної давності.

05 квітня 2019 року від представника відповідача надійшло клопотання про спростування суми розрахунків, згідно якого у разі задоволення позовних вимог ПАТ КБ FПРИВАТБАНК» просить виходити за наступних розрахунків: заборгованість за тілом кредиту - 1551,24 грн.; заборгованість за процентами - 1415,50 грн.; пеня - 800 грн. Аналіз наданих позивачем розрахунків свідчить про те, що ним в односторонньому порядку було змінено порядок на процентів. Про зміну порядку (формули) обрахування відсотків за договором відповідач не повідомлявся. Матеріали справи не містять доказів повідомлення відповідача про зміну порядку обрахунку відсотків, у позивача були відсутні підстави обраховувати відсотки за іншим порядком (формулою) та відсотки мають бути обраховані за порядком (формулою), яка діяла раніше. Позивачем надано інформацію, що за весь період користування кредитними коштами було двічі змінено процентну ставку за користування кредитними коштами, а саме з 01.09.2014 2,9% на місяць, а з 01.04.2015 3,6% на місяць. Позивач стверджує, що повідомляв відповідача про зазначені зміни та в підтвердження надає відомості про відправлення смс-повідомлень від 15.08.2014 та 15.03.2015. Щодо введення до формули обчислення процентів «коефіцієнту» (колонка F7) позивач не надав жодних підтверджуючих доказів. Таким чином, у Банку були відсутні підстави обраховувати відсотки за іншим порядком (формулою) з 01.06.2015 та відсотки мають бути обраховані за порядком (формулою), яка діяла раніше. Крім того, банк не мав права нараховувати проценти на раніше нараховані відсотки та санкції (штрафи, пеню), а як вбачається з колонки F4 (включення в заборгованість нарахованих відсотків штрафів пені) дані суми включались до основного боргу, на який в подальшому обчислювалась процентна ставка. Враховуючи той факт, що початковою процентною ставкою, за користування кредитом на яку погодилась ОСОБА_2 була ставка у розмірі 30%, з урахуванням зазначеного сума процентів складає 1415,50 грн. Позивачем також заявлені вимоги щодо стягнення пені F 4231,29 грн. штрафу (фіксована частина) - 500 грн., штрафу (процентна складова) F 556,48 грн. Як вбачається з графіку розрахунку F2 до відповідача в якості санкції застосовувалося 2 виду пені (колонка F 11 «нараховано пені за прострочену заборгованість» та колонка F17 «пеня за несвоєчасність оплати боргу на суму від 100 грн.»),що суперечить правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 21 жовтня 2015 року F 6-2003цс15, та по справі F497/2849/15-ц від 23 травня 2018 року. У зв'язку з вищевказаним, позовні вимоги щодо стягнення штрафів (фіксована частина та процентна складова) не підлягають задоволенню. Враховуючи той факт, що обчислення пені за графіком розрахунку F2 здійснювалося на суму, на яку вже раніше було нараховано пеню, вважає дану суму для визначення пені недоцільною, і тому на розсуд суду пропоную за для визначення розміру пені використовувати дані з колонки F17 «пеня за несвоєчасність оплати боргу на суму від 100 грн.» в межах строку спеціальної позовної давності в 1 рік (для стягнення неустойки), яка складається з 01.06.2016 по 23.03.2017 склала 800 грн.

13 травня 2019 року від представника позивача надійшла відповідь на зазначене клопотання, в якому зазначено, що розрахунок заборгованості є інформаційним документом по факту обробки фактичного операційного руху грошових коштів по рахунках кредитної угоди, а також відображує стан нарахувань в певні періоди часу. Протягом дії договору до програмних комплексів банку внесено ряд змін, наслідком чого стало оновлення форми розрахунку заборгованості, саме тому розрахунок який додається до позовної заяви складається з двох частин. Перша частина розрахунку є більш стислою та відображає рух коштів до моменту оновлення форми розрахунку, а саме до 31.05.2015. Друга частина розрахунку формується з моменту оновлення форми розрахунку та має ряд переваг: поділ складової заборгованості в залежності від відсоткової ставки, яка діяла на момент використання коштів; більш детальне відображення порядку нарахування відсотків; розмір мінімальної щомісячної суми внеску для погашення заборгованості та інше. Розмір заборгованості за тілом кредиту в двох частинах розрахунках має розбіжності тому, що в першій частині зазначене тіло кредиту станом на 31.05.2015, а в другій частині зазначене тіло кредиту станом на 23.03.2017. Оскільки після 31.05.2015 відповідач продовжив користуватися картою як використовувати кредитні кошти, так і погашати заборгованість розмір тіла кредиту станом на 23.03.2017 змінилося, що відображено в другій частині розрахунку заборгованості. Із виписки вбачається, що відповідач знімав кредитні кошти, потім частково погашав заборгованість за договором і знову користувався кредитними коштами. Користуючись кредитними коштами, відповідачу були добре відомі і зрозумілі умови договору. Клієнт на сьогоднішній день не звертався до Банку з повідомленням про незгоду з внесеними змінами та не ініціював розірвання договору, активно користувався картою, що говорить про прийняття Клієнтом діючих умов банківського обслуговування, а тому заперечення відповідача являються необґрунтованими. Розрахунок, який здійснив відповідач, не є належним доказом, тому що останній немає спеціальних знань для здійснення такого розрахунку. Судово-бухгалтерської експертизи з метою з'ясування питання наявності або відсутності заборгованості відповідача за кредитним договором не проводилась, а тому підстави вважати наданий Банком розрахунок заборгованості неналежним відсутні. штраф і пеня є окремими видами неустойки. Штраф застосовується за порушення виконання зобов'язання, а пеня - за несвоєчасність виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штраф і пеня не є взаємовиключними видами неустойки. Крім того, Цивільний кодекс України не містить обмежень і заборон на одночасне застосування стороною за договором до винної сторони таких штрафних санкцій як штраф і пеня. Банк встановлює в якості забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором неустойку як самостійний вид юридичної відповідальності, тобто загальний розмір фінансової санкції за невиконання умов договору. Юридичною відповідальністю є реалізація санкції норми, відносно правопорушника, покладання на нього офіційного боргу зазнати позбавлення матеріального, фізичного або духовного порядку. Враховуючи викладене, принцип свободи договору, дає право Банку передбачати в кредитних договорах відповідальність позичальника за невиконання або неналежне виконання зобов'язання - у вигляді штрафу, і за несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання - у вигляді пені. Застосування банком в кредитному договорі та штрафу, та пені як окремих видів неустойки не є подвійним притягненням до відповідальності, адже характер правопорушень в даному випадку різний. Щодо зміни відсоткової ставки зазначено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Під час укладення кредитного договору діяла процентна ставка по кредиту в розмірі 2,5% в місяць або 30,00% на рік. Далі процентна ставка була змінена, що підтверджується наказами банку. При цьому підвищення процентної ставки відбулося тільки за витратами з певної дати (дата зазначається в наказі), що дає можливість у разі незгоди з новою процентною ставкою погасити наявну заборгованість за кредитом по раніше встановленій процентній ставці, що являється суттєвою перевагою для клієнта і не порушує його право на незмінність процентної ставки по уже наявній кредитній заборгованості. Зазначені зміни повністю узгоджуються з Умовами та правилами надання банківських послуг. Повідомлення про підвищення процентної ставки відповідачу було направлено та на сьогоднішній день заяв про розірвання кредитного договору від відповідача до Банку не надходило, що являється підтвердженням прийняття діючих умов договору. Правомірність зміни умов договору також підтверджується Постановою F5 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року FПро практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносинF.

Щодо застосування позовної давності до позовних вимог про стягнення пені зазначено про відсутність підстав для застосування позовної давності до позовних вимог про стягнення пені, немає, оскільки порушення зобов'язання триває, тому позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі. Згідно виписки по рахунку, вбачається, що відповідач до певного часу належним чином виконував свої зобов'язання за кредитом, що свідчить про те, що він знав про умови кредитування та визнав свої зобов'язання за Договором.

В судове засідання представник позивача не зFявився, про дату та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, надав через канцелярію суду заяву, в якій просить розглянути вищевказану справу за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

ОСОБА_2 та її представник в судове засідання не зFявилися, про день та час розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, надали заяву з проханням слухати справу у їх відсутності.

У звFязку з викладеним, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Кредитні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України та Законом України «Про банки та банківську діяльність».

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (згідно із ч.1 ст.627 ЦК України).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору ( ч.1 ст.638 ЦК України). Згідно із ч.2 ст.202 ЦК України договір є дво- чи багатостороннім правочином.

Згідно ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, які обмінялися сторони. Статтею 207 ЦК України не передбачено вичерпного переліку таких документів, тому окрім листів та телеграм можуть використовуватися і інші засоби звFязку, наприклад електронний або інтернет SMS-ресурс.

За змістом ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Ч. 2. ст. 638 ЦК України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною, тому акцентуючи пропозицію Банку відповідач підписом у Заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг визнає та погоджується на запропоновані Банком умови користування послугами Банку.

Судом встановлено, що 08.02.2013 між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (на даний час F АТ КБ «ПРИВАТБАНК») та ОСОБА_2 було укладено договір F б/н, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту ОСОБА_1 керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідач при укладанні Договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку.

Власник картрахунку зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 2.1.1.5.7 Договору.

Овердрафт (п. 1.1.1.63 Договору) - короткостроковий кредит, який надається Банком Клієнту у разі перевищення суми операції за платіжною карткою над сумою залишку коштів на його Рахунку в розмірі ліміту кредитування.

Відносини між банком та клієнтом, які регулюються Договором про надання банківських послуг можуть вирішуватися як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього Договору, так і шляхом обміну інформацією/узгодження по питанням банківського обслуговування з клієнтом через webсайт банку (www.privatbank.ua) або інший інтернет/SMS-ресурс, зазначений банком.

Відповідно до положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", що діяв на підставі Ліцензії НБУ F22 від 29.07.2009, а зараз діє на підставі Ліцензії НБУ F 22 від 05.10.2011 року керуючись законодавством України, публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує «Умови та правила надання банківських послуг», які є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам. Таким чином, клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг Банку.

Пунктом 1.1.3.2.4 Договору для ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" передбачена можливість зміни Тарифів та інших невід'ємних частин Договору. При цьому у сторін Договору виникають обов'язки:

у Кредитора: інформування позичальника щодо внесених змін шляхом надання виписки картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9 Договору:

у Позичальника: отримання виписки про стан та про здійснені операції по карткових рахунках (п. 1.1.2.1.5 Договору ).

На підставі п. 1.1.5.2 Договору, неотримання або несвоєчасне отримання Клієнтом виписок про стан рахунків не звільняє Клієнта від виконання його зобов'язань за даним Договором.

Згідно п.п. 1.1.6.1. 1.1.6.2 Договору зміни в «Умови та правила надання банківських послуг» вносяться банком щомісячно в односторонньому порядку, а у випадках, коли в односторонньому порядку внесення змін неможливо, банк повідомляє клієнтів про внесені зміни шляхом використання різних каналів звFязку, серед яких: офіційний сайт банку (www.privatbank.ua), SMS - повідомлення клієнтам про зміни даних правил, клієнтські виписки, інші канали інформування.

У разі незгоди зі змінами "Умов та правил надання банківських послуг" або "Тарифів Банку" клієнт має право надати Банку заяву про розірвання Договору, виконавши умови п. 2.1.1.5.4 Договору.

Відповідач зобов'язався:

на підставі п. 2.1.1.5.5 Договору погашати заборгованість за Кредитом, процентами за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором;

слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 2.1.1.5.7 Договору, а у разі невиконання зобов'язань за Договором, у відповідності до п. 2.1.1.5.6, на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку.

Пунктом 2.1.1.12.1 Договору сторонами погоджено, що зобов'язання Клієнта з повернення тіла кредиту, процентів за користування кредитом, комісії, пені та штрафів, тобто загальна заборгованість клієнта є борговими зобовFязаннями.

Відповідно до п. 2.1.1.3.3 Договору Відповідач доручив Банку списувати з карткового рахунку суми грошових коштів у розмірі здійснених ним операцій, а також вартість послуг, визначену Тарифами Банку при настанні термінів платежу, а при виникненні боргових зобов'язань згідно п.п. 2.1.1.12.9 Договору, списувати з будь-якого рахунку відкритого в Банку (у т.ч. з карткового рахунку) грошові кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення боргових зобов'язань, у тому числі Мінімального обов'язкового платежу. Списання коштів здійснюється відповідно до встановленого законодавством порядку.

На підставі п. 2.1.1.12.2 Договору, сплату процентів за користування Кредитом Клієнт здійснює шляхом надання доручення Банку про списання грошей з його поточного рахунку в розмірі нарахованих процентів (договірне списання).

Якщо на дату нарахування процентів Клієнт використав всю суму кредиту, сторони узгодили збільшення розміру кредиту на розмір боргових зобов'язань за кредитом, що мала місце на дату нарахування процентів.

Згідно п. 2.1.1.12.2 Договору в разі непогашення Клієнтом боргових зобов'язань за Кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування Кредитом Клієнт сплачує Банку проценти в розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті https://privatbank.ua/kredity/, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2. 1.1.12.6 Договору.

У разі виникнення прострочених зобов'язань за кредитом згідно п. 2.1.1.12.2.1. Договору Клієнт сплачує Банку проценти в подвійному розмірі від зазначених в Тарифах, що діють на дату нарахування.

При непогашенні суми простроченого кредиту згідно п. 2.1.1.12.6.1. Договору на суму від 100 грн., клієнт сплачує Банку пеню відповідно до встановлених тарифів, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті https://privatbank.ua/kredity/. Пеня нараховується в день нарахування відсотків за кредитом.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 549 ЦК України та п. 2.1.1.7.6 Договору при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500.00 грн. (в еквіваленті 500.00 грн. за кредитними картками, відкритим у валюті USD) + 5% від суми позову.

Відповідно до п.п. 2.1.1.4.2, 2.1.1.4.6. Договору, Банк має право вимагати дострокового виконання нових зобовFязань в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обовFязків за цим Договором.

Відповідно до п. 1.1.7.11. Договору, Договір діє на протязі 12 місяців з моменту його підписання. Якщо на протязі цього строку жодна з сторін не проінформує другу сторону про розірвання даного договору автоматично лонгується на той же строк.

Пунктом 1.1.7.43. Договору сторони визнали, що дія договору закінчується в момент закриття останнього рахунку/депозиту Клієнта, відкритого в рамках Договору або підпадаючого під дію Договору, а також при закінченні використання послуг Банка, передбачених договором. За наявної у Клієнта в момент закриття останнього рахунку Клієнта непогашеної заборгованості перед Банком по Договору, в тому числі овердрафту. а також заборгованості по сплаті комісії перед Банком, дія договору закінчується після повного погашення заборгованості.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем було порушено зобовFязання, встановлені умовами кредитного договору, стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту і відсотків за користування кредитними коштами, тобто умови кредитного договору щодо погашення кредиту та відсотків відповідачем не виконувалися.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до положень ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно наданого позивачем розрахунку станом на 23.03.2017 за відповідачем за вказаним кредитним договором рахується заборгованість у розмірі 12186 грн. 06 коп., яка складається з:

- тіло кредиту F 1551 грн. 24 коп.;

- відсотки за користування кредитом F 5 347 грн. 05 коп.;

- пеня F 4 231 грн. 29 коп.;

А також згідно з пунктом 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг:

- штраф (фіксована частина) F 500 грн.

- штраф (процентна ставка) F 556 грн. 48 коп.

Статтею 204 ЦК України встановлено презумпцію правомірності правочину, згідно з якою правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення Боржником зобовFязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Отже, наявні в матеріалах справи документи дають підстави стверджувати, що між банком та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір, позичальником були отримані кошти у вигляді кредиту у розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, відповідач користувався наданими коштами, періодично повертаючи отримані кошти та сплачуючи проценти, але у зв'язку з неналежним виконанням своїх зобов'язань у нього утворилась заборгованість станом на 22.06.2018 складає: 4172,48 грн. F заборгованість за тілом кредиту; 2352,45 грн. F заборгованість по відсоткам за користування кредитом; а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. F штраф (фіксована частина), 607,61 грн. F штраф (процентна складова).

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобовFязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобовFязання за вказаним договором не виконав, хоча ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Відповідач порушує зобов'язання за даним договором.

Відповідач презумпцію правомірності правочину та доведеності факту існування між сторонами грошових зобов'язань не спростував, доказів того, що вимоги банку ґрунтуються на інших умовах, які сторони не узгоджували, не надав, не спростував наданий позивачем розрахунок.

Щодо строків позовної давності, про пропуск яких зазначає відповідач, суд зазначає наступне.

Верховний суд України неодноразово висловлювався відносно строку виконання зобовFязань по кредитам, що надаються у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитні картки, а саме 19.03.2014 року справа F 6-14цс14 та 18.06.2014 року справа F6- 61 цс 14 «Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.F

Відповідно до Правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні Картки (місяць та рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Отже, строк випущеної картки до останнього дня 10.2019. Позивач же звернувся до суду з позовом до відповідача 29.05.2017 року F до спливу строку позовної давності. У звFязку з цим, обставини, на які відповідач посилається, не відповідають дійсності, а строк позовної давності позивачем дотримано при зверненні до суду.

Згідно зі ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна сторона зобовFязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобовFязання за Договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач презумпцію правомірності правочину та доведеності факту існування між сторонами грошових зобов'язань не спростував, а тому він зобов'язаний сплатити позивачу суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 12186,06 грн.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 1600,00 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 1-13, 76- 83, 141, 209-211, 247, 258-259, 263-265, 268, 274, 279, 354 ЦПК України, ст.ст. 509, 525, 526, 530, 550, 589, 1054 ЦК України, суд F

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, F задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, МТ 211402, РНОКПП НОМЕР_1, АДРЕСА_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» Акціонерне товариство ОСОБА_1 «ПРИВАТБАК»), , МФО 305299, р/р F 3111) заборгованість за кредитним договором Fб/н від 08.02.2013 у розмірі 12186 (дванадцять тисяч сто вісімдесят шість) грн. 06 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, МТ 211402, РНОКПП НОМЕР_1, АДРЕСА_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» Акціонерне товариство ОСОБА_1 «ПРИВАТБАК»), , МФО 305299, р/р F 3111) суму сплаченого судового збору в розмірі 1600 грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції, шляхом подачі апеляційної скарги у 30-денний строк з дня його проголошення.

Суддя В.В.Бондаренко