Справа № 279/1161/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" травня 2019 р.

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого судді Невмержицької О.А., з секретарем Хомутовською М.А., розглянувши в приміщенні суду в м.Коростені цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання на території України,

В С Т А Н О В И В:

Заявниця звернулась до суду з даною заявою в якій зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 вона народилася в с.Калинівка, Володарсько-Волинського району, Житомирської області. Після досягнення 16 років отримала паспорт старого зразка та у 1989 році влаштувалась працювати на підприємтство " ОСОБА_2 " у м.Житомирі, проживала у гуртожитку даного підприємства. Була зареєстрована та деякий час проживала в АДРЕСА_1 . Власником вказаного будинку був ОСОБА_3 .. На момент прописки перебувала у цивільному шлюбі з громадянином ОСОБА_4 , який є родичем ОСОБА_3 .. Після звільнення з підприємства "Хімволокно" працювала прибиральницею у дитячому садочку №34 у м.Житомирі. ІНФОРМАЦІЯ_2 народила сина ОСОБА_5 , а тому в період з 1989 року по 1992 рік перебувала в декретній відпустці по догляду за дитиною. З 1992 року працювала на підприємстві "Житомирглавснаб", а 05.03.1993 року уклала шлюб з ОСОБА_6 , у зв'язку з чим знялась з реєстраційного обліку в с.Даниші. В 1995 році вона розлучилась з ОСОБА_6 , в той час була зареєстрована в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2 . На момент проголошення суверенітету України, а саме станом на 24.08.1991 року вона проживала та знаходилась в АДРЕСА_1 разом з малолітнім сином, якому на той час було 9 місяців і в 1991 році за межі України не виїзжала, весь час перебувала у Житомирській області, іншого паспорту не отримувала, оскільки у неї були проблеми в особистому житті. В подальшому, в 1997 році вона втратила свої документи і з даного приводу зверталась до Корольовського РВ та їй було рекомендовано звернутись до суду. Оскільки весь час вона постійно проживала на теритрії України, просила встановити факт її постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року та 13.11.1991 року, для отримання паспорта громадянина України.

Сторони до суду не з'явились, заявниця свої вимоги підтримала, представник заінтересованої особи Управління ДМС України у Житомирській області не заперечив проти вимог ОСОБА_1 , при прийнятті рішення у справі покладається на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності суд дійшов висновку про наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 постійно проживала на території України станом на 24 серпня 1991 року (13.11.1991 року) на дату набрання чинності Закону України "Про громадянство України" і продовжує проживати на даний час, що підтверджується даними довідки Тетерівської сільської ради №932 від 30.11.2018 року, Корольовського РВ у м.Житомирі №469 від 17.10.2017 року та довідкою про її звільнення з місць позбавлення волі.

Згідно інформації, отриманої від Хорошівського РС УДМС заявниця була документована 10.05.1988 року паспортом VII -TП НОМЕР_2 , що підтверджується витягом з Книги обліку надходження і витрачання бланків паспортів (форма 2), який нею було втрачено.

Відповідно до листа ВАТ «Житомирський завод хімічного волокна» за №01/71 від 28.03.2019 року слідує, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дійсно працювала на ВАТ «Житомирський завод хімічного волокна» прибиральницею в дитячому садку №34 з 12.09.1989 року по 30.10.1992 року, що підтверджено витягами з наказів про прийняття та звільнення з роботи, витягами з наказів про зміну назви підприємства.

Разом з тим, з листа Тетерівської сільської ради ОТГ Житомирської області за №252 від 10.04.2019 року вбачається, що станом на 24.08.1991 року та 13.11.1991 року заявниця ОСОБА_8 згідно записів по господарської книги за 1986-1990 роки та книги за 1991-1995 роки проживала в с.Дениші, вибула 25.03.1993 року.

Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Листом Верховного суду України від 01.01.2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз'яснено, що у порядку ч.2 ст.256 ЦПК України, суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст.256 ЦПК України та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 р..

Отже встановлення судом факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України є підставою для оформлення належності до громадянства України.

Питання громадянства України регулюється Конституцією України, Законами України, Указами Президента України, міжнародними договорами України. Основними нормативно- правовими актами з питань громадянства України є Закон України "Про громадянство України " та Указ Президента України від 27.03.2001 року №215 "Питання організації виконання Закону України "Про громадянство України". Підстави набуття особою громадянства України визначаються індивідуально, залежно від її місця народження, походження, проживання, родинних зв'язків тощо.

Відповідно до Закону України "Про громадянство України" громадянами України є, зокрема усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України постійно проживали на території України або які на момент набрання чинності Закону України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав. Відповідно до п.25 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України і виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 року №215 "Питання організації виконання Закону України "Про громадянство України", в редакції Указу Президента України від 27.06.2006 року №588/2006, для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24.08.1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України" або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша ст.8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами "а"-"в" пункту 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях. Пунктом 44 Порядку визначено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України" або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Факт постійного проживання на території України ОСОБА_1 , у тому числі станом на момент проголошення незалежності України 24.08.1991 року або на момент набрання чинності Закону України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) має юридичне значення та породжує для неї юридичні наслідки, так як встановлення вказаного факту в судовому порядку надає їй право подати заяву про набуття громадянства України. В іншому встановленому Закону України "Про громадянство України" порядку, набути громадянство України заявниця не може.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року, зі змінами, суд повинен навести в рішенні докази в підтвердження висновку про обставини, що мають значення для вирішення справи, а при задоволенні заяви чітко викласти встановлені факти. Рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Враховуючи те, що заявником до суду надано належні та допустимі докази на підтвердження факту постійного проживання на території України, суд вважає і доведеним у судовому порядку факт її проживання в Україні станом на 24.08.1991 року та 13.11.1991 року.

На підставі викладеного та керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року, зі змінами, Законом України «Про громадянство України», ст.315 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Заяву задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки с.Калинівка, Володарсько-Волинського району, Житомирської області, на території України на момент проголошення незалежності - 24 серпня 1991 року та на момент набрання чинності Закону України "Про громадянство України" - 13 листопада 1991 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в 30-денний строк, який обчислюється з дня проголошення (складення) рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано.

Сторони:

Заявник: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Заінтересована особа: Управління ДМС України у Житомирській області: місце знаходження: м.Житомир, вул. Пушкінська, 44.

Суддя: Невмержицька О.А.