2/465/3184/19
У х в а л а

про залишення без руху

"27" листопада 2019 р. Суддя Франківського районного суду м. Львова Кузь В.Я., розглянувши матеріали позовної заяви Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в суд із позовом про стягнення заборгованості.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Вивчивши матеріали позовної заяви, приходжу до висновку про необхідність залишення позовної заяви без руху за наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду та вирішення справи.

Згідно з ДСТУ 4163-2003 Національного стандарту України «Державної уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації», такою затвердженні вимоги до оформлювання документів», які скеровуються до державних органів, в тому числі і до суду. Згідно з цим стандартом дозволеним є шрифт основного тексту Times New Roman, розмір 12-14 друкарських пунктів, текст документів, надрукованих на папері формату А4, рекомендовано друкувати через 1,5 міжрядкових інтервали. Безперечною вимогою до усіх документів є їх чіткість та читабельність. Однак, позивачем скеровано до суду документи, що виготовлені шрифтом, який не відповідає дозволеним стандартам, разом із цим, які є нечитабельними та частина документів є непосвідчені.

Крім цього, до позовної заяви додано документи , які зазначені у додатку, а саме: «Анкета - заявление о присоеденинении к Условиям и Правилам предоставления банковских услуг в ПриватБанке" , викладені іноземною мовою.

Відповідно до частини першої статті 9 ЦПК України, цивільне судочинство в судах провадиться державною мовою. Частиною першою статті 10 Конституції України, встановлено, що державною мовою в Україні є українська мова.

У рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 1999 року (справа №10-рп/99) зазначено, що українська мова як державна є обов`язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом (частина п`ята статті 10 Конституції України).

Суди використовують державну мову в процесі судочинства та гарантують право учасникам судового процесу на використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють (ч. 3 ст. 9 ЦПК України).

Відповідно до частини четвертої статті 9 ЦПК України, учасники судового процесу, які не володіють або недостатньо володіють державною мовою, мають право робити заяви, надавати пояснення, виступати в суді і заявляти клопотання рідною мовою або мовою, якою вони володіють, користуючись при цьому послугами перекладача, в порядку, встановленому цим Кодексом.

Отже, учасники судового процесу які не володіють або недостатньо володіють державною мовою, мають право робити заяви, надавати пояснення, виступати в суді і заявляти клопотання рідною мовою або мовою, якою вони володіють, проте процесуальні документи мають бути подані лише державною мовою.

У відповідності до ст. 185 ЦПК України, суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Слід зауважити, що залишення позовної заяви без руху не є обмеженням у доступі до правосуддя. Так, згідно з практики Європейського суду з прав людини, сформульовану, зокрема, в рішеннях від 20 травня 2010 року у справі "Пелевін проти України" (пункт 27), від 30 травня 2013 року у справі "Наталія Михайленко проти України" (пункт 31) зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою: регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

При цьому враховую позицію Європейського суду з прав людини, сформульовану, зокрема, у пункті 55 справи "Креуз проти Польщі", відповідно до якого, обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом першим статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти ("Kreuzv. Poland" № 28249/95).

Відтак, вважаю за доцільне зобов`язати позивача надати суду позовну заяву, яка б відповідала вимогам чинного законодавства.

Виходячи з наведеного, слід прийти до висновку, що позовну заяву належить залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення, копії даної ухвали.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 175, 185 ЦПК України,-

П О С Т А Н О В И В :

Матеріали позовної заяви Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви вказаних у мотивувальній частині ухвали протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У разі невиконання ухвали суду у зазначений строк, позовну заяву вважати неподаною та повернути позивачеві зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. Кузь