Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області
Справа № 483/449/19
Провадження № 2/483/390/2019
РІШЕННЯ

Іменем України

14 травня 2019 року м. Очаків

Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого – судді Шевиріної Т.Д.,

за участю секретаря – Данилової А.Г.,

позивачки – ОСОБА_1,

представника позивачки – ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа – Південна товарна біржа в особі Очаківської філії, про визнання договору міни нерухомого майна дійсним, –

В С Т А Н О В И В :

01 квітня 2019 року адвокат ОСОБА_2 звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області в інтересах ОСОБА_1 з позовною заявою, предметом якої є: визнання дійсним договору міни нерухомого майна № 0284.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 26 квітня 1999 року між сторонами був укладений вищезазначений договір міни, за умовами якого ОСОБА_3 обміняла з ОСОБА_1 однокімнатну квартиру НОМЕР_1, що розташована по АДРЕСА_2 на двокімнатну квартиру НОМЕР_2, що розташована по АДРЕСА_3 04 березня 2019 року позивачка звернулася до державного реєстратора Очаківської міської ради із заявою про реєстрацію права власності на нерухоме майно, в чому останній було відмовлено з тих підстав, що договір міни не посвідчений нотаріально. За таких обставин, ОСОБА_1 змушена звернутися з позовом до суду.

В судовому засіданні, що відбулось 02 травня 2019 року, представник позивачки позов підтримав, просив його задовольнити. Надав для огляду оригінали наступних документів: договору міни нерухомого майна №0284 (а.с. 10), реєстраційне посвідчення, з якого вбачається, що квартира АДРЕСА_2 зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_1, реєстровий номер 2367 (а.с.11), рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень (а.с. 12).

02 травня 2019 року позивачка в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити.

Відповідачка та представник третьої особи в судове засідання не з’явилися, про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином (а.с. 46, 47).

Вислухавши пояснення позивачки та її представника, дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 26 квітня 1999 року в Очаківській філії Південної товарної біржі між членами біржі ОСОБА_1, з одного боку, та ОСОБА_3, з другого боку, укладено договір міни нерухомого майна, відповідно до умов якого відповідачка обміняла з позивачкою однокімнатну квартиру НОМЕР_1, що розташована по АДРЕСА_2 на двокімнатну квартиру НОМЕР_2, що розташована по АДРЕСА_3 В підтвердження зазначеного факту до матеріалів справи долучено копію договору міни нерухомого майна, зареєстрованого на біржі за № 0284 (а. с. 10).

Під час укладення угоди сторони дійшли згоди про всі істотні умови цього договору та виконали всі зобов'язання одна перед одною.

04 березня 2019 року позивачка звернулася до державного реєстратора Очаківської міської ради ОСОБА_4 з питання реєстрації права власності на квартиру НОМЕР_1, що розташована по АДРЕСА_2. Державним реєстратором було роз'яснено, що у відповідності до ч. 1 ст. 227 ЦК УРСР 1963 року, договір міни мав бути нотаріально посвідчений, тому необхідно звернутись до суду із заявою про визнання цього договору дійсним (а. с. 12).

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об’єктів нерухомого майна щодо об’єкта, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, слідує, що записи стосовно цього об’єкта у вказаних реєстрах відсутні (а.с. 49-50).

Вирішуючи цивільно-правовий спір, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 5 ЦК України та п. 4 Прикінцевих та Перехідних Положень ЦК передбачено, що правовий статус майна, а також права та обов'язки суб'єктів цивільних правовідносин щодо цього майна визначаються нормами матеріального права, які були чинними на час його створення або набуття.

Положеннями ст. 42 ЦК (в редакції 1963 року), які мають застосовуватися до спірних правовідносин, дозволялося укладення цивільно-правових угод у вигляді усної та письмової форми (простої або нотаріальної).

Відповідно до ст. 241, 242 ЦК (в редакції 1963 року), за договором міни між сторонами провадиться обмін одного майна на інше. Кожний з тих, хто бере участь у міні, вважається продавцем того майна, яке він дає в обмін, і покупцем майна, яке він одержує. До договору міни застосовуються відповідно правила про договір купівлі-продажу, якщо інше не випливає зі змісту відносин сторін.

Згідно з вимогами ст. 227 ЦК України (в редакції 1963 року), договір купівлі-продажу житлового будинку, повинен бути укладений у письмовій формі з обов'язковим нотаріальним посвідченням.

Невиконання цих вимог, тягне недійсність такої угоди із застосуванням наслідків реституції, передбачених ч. 2 ст. 48 ЦК (в редакції 1963 року).

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10 грудня 1991 року, членами біржі є прийняті до її складу вітчизняні та іноземні юридичні і фізичні особи. Член товарної біржі має право здійснювати біржові операції на біржі. Біржовою операцією визнається угода, якщо вона являє собою купівлю-продаж товарів, допущених до обігу на товарній біржі, якщо її учасники – члени біржі, якщо вона зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі.

Згідно з п. 49 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Мін'юсту від 14 червня 1994 року № 18/5, яка діяла на час спірних правовідносин, правовстановлюючим документом на квартиру міг бути договір купівлі-продажу, зареєстрований на біржі.

Зазначена норма закону суперечила чинній на той час ст. 227 ЦК УРСР 1963 року, згідно з якою договір купівлі-продажу повинен бути нотаріально посвідчений та підлягав реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.

Відповідно до ст. 47 ЦК УРСР 1963 року, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В такому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» №3 від 28.04.1978 року, визначено, що суд на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР 1963 року за вимогою сторони, яка виконала угоду, вправі визнати угоду дійсною. Це правило не може бути застосовано, якщо сторонами не було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору або для його укладення були наявні передбачені законом обмеження. Крім того, суд перевіряє, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов.

Оскільки угода була зареєстрована на біржі, фактично виконана сторонами, інформації про наявність обтяження нерухомого майна з часу укладення угоди та до часу звернення з позовом до суду немає, суд дійшов висновку про необхідність захисту прав власників та задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, ч. 3 ст. 200, 259, 263-265 ЦПК України,–

В И Р І Ш И В :

Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа – Південна товарна біржа в особі Очаківської філії, про визнання договору міни нерухомого майна дійсним – задовольнити повністю.

Договір міни нерухомого майна №0284 від 26 квітня 1999 року, а саме квартири НОМЕР_1, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 на квартиру НОМЕР_2, що розташована за адресою: АДРЕСА_3, укладений на Південній товарній біржі між ОСОБА_1, з одного боку, та ОСОБА_3, з другого боку, зареєстрований за номером 0284 – визнати дійсним.

Судові витрати віднести на рахунок позивачки.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: