Справа № 2/593/312/2019
Р І Ш Е Н НЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

"25" листопада 2019 р. м.Бережани

Бережанський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Шміло В.І.

при секретарі Макійчук Г.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Бережани цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням , -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до Бережанського районного суду Тернопільської області з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням посилаючись на те, що відповідач являється її рідним сином та він проживав і був зареєстрований в належній їй, на праві власності житловій квартирі, що знаходиться по АДРЕСА_1 . Однак, відповідач ще у 1998 році зібрав всі свої особисті речі та документи і виїхав закордон у республіку Чехія і з того часу в належній їй квартирі не проживає. Фактично реєстрація відповідача носить формальний характер, та вона через реєстрацію останнього в вищезгаданій квартирі, не може на власний розсуд розпоряджатися своїм майном, а також не може оформити житлово-комунальні субсидії, що порушує її законні права та інтереси, за захистом яких, вона вимушена звернутися до суду і просить суд визнати відповідача, особою, що втратив право користування належним їй житловим приміщенням, що знаходиться по АДРЕСА_1 , у зв"язку з відсутністю по місцю проживання понад один рік без поважних причин.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала з мотивів наведених у позовній заяві та просить суд їх задовольнити - визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Відповідач в судове засідання повторно не зявився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить оголошення про виклик до суду, що дає суду підстави визнати його неявку без поважних причин та можливість слухання справи у його відсутності.

Суд, заслухавши пояснення позивачки, свідків: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , розглянувши та проаналізувавши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги позивачки ОСОБА_1 підлягають до задоволення, виходячи із наступних підстав:

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

У відповідності із ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім"ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України, члени сімї власника житла втрачають право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом .

У відповідності із п.2 ч.1 ст.406 ЦК України, сервітут припиняється у разі відмови від нього особи, в інтересах якої встановлений сервітут.

Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК України - власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

В судовому засіданні встановлено, що житлова квартира, що знаходиться по АДРЕСА_1 , належить, на праві власності позивачці, що підтверджується реєстраційним посвідченням записаним в реєстрову книгу за № 700 Бережанським МР БТІ.

Крім цього, судом встановлено, що відповідач являється рідним сином позивачки і він був зареєстрований в належній їй квартирі, що знаходиться по АДРЕСА_1 , що вбачається з будинкової книги для реєстрації ( прописки) громадян, що проживають по даній вулиці, а також із довідки за № 7077 виданої 24 жовтня 2019 року Бережанською міською радою, Тернопільської області.

В судовому засіданні також встановлено, що відповідач проживав у належній позивачці вищезазначеній квартирі, однак відповідач ще у 1998 році зібрав всі свої особисті речі та документи і виїхав закордон у республіку Чехія і з того часу в належній їй квартирі не проживає, участі в оплаті комунальних послуг не бере.

Вказана обставина підтверджується як показаннями позивачки, так і показами свідків : ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , допитаних в судовому засіданні.

Так, допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_3 пояснила, що вона являється сусідкою позивачки, і вона може підтвердити той факт, що рідний син позивачки ОСОБА_2 до 1998 року проживав в квартирі позивачки та був в зареєстрований в ній, однак вказаного року він зібрав всі свої особисті речі та виїхав у республіку Чехія і з того часу в квартирі належній позивачці не проживав і жодних його речей в ній не має.

Допитаний в судому засіданні в якості свідка ОСОБА_4 пояснив, що він являється сусідом позивачки і він може підтвердити, той факт, що відповідачка, будучи рідним сином позивачки, проживав та був зареєстрований в належній його матері квартирі, що знаходиться по АДРЕСА_1 , однак, ще у 1998 році він зібрав всі свої особисті речі та документи і виїхав закордон у республіку Чехія і з того часу в належній позивачці квартирі не проживає і жодних його речей там не має.

Таким чином в судовому засіданні встановлено, що відповідач будучи рідним сином позивачки проживав та значиться зареєстрованим в житловій квартирі, за адресою: АДРЕСА_1 , що на праві власності належить позивачці, проте відповідач ще у 1998 році зібрав всі свої особисті речі та документи і виїхав закордон у республіку Чехія і з того часу в належній їй квартирі не проживає і жодних його особистих речей в ній не має, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов Бережанської міської ради, Тернопільської област за № 568 від 17.10.2017 року , а тому суд вважає, що позовні вимоги позивачки, щодо визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, що знаходиться по АДРЕСА_1 є підставними і підлягають до задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.10,18,280,281,282, 288, 289,354 ЦПК України, ст.ст. 317, 319, 383, 386, 405, 406 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( зареєстровану за адресою : АДРЕСА_2 , паспорт Серії НОМЕР_1 ) таким, що втратив право користування жилим приміщенням, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Дане рішення, як заочне, може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було врученеу день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Тернопільського Апеляційного суду протягом 30 днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

ОСОБА_5 В.І.Шміло