Ухвала

Іменем України

20 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 463/4676/14-ц

провадження № 61-9167св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Петрова Є. В.,

суддів: Мартєва С. Ю., Калараша А. А., Сердюка В. В., Фаловської І. М.,

секретар - Трубникова Ю. О.,

учасники справи:

позивач за первісним позовом - ОСОБА_1 ,

відповідач за первісним позовом - ОСОБА_2 ,

позивач за зустрічним позовом- ОСОБА_2 ,

відповідач за зустрічним позовом - ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Апеляційного суду Львівської області від 21 листопада 2016 року, в складі колегії суддів: Мікуш Ю. Р., Ніткевича А. В., Павлишина О. Ф.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що вона з ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 13 вересня 2003 року та рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 04 жовтня 2011 року шлюб між ними розірвано. За час перебування у шлюбі відповідачем придбано у власність три автомобілі марки: «Nissan Patrol», 1990 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , «Nissan Patrol», 2000 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , та «Mitsubishi Pajero Wagon 3.2», 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 , а також мисливську нарізну зброю марки «Browning-Bar», калібру 308, НОМЕР_11 та мисливську гладкоствольну рушницю марки «ІЖ-27», калібру 12, ін. № НОМЕР_4 . Оскільки вказане майно було придбано у період шлюбу за спільні кошти подружжя, а тому вважає його об`єктом спільної власності подружжя, яке підлягає поділу між сторонами у рівних частках в натурі. Однак усі автомобілі відповідачем було відчужено без її згоди. Крім цього, оскільки майно є неподільним по своїй природі, то вважала, що має право на компенсацію Ѕ частини вартості зазначеного майна.

ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що в період шлюбу було розміщено спільні заощадження - грошові кошти на депозитних рахунках у ПАТ КБ «ПриватБанк» на загальну суму 11 538,60 євро. Вважав, що незважаючи на те, що вказані кошти були розміщені на ім`я ОСОБА_1 , однак є спільним майном подружжя, а тому підлягають поділу в рівних частинах між сторонами. Оскільки позивач неправомірно заволоділа ними, знявши їх з банківських рахунків після розірвання шлюбу, і станом на 16 квітня 2015 року згідно з курсом Національного банку України в гривневому еквіваленті сума вкладу становила 265 898 грн 54 коп., вважав що з ОСОБА_1 на його користь підлягає стягненню половина зазначеної суми.

Крім цього, зазначав, що в період шлюбу ними було придбано за спільні кошти автомобіль марки «Cherry QQ», 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_5 , колір синій, який позивачем без його згоди було відчужено 06 грудня 2012 року. Оскільки автомобіль є спільним майном подружжя, і на даний час ринкова вартість вказаного автомобіля становить 110 000 грн, тому вважав, що позивач зобов`язана йому сплатити Ѕ частини вартості зазначеного майна.

Також вказував, що за кошти, подаровані їм на весілля, ними було здійснено ремонт квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 . Ремонт був капітальний та включав у себе заміну водопровідної та каналізаційної системи, електропроводки, міжкімнатних та балконних дверей, вікон, ремонт підлоги, облицювання стін, встановлення індивідуального опалення з демонтажем пічок. Оскільки вартість ремонту станом на 2005 рік склала 180 000 грн, що становить 35 643 доларів США, і станом на даний час в еквіваленті складає 776 304 грн, а тому вважав, що має право на відшкодування позивачем на його користь половини від вартості ремонту квартири. Також після завершення ремонту в квартирі ними було придбано за спільні кошти майно, що також підлягає поділу, на загальну суму 300 816 грн, зокрема: плазмовий телевізор марки «Філліпс» розмір екрану - 42 дюйми, з кріпленням, вартістю 7 900 грн (курс НБУ 5,05 грн за 1 дол. США) або 1 564 дол. США, що на даний час становить 32 851 грн; холодильник дводверний марки «Самсунг» вартістю 6 600 грн (курс НБУ 5,05 грн за 1 дол. США) або 1 300 дол. США, що на даний час становить 28 314 грн; пральну машину вартістю 2 500 грн (курс НБУ 5,05 грн за 1 дол. США) або 495 дол. США, що на даний час становить 10 782 грн; газову плиту вартістю 1 500 грн (курс НБУ 5,05 грн за 1 дол. США) або 297 дол. США, що на даний час становить 6 469 грн; витяжку вартістю 1 000 грн (курс НБУ 5,05 грн за 1 дол. США) або 198 дол. США, що на даний час становить 4 312 грн; електричну піч вартістю 2 300 грн (курс НБУ 5,05 грн за 1 дол. США) або 455 дол. США, що на даний час становить 9 919 грн; спальний меблевий гарнітур вартістю 7 500 грн (курс НБУ 5,05 грн за 1 дол. США) або 485 дол. США, що на даний час становить - 32 346 грн; меблі у вітальню вартістю 6 300 грн (курс НБУ 5,05 грн за 1 дол. США) або 1 247 дол. США, що на даний час становить 27 159 грн; шафу-купе вартістю 3 800 грн (курс НБУ 5,05 грн за 1 дол. США) або 752 дол. США, що на даний час становить 16 388 грн; диван з кріслами з білої шкіри вартістю 9 480 грн (курс НБУ 5,05 грн за 1 дол. США) або 1 877 дол. США, що на даний час становить 40 886 грн; кухонну стінку вартістю 11 250 грн (курс НБУ 5,05 грн за 1 дол. США) або 2 227 дол. США, що на даний час становить 48 519 грн; кухонний стіл, скляний з кріслами 6 шт., вартістю 2 700 грн (курс НБУ 5,05 грн за 1 дол. США) або 534 дол. США, що на даний час становить 11 644 грн; люстри імпортного виробництва в кількості 3-х шт., бра та світильники, загальною вартістю 5 100 грн (курс НБУ 5,05 грн за 1 дол. США) або 1 009 дол. США, що на даний час становить 21 955 грн; кухонний комбайн, міксер, м`ясорубку, посуд та інші речі домашнього вжитку на загальну суму 2 150,0 грн (курс НБУ 5,05 грн за 1 дол. США) або 425 дол. США, що на даний час становить 9 272 грн.

З урахуванням викладеного вважав, що оскільки загальна вартість майна та грошових коштів подружжя становить 1 453 018 грн, тому він має право на компенсацію Ѕ частини цього майна та грошових коштів, просив його позов задовольнити.

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 17 серпня 2015 року первісний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Проведено поділ спільного майна - автомобіля марки «Mitsubishi Pajero Wagon 3.2», 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_6 (попередній державний номерний знак НОМЕР_7 ), за погодженою вартістю на час відчуження у розмірі 303 293 грн 11 коп, що є спільною сумісною власністю подружжя, та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості Ѕ частини зазначеного майна у розмірі 151 646 грн 56 коп.

У іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено за безпідставністю.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Проведено поділ спільного майна - грошових коштів, що були розміщені ОСОБА_1 на депозитних рахунках у ПАТ КБ «ПриватБанк» 12 січня 2011 року і нарахованих відсотків, а всього на загальну суму 11 538,6 євро, що станом на 16 січня 2012 року згідно з курсом Національного банку України становило 117 737 грн 27 коп., автомобіля марки «Cherry QQ», 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_5 , синього кольору, вартістю на час продажу 37 720 грн 11 коп., що є спільною сумісною власністю подружжя, та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості Ѕ частини зазначеного майна в загальному розмірі 77 728 грн 69 коп.

У іншій частині позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 24 грудня 2015 року рішення Личаківського районного суду м. Львова від 17 серпня 2015 року скасовано в частині відмови у стягненні Ѕ частини вартості ремонту та придбання речей та ухвалено в цій частині нове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості коштів, затрачених на ремонт та придбання речей, у розмірі 42 534 грн 44 коп. У частині поділу грошових коштів, що були розміщені ОСОБА_1 на депозитних рахунках у ПАТ КБ «ПриватБанк» 12 січня 2011 року і нарахованих відсотків, а всього на загальну суму 11 538,6 євро, що станом на 16 січня 2012 року згідно з курсом Національного банку України становило 117 737 грн 27 коп, змінено, виключено з мотивувальної та резолютивної частини рішення посилання «що станом 16 січня 2012 року згідно курсу Національного Банку України становило 117 737 грн 27 коп.».

У іншій частині рішення суду залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 липня 2016 рішення Апеляційного суду Львівської області від 24 грудня 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 21 листопада 2016 року рішення Личаківського районного суду м. Львова від 17 серпня 2015 року в частині поділу грошових коштів, що були розміщені ОСОБА_1 на депозитних рахунках у ПАТ КБ «Приватбанк» від 12 січня 2011 року за №SAMDN8172 та від 12 січня 2011 року за № SAMDN 8174 всього на суму 10 000,00 Євро змінено та викладено резолютивну частину рішення у такій редакції:

Стягнути з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 5000,00 Євро коштів, що були розміщені ОСОБА_1 на депозитних рахунках у ПАТ КБ «Приватбанк» від 12 січня 2011 року за №SAMDN8172 та від 12 січня 2011 року за № SAMDN 8174, що еквівалентно на час ухвалення рішення суду 129 476,50 грн.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 17 серпня 2015 року в частині стягнення Ѕ вартості автомобіля марки «Cherry QQ»,2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_5 , синього кольору, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_8 вартістю на момент продажу 37 720,11 грн змінено та викладено у такій редакції:

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 Ѕ частину вартості автомобіля «Cherry QQ»,2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_5 , синього кольору, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_8 , що становить 18 860,08 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 судові витрати по справі понесені за висновок експертного автотоварознавчого дослідження №374 від 30 жовтня 2014 року по визначенню ринкової вартості автомобіля «Mitsubishi Pajero Wagon 3.2», 2007 року випуску в сумі 800,00 грн та за Висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 126 від 28 травня 2015 року по визначенню ринкової вартості автомобіля «Mitsubishi Pajero Wagon 3.2», 2007 року випуску в сумі 800,00 грн, а всього 1 600,00 грн.

В решті рішення суду залишити без змін, апеляційні скарги без задоволення.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У грудні 2016 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звернулись до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційними скаргами на рішення Апеляційної суду Львівської області від 21 листопада 2016 року.

ОСОБА_2 у своїй касаційній скарзі просив змінити вказане судове рішення в частині часткового задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення компенсації половини вартості спільного майна подружжя та задовольнити зустрічний позов в повному обсязі.

ОСОБА_1 у своїй касаційній скарзі просила скасувати вказане судове рішення, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Доводи осіб, які подали касаційні скарги

Касаційну скаргу ОСОБА_2 мотивував тим, що відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 визнала проведення ремонту в квартирі та придбання майна за спільні кошти. Більше цього, за її оцінкою, вартість ремонту квартири і придбаного майна становить 3 500 Євро на час розгляду справи в суді першої інстанції.

З огляду на визнання ОСОБА_1 позову в цій частині, суд мав би керуватись ч. 1 ст. 61 ЦПК України, та стягнути з неї на користь позивача за зустрічним позовом Ѕ частину вартості ремонту квартири та придбаного майна відповідно до її оцінки, що становить 1 750 Євро в національній валюті по курсу НБУ на час постановлення рішення у справі.

Таким чином, встановивши факт проведення ремонту та придбання майна за спільні кошти подружжя, з огляду на визнання цієї обставини обома сторонами по справі, суд прийшов до протилежного висновку, безпідставно мотивуючи свою відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині недоведеністю позивачем за зустрічним позовом своїх доводів в силу вимог ст. 60 ЦПК України належними та допустимими доказами.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 мотивувала тим, що суди дійшли безпідставного висновку щодо відмови у задоволенні стягнення на користь ОСОБА_1 грошової компенсації в розмірі вартості Ѕ частини мисливської нарізної зброї з тих підстав, що вказане майно за своєю природою є неподільним об`єктом право носіння та зберігання якого є іменним та таким, що відповідно до чинного законодавства надається конкретній особі. Однак, ОСОБА_1 вважає, що зброя є об`єктом цивільно-правових відносин, що обмежені в обігу. Проте це виключає можливості віднесення зброї до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя, окрім випадків, коли така зброя, використовується як професійна, під час заняття спортом або є нагородою чи є коштовною (подарунковою). При вирішенні питання поділу такого об`єкта, слід враховувати кому належить право її носіння та використання, і саме цьому з подружжя її слід виділити, із стягненням на користь іншого половини її вартості.

Також вважає, що суди попередніх інстанцій вирішуючи питання щодо компенсації вартості Ѕ частини грошових коштів, розміщених на депозитних рахунках ПАТ КБ «ПриватБанк», помилково вважали, що кошти набуті подружжям під час шлюбу, при цьому були зняті та використані у власних цілях ОСОБА_1 без згоди відповідача оскільки вказані кошти не відносяться до спільних сумісних коштів подружжя, а є особистими коштами, які вона позичила у ОСОБА_3 , на підтвердження чого суду було надано розписку.

Рух справи у суді касаційної інстанції

19 грудня 2016 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_2

29 грудня 2016 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 .

Згідно із статтею 388 ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набрав чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У лютому 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 червня 2019 року вказану справу призначено судді-доповідачеві Петрову Є. В.

06 вересня 2018 року сторони звернулись до Верховного Суду із заявою про затвердження мирової угоди.

Короткий зміст мирової угоди

Мирова угода мотивована тим, що сторони спільно обговорили обставини справи та врахувавши, що взаємні домовленості і поступки сторін є найбільш доцільним способом вирішення спору, дійшли спільної згоди про врегулювання спору шляхом укладення мирової угоди. Наслідки закриття провадження у справі їм відомі.

Сторони ознайомлені зі змістом ст.ст. 207-208, 255-256, 408 ЦПК України і розуміють наслідки укладення мирової угоди.

Мирова угода від імені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підписана вказаними особами особисто.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, щоОСОБА_2 таОСОБА_1 перебували в зареєстрованому шлюбі з 13 вересня 2003 року та рішенням суду Личаківського районного суду м. Львова від 04 жовтня 2011 року шлюб між ними розірвано.

За час спільного подружнього проживання сторонами по справі нажито майно, яке вони просили поділити.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи заяви про затвердження мирової угоди та дослідивши проект мирової угоди, колегія суддів дійшла такого висновку.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, що відповідно до частини третьої стаття 13 ЦПК України передбачає, у тому числі, можливість для учасника справи розпоряджатись своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до положень частин першої - четвертої статті 207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних інтересів третіх осіб.

Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну заяву, на будь-якій стадії судового процесу.

До ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз`яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежені представники сторін вчинити відповідні дії.

Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією ж ухвалою одночасно закриває провадження у справі.

Статтею 408 ЦПК України визначено, що незалежно від того, за касаційною скаргою кого з учасників справи було відкрито касаційне провадження, у суді касаційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони мають право укласти між собою мирову угоду з додержанням правил цього Кодексу, що регулюють порядок і наслідки вчинення цих процесуальних дій.

Якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 206 і 207 цього Кодексу, суд визнає нечинними судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно закриває провадження у справі.

Відповідно до статті 208 ЦПК України виконання мирової угоди здійснюється особами, які її уклали, в порядку і в строки, передбачені цією угодою.

Ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом і має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України «Про виконавче провадження», відповідно до статті 4 якого у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред`явлення рішення до виконання.

У разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень.

Умови мирової угоди викладені у поданій до Верховного Суду спільній заяві сторін справи про затвердження мирової угоди від 03 вересня 2018 року.

Зі змісту поданої до суду мирової угоди встановлено, що вона укладена з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок, які стосуються виключно прав і обов`язків сторін справи.

Умови мирової угоди не суперечать закону, не стосуються прав та інтересів інших осіб і не є невиконуваними.

Встановлено, що мирову угоду подано особисто сторонами.

Оскільки визначених статтею 207 ЦПК України підстав для відмови у затвердженні мирової угоди не встановлено, касаційний суд приходить до висновку про задоволення спільної заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та затвердження укладеної ними мирової угоди від 03 вересня 2018 року у справі № 463/4676/14-ц.

У зв`язку із затвердженням мирової угоди касаційний суд відповідно до статті 408 ЦПК України визнає нечинними рішення Личаківського районного суду м. Львова від 17 серпня 2015 року та рішення Апеляційного суду Львівської області від 21 листопада 2016 року та закриває провадження у справі.

Затвердження судом цієї мирової угоди відповідає вимогам чинного законодавства України.

Керуючись статтями 207, 255, 408 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про затвердження мирової угоди і закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, задовольнити.

Затвердити мирову угоду, укладену між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у такій редакції:

« ОСОБА_1 , (проживаюча: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_9 ) та ОСОБА_2 , (проживаючий: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_10 ), які є сторонами по цивільній справі № 463/4676/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення компенсації половини вартості спільного майна подружжя, яка знаходиться на розгляді Касаційного Цивільного Суду у складі Верховного Суду, спільно обговорили обставини справи та врахувавши, що взаємні домовленості і поступки сторін є найбільш доцільним способом вирішення даного спору, дійшли спільної згоди про врегулювання спору і уклали цю мирову угоду на наступних умовах:

1. Сторони за спільною згодою погодили, що спільне майно подружжя, яке підлягає поділу між ними за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, складається з автомобіля марки «Mitsubishi Pajero Wagon 3.2», 2007 року випуску, вартість якого визначена сторонами у розмірі 300 000,00 грн;

2. Відповідач ОСОБА_2 визнає право ОСОБА_1 на Ѕ частину автомобіля марки «Mitsubishi Pajero Wagon 3.2», 2007 року випуску вартість якої за погодженням сторін становить 150 000,00 грн, які сплаченні ОСОБА_1 до підписання даної мирової угоди.

3. Позивач ОСОБА_1 відмовляється від своїх позовних вимог за первісним позовом до відповідача ОСОБА_2 в повному об`ємі.

4. Відповідач ОСОБА_2 відмовляється від своїх позовних вимог по зустрічному позову про стягнення з ОСОБА_1 в його користь грошової компенсації половини вартості спільного майна подружжя, а саме:

- Ѕ частини вартості автомобіля марки «Cherry QQ», 2008 року випуску;

- Ѕ частини грошових коштів розмішених ОСОБА_1 на депозитних рахунках у ПАТ КБ «Приватбанк» та нарахованих відсотків на загальну суму 11 538,60 Євро;

- Ѕ частини вартості ремонту (покращення) квартири АДРЕСА_4 , яка належить ОСОБА_1 на праві власності;

- Ѕ частини придбаної побутової техніки та речей домашнього вжитку.

5. Сторони домовились про те, що судові витрати здійснені позивачем покладається на позивача, а судові витрати здійснені відповідачем покладаються на відповідача.

6. Укладаючи дану мирову угоду сторони стверджують про відсутність будь-яких інших матеріальних чи фінансових зобов`язань один перед одним.

7. Сторони уклавши дану мирову угоду вважають спір по цивільній справі № 463/4676/14-ц врегульованим та претензій одна до одної не мають.

8. Сторони підтверджують, що умови даної мирової угоди не порушують прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

9. Угода укладена в 3-х примірниках, які мають однакову юридичну силу: по одному для позивача, відповідача та один для матеріалів цивільної справи;

10. Сторони ознайомлені зі змістом ст.ст. 207-208, 255-256, 408 ЦПК України і вони розуміють наслідки укладення мирової угоди».

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 17 серпня 2015 року та рішення Апеляційного суду Львівської області від 21 листопада 2016 року визнати нечинними.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення компенсації половини вартості спільного майна подружжя, закрити.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Петров

Судді: С. Ю. Мартєв

А. А. Калараш

В. В. Сердюк

І. М. Фаловська