Справа № 464/6184/18
пр.№ 2-о/464/24/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2019 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: судді Тімченко О.В.,

секретар судового засідання Бондар Н.С.,

справа № 464/6184/18

учасники справи:

заявник ОСОБА_1

заінтересована особа: Прокуратура Львівської області

вимоги: встановлення факту, що має юридичне значення

представник учасника справи – заінтересованої особи ОСОБА_2

Обставини справи

Заявник звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт, що він, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець м.Львова, перебував у засланні в селищі Матросове Тенькінського району Магаданської області Російської РФСР та селищі Саралжин Уїльського району Актюбинської області Казахської РСР у період з 26 березня 1980 року по 31 серпня 1982 року.

Ухвалою суду від 22.11.18. після усунення недоліків прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами окремого провадження з призначенням до розгляду.

У судовому засіданні заявник подану заяву підтримав та просив задоволити з урахуванням наявності письмових доказів, що підтверджують факт його перебування у засланні в селищі Матросове Тенькінського району Магаданської області Російської РФСР та селищі Саралжин Уїльського району Актюбинської області Казахської РСР у період з 26 березня 1980 року по 31 серпня 1982 року.

Представник заінтересованої особи заяву заперечив з підстав передчасності звернення заявника до суду у зв*язку з тим, що, на його думку, заявнику слід би було спочатку звернутись до регіональної комісії з реабілітації, яка розпочне свою діяльність у травні 2019 року при Львівській обласній державній адміністрації, за отриманням висновку, незважаючи на те, що подані заявником документи, зокрема і їх оригінали, підтверджують перебування заявника у засланні у вказаний період.

Мотиви та висновки суду

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Дослідивши матеріали справи та з’ясувавши її дійсні обставини, суд дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних мотивів.

ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Львові.

Відповідно до відомостей, що містяться у справі, заявник був засуджений вироком Львівського обласного суду від 13 серпня 1973 року по ст.62 ч.1, 64, 42 КК УРСР до 7 років позбавлення волі з засланням строком на 5 років; та вироком Актюбинського обласного суду Казахської РСР від 04 березня 1983 року засуджений по ч.2 ст.56 КК Казахської РСР до 10 років позбавлення волі з засланням строком на 5 років. Даний факт стверджується відповідним вироком суду від 04.03.1983 року та його копією, належним чином завіреною відповідним судом, оглянутим у судовому засіданні; листом від 11.07.14. та довідкою від 21.02.92., виданими прокуратурою Львівської області.

На підставі ст.1 Закону Української РСР від 17 квітня 1991 року «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» ОСОБА_1 реабілітований з поверненням конфіскованого майна або його вартості, про що останньому прокуратурою Львівської області видано довідку про реабілітацію за № 13-7951-91 від 21 лютого 1992 року.

У зазначеній довідці помилково зазначено, що ОСОБА_1 знаходився в засланні один рік 4 міс. 5 днів.

Так, відповідно до наданих суду відомостей, що містяться в обвинувального висновку, складеному 28 січня 1983 року відносно заявника, та даних вироку Актюбинського обласного суду Казахської РСР від 04 березня 1983 року (зокрема описової його частини), оригінали яких з належним чином завіреними копіями надані суду для огляду у судовому засіданні, ОСОБА_1 раніше засуджений вироком судової колегії з кримінальних справ Львівського обласного суду від 13 серпня 1973 року за сукупністю ч.1 ст.62 та ст.64 КК Укр. РСР до позбавлення волі строком на сім років та із засланням строком на п*ять років, звільнений з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання 26.03.1980 року та був направлений на заслання в селище Матросове Магаданської області; на підставі розпорядження 5 головного управління МВС СРСР від 28 квітня 1981 року переведений для подальшого відбуття заслання в Актюбинську область Уїльський район селище Саралжин. Обставини, встановлені даним вироком суду щодо строку та порядку відбування покарання, у загальному порядку не спростовані та не підлягають доказуванню при розгляді даної справи. По даному вироку під вартою перебуває з 31 серпня 1982 року.

Відповідно до ст.85 Виправно-трудового кодексу Казахської РСР від 01.01.70. засуджені, яким заслання призначене як додаткове покарання, після відбуття міри покарання в місцях позбавлення волі, направляються до місця заслання під конвоєм.

З урахуванням, що згідно з вироком Актюбинського обласного суду Казахської РСР від 04 березня 1983 року ОСОБА_1 був звільнений з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання 26.03.1980 року, та заслання йому було визначене за попереднім вироком як додаткове покарання, тому одразу під конвоєм був направлений на заслання в селище Матросове Магаданської області. Для подальшого відбуття заслання заявник був переведений в Актюбинську область Уїльський район селище Саралжин на підставі розпорядження 5 головного управління МВС СРСР від 28 квітня 1981 року.

Про перебування останнього в засланні в селищі Матросове Тенькінського району Магаданської області Російської РФСР та селищі Саралжин Уїльського району Актюбинської області Казахської РСР у період з 26 березня 1980 року по 31 серпня 1982 року свідчать, крім вироку та обвинувального висновку, згідно з якими злочин обвинуваченим вчинявся, зокрема під час відбування покарання на засланні, і наступні документи: довідка від 03.06.80. про проживання заявника в селищі Матросове Тенькінського району Магаданської обл., де працював «проходчиком рудників» імені Матросове; лист прокуратури Магаданської області від 16.03.81. № 7-56 про відбуття заслання в селищі Матросове та можливості скерування його на лікування; маршрутний лист № 2 в селищі Саралжин Уїльського району Актюбинської області Казахської РСР в туберкульозну лікарню; численні листи та телеграми на засланні і з заслання до Львівської області, починаючи з липня 1980 року по серпень 1982 року, копії яких долучено до матеріалів справи, а оригінали оглянуті у судовому засіданні.

Відсутність вище зазначених даних у довідці про реабілітацію заявника від 21.02.92. та неможливість прокуратурою Львівської області підтвердити ці дані за їх відсутності в кримінальній справі, що міститься в архіві, позбавляють заявника, як реабілітовану особу, отримати відповідну компенсацію, передбачену Законом України «Про реабілітації жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років».

Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що наявні усі докази перебування ОСОБА_1 у засланні в селищі Матросове Тенькінського району Магаданської області Російської РФСР та селищі Саралжин Уїльського району Актюбинської області Казахської РСР у період з 26 березня 1980 року по 31 серпня 1982 року. Покликання представника заінтересованої особи на необхідність звернення до регіональної комісії з реабілітації, яка розпочне свою діяльність у травні 2019 року, є безпідставними, так як остання відповідно до Положення здійснює попередній розгляд обставин, пов*язаний з учиненням репресій проти конкретної особи, та надає обґрунтовані пропозиції щодо можливості визнання (відмови у визнанні) особи реабілітованою або потерпілою від репресій. В даному випадку заявник ОСОБА_1 визнаний реабілітованою особою ще у 1992 році.

Відтак заява підставна і обґрунтована, а тому підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.4, 258, 259, 263-265, 273, 293, 254 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

заяву задоволити.

Встановити факт, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець м.Львова, перебував у засланні в селищі Матросове Тенькінського району Магаданської області Російської РФСР та селищі Саралжин Уїльського району Актюбинської області Казахської РСР у період з 26 березня 1980 року по 31 серпня 1982 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ст.354 ЦПК України). Апеляційна скарга подається з урахуванням Перехідних положень ЦПК України.

Повне рішення складено 17.04.19.

Заявник: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, АДРЕСА_1.

Заінтересована особа: Прокуратура Львівської області, ІК ЮО 02910031, м.Львів, проспект Шевченка,17/19.

Суддя О.В.Тімченко