Провадження F 2/243/1280/2019
Справа F 243/2865/19
СловFянський міськрайонний суд Донецької області в складі:
головуючого F судді Ільяшевич О.В.,
секретаря судового засідання Хміль О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Слов'янського міськрайонного суду Донецької області (вул. Добровольського, 2, м. СловFянськ, Донецької області) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
22 березня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до СловFянського міськрайонного суду Донецької області з позовом до ОСОБА_2, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що вона є користувачем кімнати F 44 в будинку F 18 розташованого по вул. Новий Бит, м. СловFянська, Донецької області. Вказує на те, що після вселення до вказаної кімнати, вона та її дочка ОСОБА_2 були у ній зареєстровані. Зазначає, що з травня 2015 року її дочка F ОСОБА_2 виїхала з квартири, забрала свої особисті речи, та вказала, що виїжджає з місця СловFянська, та в подальшому зніметься з реєстраційного обліку в гуртожитку. Вказує, що до теперішнього часу до м. СловFянська ОСОБА_2 не приїжджала, та місце її знаходження їй невідомо. Ніяких перешкод в користуванні кімнатою в гуртожитку відповідачці вона не чинить. Відповідачка у вказаній квартирі не проживає понад три роки.
За наведених обставин, враховуючи, що відповідачка не проживає у вказаному житловому приміщенні вже більш як три роки, добровільно знятися з реєстрації бажання не виявляє, а її реєстрація у вказаному житловому приміщенні створює перешкоди в реалізації ним своїх прав як користувачем майна, вона вимушена була звернутися до суду із даним позовом та просити суд ухвалити рішення яким визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням в кімнаті F44 в будинку F 18 розташованому по вул. Новий Бит в м. СловFянську Донецької області.
Представник позивачки ОСОБА_2 F адвокат ОСОБА_3, який діє на підставі ордеру серії ДН F 074557 від 22 березня 2019 року, в судове засідання не зFявився, до суду надав заяву в якій просив суд розглядати справу без його участі та участі позивачки ОСОБА_1, Позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідно до ч. 7 ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.
Під час розгляду справи, судом приймалися усі передбачені діючим законодавством заходи щодо належного повідомлення відповідачки про місце, день та час розгляду справи. Судом були спрямовані судові повістки за останньою відомою адресою місця проживання ОСОБА_2 зареєстрованої у встановленому законом порядку, що підтверджено відповіддю на запит суду, направлений у порядку ст. 187 ЦПК України. Однак відповідачка у судове засідання не зFявилася, як не зFявилася і до поштового відділення для отримання судових повісток. У звFязку із чим, відповідно до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України, виклик у судове засідання відповідача був здійснений шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.
Однак ОСОБА_2, будучи повідомленою у встановленому законом порядку (належним чином) про час і місце судового розгляду справи, не використала наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, та не зFявилася у судове засідання без повідомлення причин, не подала відзив, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у її відсутності від неї до суду не надходило.
Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин.
З огляду на викладене, оскільки відповідачка, будучи повідомленою належним чином про дату, час і місце судового засідання не зFявилася у судове засідання без повідомлення причин неявки, не подала відзивів, суд приходить до переконання, що у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, а тому, зі згоди сторони позивачки, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів із постановленням заочного рішення.
Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд в межах заявлених позовних вимог (ст. 13 ЦПК України) встановив наступні обставини та відповідні ним докази.
Згідно із ордером F 4 серія «Б» виданого СловFянським заводом будівельних машин ім. ХХV зFїзду КПСС обFєднання «Бетонмаш», від 15 вересня 1997 року, ОСОБА_1 було надано вказаний ордер про право на заселення до відомчого будинку F 18 кв. 44 по вул. Новий Бит, м. СловFянськ, Донецької області. У вказаному ордері зазначено, що позивачка ОСОБА_1 є наймачем, та до складу її родини входить її дочка F ОСОБА_1Ю.(а.с.8).
Згідно із довідкою F 659/01-2 від 01 серпня 2018 року наданої КП СловFянської міської ради «ЖЕК F6», ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2Fянськ, АДРЕСА_1, до складу її родини входить її дочка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка зареєстрована за вищевказаною адресою з 01 жовтня 1997 року та по теперішній час(а.с.9).
Згідно із копією паспорту громадянина України, ВВ 821959 виданого СловFянським МВ УМВС України в Донецькій області, 17 червня 1999 року, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2Fянськ, АДРЕСА_2(а.с.3,4,5).
Згідно із копією паспорту громадянина України, ВВ 595706 виданого СловFянським МВ УМВС України в Донецькій області, 30 вересня 1998 року, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2Fянськ, АДРЕСА_2(а.с.6,7).
Згідно із актом обстеження F 09 від 26 лютого 2019 року складеного паспортистом КП СловFянської міської ради «ЖЕК F6», ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2Fянськ, АДРЕСА_1, та зі слів сусідів ОСОБА_4 та ОСОБА_5, з 03 травня 2015 року та по теперішній час не проживає за вказаною адресою(а.с.10).
За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Стаття 71 ЖК УРСР встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї, за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Статтею визначені випадки, коли житлове приміщення зберігається понад вищевказані строки.
Відповідно до ст.72 ЖК УРСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.
Відповідно до п. 34 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ F 5 від 07 лютого 2014 року, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР, стаття 405 ЦК), зокрема від вирішення вимог про позбавлення права користування жилим приміщенням.
Відповідно до п. п. 10,11 Постанови Пленуму Верховного Суду України F 9 від 1 листопада 1996 року « Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», Конституційні положення про законність судочинства та рівність усіх учасників процесу перед законом і судом ( ст. 129 Конституції) зобов'язують суд забезпечити всім їм рівні можливості щодо надання та дослідження доказів, заявлення клопотань та здійснення інших процесуальних прав. При вирішенні цивільних справ суд має виходити з поданих сторонами доказів.
Суд виходить з вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовFязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За приписами статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обFєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звFязок доказів у їх сукупності.
Відповідачка у судове засідання не зFявилась, не скористалась своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надала належних доказів, які спростовують доводи позивачки.
В судовому засіданні встановлено, що відповідачка добровільно залишила місце постійного проживання та не проживає в ньому понад шість місяців. При цьому, в судовому засіданні не встановлено обставин, передбачених ст.. 72 ЖК України, за яких за відповідачкою зберігається право користування житловим приміщенням у звFязку із її відсутності. Доказів того, що наймодавцем продовжено строк права користування житлом продовжений за заявою відповідачки суду не представлено, як і не подано зустрічного позову про продовження такого строку.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість.
РозвFязуючи питання розподілу судових витрат між сторонами суд виходить з такого.
За приписами п. 8 статті 6 ЗУ «Про судовий збір», розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що позов судом повністю задоволений, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі F 768,40 грн. (а.с. 1).
На підставі наведеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 319, 321, 391 ЦК України, ст..3 СК України, ч. 4 ст. 9, ст..64, ст.. 156 ЖК України, ст.ст. 4, 12, 14, 81,82, 89, ч. 4 ст. 223, 259, 263 F 265, 273, 280, 281 ЦПК України суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням F задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, такою, що втратила право користування житловим приміщенням кімнати за F 44 в будинку за F 18 по вул. Новий Бит у м. СловFянську Донецької області.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП:НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2Fянськ, вул. Новий Бит, будинок F 18 кімната F44, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_2, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2Fянськ вул. Новий Бит, будинок F 18 кімната F44, судовий збір в сумі - 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
На рішення суду позивачем може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду через СловFянський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а відповідачем, в такий же строк з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складений 14 травня 2019 року.
Головуючий F суддя: О.В. Ільяшевич