ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

08 листопада 2019 року

м. Харків

справа № 643/5763/19

провадження № 22-ц/818/4194/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів - Піддубного Р.М., Тичкової О.Ю.,

ім`я (найменування) сторін:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія "Служба житлово-комунального господарства",

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 19 червня 2019 року в складі судді Букреєвої І.А.,

у с т а н о в и в:

В квітні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія "Служба житлово-комунального господарства" (далі - ТОВ "УК "Служба ЖКГ") в особі представника Бови Яківа Олександровича звернулося у суд із позовом до ОСОБА_1 та просило стягнути з відповідача на їх користь заборгованість за спожиті житлово - комунальні послуги за період з 01 березня 2011 року по 31 грудня 2018 року в розмірі 24 078 грн. 68 коп.; заборгованість за послуги з водопостачання та водовідведення за період з 01 березня 2011 року по 31 грудня 2018 року в розмірі 5 654 грн. 45 коп., 3 % річних у сумі 7 138 грн. 40 коп., 49 768 грн. 17 коп. - інфляційних витрат та 1 921 грн. - судового збору.

Позов мотивовано тим, що ТОВ "УК "Служба ЖКГ" з 29 червня 2010 року надає житлово-комунальні та інші послуги в будинку АДРЕСА_1 . Відповідач є власником квартири АДРЕСА_2 за вказаною адресою. Щомісячно представниками товариства на адресу ОСОБА_1 направляються рахунки про сплату за фактично надані послуги, які і є Актом виконаних робіт. Відповідач не звертався із заявами, скаргами, претензіями щодо якості наданих послуг до позивача у відповідності до положень статті 27 Закону України «Про житлово - комунальні послуги». Відповідач не сплачує в повному обсязі кошти за спожиті послуги, у зв`язку з чим у нього за період з 01 березня 2011 року по 31 грудня 2018 року утворилась заборгованість у загальному розмірі 29 733 грн. 13 коп., з яких: заборгованість за послугу з утримання та експлуатації будинку та прибудинкової території - 24 078 грн.68 коп., заборгованість за послуги з водопостачання та водовідведення - 5 654 грн. 45 коп.

18 червня 2019 року ОСОБА_2 подав відзив на позовну заяву, в якому просив в задоволенні позову відмовити.

Відзив мотивовано тим, що позивач пропустив строк позовної давності у зв`язку з чим правові підстави для задоволення позову відсутні; позивач надає неякісні житлово-комунальні послуги та не реєструє лічильники на воду, що встановлені в березні 2017 року і, як наслідок, невірно нараховує кошти за послуги з водопостачання та водовідведення.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 19 червня 2019 року позов ТОВ "УК "Служба ЖКГ" задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ "УК "Служба ЖКГ" заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги за період з 01 квітня 2016 року по 31 грудня 2018 року - 11 542 грн. 08 коп ., послуги з водопостачання та водовідведення - 2 851 грн., 3% річних - 1 551 грн. 96 коп., інфляційні втрати - 23 688 грн. 04 коп. та 768 грн. 40 коп. - судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ТОВ "УК "Служба ЖКГ" з 29 червня 2010 року надає житлово-комунальні та інші послуги в будинку АДРЕСА_1 у відповідності до Закону України «Про житлово - комунальні послуги». Відповідач є власником квартири АДРЕСА_2 за вказаною адресою. Однак не сплачує в повному обсязі кошти за спожиті послуги. У зв`язку з цим у ОСОБА_2 за період з 01 березня 2011 року по 31 грудня 2018 року утворилась заборгованість у загальному розмірі 29 733 грн. 13 коп. Заборгованість за зазначені послуги складається із: заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги - 11 542 грн. 08 коп., послуги з водопостачання та водовідведення - 2 851 грн., а також 3% річних - 1 551 грн. 96 коп. та інфляційні втрати - 23 688 грн. 04 коп. При цьому розмір заборгованості за комунальні послуги суд першої інстанції визначив з урахуванням строку позовної давності, про застосування якого було заявлено відповідачем у відзиві на позовну заяву.

22 липня 2019 року ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що він не укладав з ТОВ "УК "Служба ЖКГ" жодних договорів про надання житлово - комунальних послуг. Суд першої інстанції безпідставно не врахував факт затоплення його квартири фекаліями в лютому 2017 року та перешкоджання позивачем у встановленні в його квартирі лічильників, що свідчить про неналежне виконання товариством своїх обов`язків з надання послуг. Судом першої інстанції невірно проведено розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат.

ТОВ "УК "Служба ЖКГ" рішення суду першої інстанції не оскаржило, правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалось.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 19 червня 2019 року розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників за наявними в ній матеріалами з підстав, передбачених частиною першою статті 369 ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_3 .

ТОВ "УК "Служба ЖКГ" надає житлово-комунальні послуги відповідачу на підставі індивідуального договору від 05 січня 2011 року № 128/1, який зберігає чинність відповідно до пункту 3 з приміткою 1 Розділу VI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про житлово -комунальні послуги» та калькуляцій економічно обґрунтованих витрат, які включаються до тарифу на послугу з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що розраховано відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 01 червня 2011 року № 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги». Щомісячно позивачем направляються рахунки про сплату за фактично надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території шляхом розповсюдження їх у поштову скриньку, які і є Актом виконаних робіт.

20 січня 2010 року між ТОВ "УК "Служба ЖКГ" та Комунальним підприємством каналізаційного господарства «Харківкомуночиствод» (з 23 грудня 2011 року - Комунальне підприємство «Харківводоканал») укладено договір № V 1641/03-H 1 про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення. Даний договір зберігає чинність до моменту укладення співвласниками (споживачами) індивідуальних договорів про надання послуг з водопостачання та водовідведення з виконавцем послуг відповідно до пункту 1 частини першої статті 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», тобто до моменту переходу співвласників багатоквартирного будинку на прямі розрахунки із виконавцем послуг.

Згідно з статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Послуга з управління багатоквартирним будинком - результат господарської діяльності суб`єктів господарювання, спрямованої на забезпечення належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території відповідно до умов договору

Відповідно до статті 5 зазначеного Закону до житлово-комунальних послуг належать:

1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком.

Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку;

2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право, зокрема, одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.

Такому праву прямо відповідає визначений частиною першої статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року № 6-2951цс15.

Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених статтею 526 ЦК України, зобов`язання повинне виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.

Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.

Отже, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.

З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням.

Так, установивши, що відповідач є споживачем послуг, які надає позивач, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості, 3 % річних та інфляційних втрат.

Однак, з висновком суду першої інстанції про визначення розміру 3 % річних та інфляційних втрат, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, погодитись не можна.

3 % річних у вказаній справі становить 1 188 грн. 90 коп., виходячи з такого розрахунку: 14 393 грн. 08 коп. * 3 % *1005 / 365.

Сума інфляції розраховується за формулою: (сума боргу * індекс інфляції) = сума боргу разом з інфляцією - борг = інфляційне збільшення.

Таким чином, інфляційні втрати у вказаній справі становлять 4 950 грн. 46 коп., виходячи з такого розрахунку:

- квітень 2016 рік = (14 393 грн. 08 коп. * 103,5 %) - 14 393 грн. 08 коп. = 503 грн. 75 коп.;

- травень 2016 рік = (14 393 грн. 08 коп. * 100,1 %) - 14 393 грн. 08 коп. = 14 грн. 39 коп.;

- червень 2016 рік = (14 393 грн. 08 коп. * 99,8 %) - 14 393 грн. 08 коп. = 0 грн.;

- липень 2016 рік = (14 393 грн. 08 коп. * 99,9 %) - 14 393 грн. 08 коп. = 0 грн.;

- серпень 2016 рік = (14 393 грн. 08 коп. * 99,7 %) - 14 393 грн. 08 коп. = 0 грн.;

- вересень 2016 рік = (14 393 грн. 08 коп. * 101,8 %) - 14 393 грн. 08 коп. = 259 грн. 07 коп.;

- жовтень 2016 рік = (14 393 грн. 08 коп. * 102,8 %) - 14 393 грн. 08 коп. = 403 грн.;

- листопад 2016 рік = (14 393 грн. 08 коп. * 101,8 %) - 14 393 грн. 08 коп. = 259 грн. 07 коп.;

- грудень 2016 рік = (14 393 грн. 08 коп. * 100,9 %) - 14 393 грн. 08 коп. = 129 грн. 53 коп.;

- 2016 рік = 1 568 грн. 81 коп.

- 2017 рік = (14 393 грн. 08 коп. * 113,7 %) - 14 393 грн. 08 коп. = 1 971 грн. 85 коп.;

- 2018 рік = (14 393 грн. 08 коп. * 109,8 %) - 14 393 грн. 08 коп. = 1 410 грн. 52 коп.

- 1 568 грн. 81 коп. + 1 971 грн. 85 коп. + 1 410 грн. 52 коп. = 4 951 грн. 18 коп.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Частиною четвертою статті 376 ЦПК України встановлено, що зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

З урахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині стягнення 3 % річних, інфляційних втрат та судового збору з ухваленням нової постанови про часткове задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно не врахував факт затоплення його квартири фекаліями в лютому 2017 року та перешкоджання позивачем у встановленні у його квартирі лічильників, що свідчить про неналежне виконання товариством своїх обов`язків з надання послуг, не є підставою для відмови в задоволенні позову про стягнення заборгованості. ОСОБА_1 не надав доказів на підтвердження вказаних доводів. Крім того, відповідач не позбавлений можливості звернутися до суду із відповідним позовом.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина тринадцята статті 141 ЦПК України).

Позивач при зверненні до суду першої інстанції сплатив судовий збір в розмірі 1 921 грн., що документально підтверджено платіжним дорученням № 184 від 12 лютого 2019 року (а. с. 11).

За подання апеляційної скарги ОСОБА_1 сплатив судовий збір в розмірі 1 152 грн. 60 коп., що документально підтверджено платіжним дорученням (квитанцією) № 0.0..1 від 22 липня 2019 року (а. с. 62).

Таким чином, з ОСОБА_1 на користь ТОВ "УК "Служба ЖКГ" підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 455 грн. 21 коп. (86 657 грн. 70 коп. - заявлені позивачем вимоги : 20 533 грн. 16 коп. - задоволені позовні вимоги = 4,22 частина задоволених вимог; 1 921 грн. : 4,22 = 455 грн. 21 коп.).

З ТОВ "УК "Служба ЖКГ" на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 879 грн. 84 коп. (86 657 грн. 70 коп. - заявлені позивачем вимоги : 66 124 грн. 54 коп. - вимоги, у задоволенні яких позивачеві відмовлено = 1,31 частина вимог, в задоволенні яких відмовлено; 1 152 грн. 60 коп. : 1,31 = 879 грн. 84 коп.).

При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат (частина десята статті 141 ЦПК України).

На підставі викладеного, з ТОВ "УК "Служба ЖКГ" на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 426 грн. 78 коп. (879 грн. 84 коп. - 455 грн. 21 коп. = 426 грн. 63 коп.).

Керуючись ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 19 червня 2019 року - скасувати в частині стягнення 3 % річних, інфляційних втрат та судового збору, ухвалити в цій частині нову постанову.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія "Служба житлово-комунального господарства" до ОСОБА_1 про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (податковий номер НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Служба житлово-комунального господарства» 3 % річних у розмірі 1 188 грн. 90 коп. (одна тисяча сто вісімдесят вісім грн. 90 коп.) та 4 951 грн. 18 коп. (чотири тисячі дев`ятсот п`ятдесят одна грн. 18 коп.) - інфляційних втрат.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія "Служба житлово-комунального господарства" на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 426 грн. 63 коп. (чотириста двадцять шість грн. 63 коп.).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 08 листопада 2019 року.

Головуючий А.В. Котелевець

Судді Р.М. Піддубний

О.Ю. Тичкова