Справа № 500/3110/17
Провадження № 2/500/690/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2019 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого - судді Грубіян Л.І.,

при секретарі - Івановій Л.П.,

за участю представника позивача - ОСОБА_1,

представника третьої особи - Жосан Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ізмаїл цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - орган опіки та піклування Ізмаїльської міської рад про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав відносно їх неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_1, сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 03 серпня 2012 року між позивачкою ОСОБА_8 та ОСОБА_4 був укладений шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 352. 24.03.2016 р. рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду їх шлюб було розірвано. Від шлюбу вони мають дітей - сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, доньку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, та сина ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2. Діти повністю перебувають на повному забезпечені позивачки, їй матеріально допомагає батько ОСОБА_11 та сестра ОСОБА_12 Дітям належне фізичне, моральне виховання надає позивачка.

Батько не живе разом з родиною з березня 2016 року, зустрічався з тільки з приводу розірвання шлюбу. За весь час він не брав дітей до себе. Отже можливо зробити висновок, що батько ніяким чином не піклується про дітей, не проявляє заінтересованості в їх подальшій долі, не цікавиться їх успіхами, станом здоров'я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, зокрема - не забезпечує необхідного харчування; медичного догляду, лікування дітей. До теперішнього часу він не надавав коштів в добровільному порядку, тобто повністю відсторонився від виховання та утримання дітей. Має три судимості, на теперішній час відносно нього відкрито кримінальне провадження за ст.153 КК України. Сам він неодноразово бив позивачку в присутності дітей, також бив дітей.

Всі питання, щодо виховання та лікування дітей вирішувалися позивачкою. Вона постійно лікує дітей за свої кошти, надає потрібну допомогу дітям, а саме проводить потрібні обстеження для кожної дитині.

Відповідач більше двох років не спілкується з дітьми, не приймає участі в їх вихованні, навчанні, оздоровленні, не сплачує добровільно гроші на їх існування. Має заборгованість по аліментам. З метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини позивачка вважає за необхідне позбавити ОСОБА_4 батьківських прав.

Позивач ОСОБА_3(ОСОБА_3) та її представник а ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, та просили позбавити батьківських прав відповідача, пояснивши, що найменше доньку відповідач бачив коли їй було 2 місяці від народження, а зараз їй 2роки 5 місяців.

Відповідач на початку судового розгляду заперечував проти позову, надав суду довідки, про те що періодично працює, коли має кошти допомагає дітям, пояснив, що дійсно вчинив злочин відносно дружини та був засуджений, але любить дітей намагався налагодити побачення та спілкування з дітьми, однак позивач відкидала усі його пропозиції.

В останні судові засідання в 2018 та 2019 році відповідач не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчать матеріали справи, причину неявки до суду не повідомив.

Представник третьої особи у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, за викладених обставин та вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав,згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради. Свідок ОСОБА_14 пояснила, що відповідач не приділяє уваги дітям, матеріально не допомагає, сестра та троє дітей фактично знаходяться на її утримані, також допомагає їх(її та позивача) батько який працює закордоном. Свідок ОСОБА_3 пояснила, що відповідач доводиться їй внуком, вона по можливості надає внуку матеріальну допомогу для передачі дітям також спілкується з позивачем про дітей.

Вислухавши позивача,представника позивача, відповідача, допитавши свідків, представника третьої особи, вивчивши і дослідивши матеріали справи суд, на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, дійшов наступного висновку.

За змістом ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка набрала чинності для України 27.09.1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей.

Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до п. п. 1, 2, 4 ч. 1 ст. 164 СК України мати та батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, є хронічними алкоголіками або наркоманами.

Чинне законодавство зазначає, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.

Пленум Верховного Суду України у п. п. 15, 16 постанови «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» за № 3 від 30 березня 2007 року роз'яснив судам, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини від інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального усвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_4 є батьком дітей: сина ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджено свідоцтвом про народження виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 1468 (а.с.80), доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджено свідоцтвом про народження виданим Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 1474 (а.с.9), та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджено свідоцтвом про народження виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 172 (а.с.10).

Шлюб зареєстрований 03.08.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 352 (а.с.7).

За рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 24.03.2016 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 розірвано, 05.04.2016 року рішення набрало законної сили.(а.с.11)

Згідно довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 22.05.2017 року вих. №120 діти проживають разом з матір'ю ОСОБА_8 (а.с.12)

Орган опіки та піклування виконкому Ізмаїльської міської Ради 04.07.2017 р. дійшов висновку про доцільність позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, відносно дітей - сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, доньку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, та сина ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, оскільки це буде доцільним та відповідатиме інтересам дітей (а.с.44-45).

Статтею 168 СК України передбачено, що за рішенням суду особам, які позбавлені батьківських прав, може бути дозволено побачення з дитиною. Якщо поведінка такої особи щодо утримання та виховання своєї дитини зміниться, за правилами ст.169 СК України остання не позбавлена права звернутися до суду з позовом про поновлення у батьківських правах.

Враховуючи, що відповідач самоусунувся від виховання та утримання дітей, не цікавиться їх здоров'ям, фізичним, духовним та моральним розвитком, матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, суд вважає можливим позбавити ОСОБА_5 батьківських прав відносно дітей сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, та сина ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12,13,81,89,141, 260-263 ЦПК України, ст.ст.141,150,164,165,166,180,182,191 СК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 (паспорт громадянина України НОМЕР_3 від 11.10.2017 року, орган що видав 5119, РНОКПП НОМЕР_1) про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 (паспорт серії НОМЕР_2, виданий Ізмаїльським МВ УМВС України в Одеській області 16.09.2003 року, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1) батьківських прав відносно неповнолітніх: сина ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_1, доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя:

Л.І.Грубіян