справа F619/4756/18
провадження F2/619/308/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 травня 2019 року м. Дергачі
Дергачівський районний суд Харківської області
у складі: головуючого судді - Якименко Л.О.
за участю: секретаря судового засідання - Ломанової І.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дергачі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми.
ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми.
В підтвердження позову позивач посилається на те, що згідно договору позики від 06 січня 2012 ОСОБА_2 взяв у борг та зобовFязався повернути ОСОБА_1 F 241 540 грн.
Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області, ухваленого 16.03.2012 по справі F2010/1427/2012 стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача F ОСОБА_1 борг у розмірі 241 540 грн., витрати по сплаті судового збору в розмірі 2415 грн., а всього в сумі 243 955 грн.

З метою примусового виконання вказаного рішення суду у справі Дергачівським районним судом Харківської області 10.04.2012 видано виконавчий лист за F2-1427/2012.

Постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дергачівського районного управління юстиції Харківської області ОСОБА_3 від 12.04.2012 відкрито виконавче провадження F32148093 з виконання виконавчого листа F2-1427/2012, виданого 10.04.2012 Дергачівським районним судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг у розмірі 241 540 грн., витрати по сплаті судового збору в розмірі 2415 грн., а всього в сумі 243 955 грн.

Відповідно до довідки старшого державного виконавця міжрайонного відділу ДВС по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області F26660 від 16.11.2018, станом на 16.11.2018 заборгованість за виконавчим листом F2-1427/2012 від 10.04.2012, виданим Дергачівським районним судом Харківської області складає 243 955 грн.

На даний час зобовFязання за договором позики від 06.01.2012 відповідачем не виконано, з останнього підлягають стягнення за період прострочення з 01.01.2013 по 15.11.2018 індекс інфляції в розмірі 359073,36 грн. та три проценти річних від простроченої суми в сумі 47 888,65 грн. Розрахунок інфляційних збитків: сума заборгованості 241540 грн., дата початку 01.05.2012, дата закінчення розрахунку 15.11.2018. Розрахунок інфляційних збитків з застосуванням індексу інфляції становить всього 359 073 грн. 36 коп. Розрахунок 3% річних від простроченої суми: дата початку нарахування 01.05.2012, дата закінчення нарахування 15.11.2018 всього становить 47 888 грн. 65 коп. Крім того, враховуючи те, що відповідачем також на даний час не сплачено на користь позивача розмір судового збору в сумі 2415 грн., відповідно до рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 16.03.2012, з останнього підлягає стягненню індекс інфляції в розмірі 3590 грн. 14 коп. за весь час прострочення, тобто з 01.05.2012 по 15.11.2018.

Представник позивача ОСОБА_1 F ОСОБА_4 в судове засідання не зFявилася, в адресованій суду заяві підтримує позовні вимоги і просить розглядати справу за її відсутності за наявними в справі матеріалами, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, повідомлявся про час і місце розгляду справи належним чином, про що в справі мається поштове повідомлення про отримання судової повістки 20 квітня 2019 року. Про поважні причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав. Таким чином, суд вважає, що відповідач ухиляється від явки в суд, тому справу можливо розглянути за його відсутності в заочному судовому засіданні.

Як передбачено ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зFявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Так як, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не зFявився в судове засідання та не подав відзив, а представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи, то відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи, як докази, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню.

Як передбачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За нормами ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом було встановлено, що згідно договору позики від 06 січня 2012 ОСОБА_2 взяв у борг та зобовFязався повернути ОСОБА_1 F 241 540 грн.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області, ухваленого 16.03.2012 по справі F2010/1427/2012 стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача F ОСОБА_1 борг у розмірі 241 540 грн., витрати по сплаті судового збору в розмірі 2415 грн., а всього в сумі 243 955 грн.

З метою примусового виконання вказаного рішення суду у справі Дергачівським районним судом Харківської області 10.04.2012 видано виконавчий лист за F2-1427/2012.

Постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дергачівського районного управління юстиції Харківської області ОСОБА_3 від 12.04.2012 відкрито виконавче провадження F32148093 з виконання виконавчого листа F2-1427/2012, виданого 10.04.2012 Дергачівським районним судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг у розмірі 241 540 грн., витрати по сплаті судового збору в розмірі 2415 грн., а всього в сумі 243 955 грн.

Відповідно до довідки старшого державного виконавця міжрайонного відділу ДВС по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області F26660 від 16.11.2018, станом на 16.11.2018 заборгованість за виконавчим листом F2-1427/2012 від 10.04.2012, виданим Дергачівським районним судом Харківської області складає 243 955 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частина 1 ст. 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України передбачають, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом виконання (неналежне виконання); боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 625 ЦК України).

Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані інфляційні втрати на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов'язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки вони є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними коштами, що належать до сплати кредиторові.

У абзацах 1, 2 пункті 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року F5 «Про практику розгляду судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина 1 статті 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599-601,604-609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом статті 1 Закону України від 03 липня 1991 року F 1282-ХП «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Норми частини 2 статті 625 ЦК України визначають спеціальні правові наслідки прострочення виконання грошових зобов'язань. Таких наслідків є декілька. В будь-якому випадку боржник зобов'язаний відшкодувати кредиторові завдані збитки. До одного з різновидів збитків у розумінні частини 2 статті 625 ЦК України віднесено компенсацію кредиторові різниці за зниження купівельної спроможності гривні за період: з початку прострочення грошового зобов'язання до моменту його виконання - офіційний індекс інфляції.

Крім того, відповідно до правової позиції ОСОБА_5 Верховного Суду, викладеної в постанові від 16.05.2018 року по справі F686/21962/15-ц, завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди породжує зобов'язання між особою, яка таку шкоду завдала, та потерпілою особою. Залежно від змісту такого зобов'язання воно може бути грошовим або негрошовим.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов'язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов'язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов'язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов'язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов'язок боржника з такої сплати.

З аналізу норм ст. 625 ЦК України випливає, що у вказаній статті визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов'язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов'язань.

Таким чином ВПВС відступила від правової позиції ВСУ висловлені у постанові від 20 січня 2016 року у справі F 6-2759цс15, яка полягала у тому, що правовідносини, що виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження», і до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобовFязання (стаття 625 ЦК України) та постанові від 2 березня 2016 року у справі F6-2491цс15, яка полягала у тому, що дія статті 625 ЦК України поширюється на порушення грошового зобовFязання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду, а частина пFята статті 11 ЦК України не дає підстав для застосування положення статті 625 ЦК України у разі наявності між сторонами деліктних, а не зобовFязаних правовідносин.

На даний час зобовFязання за договором позики від 06.01.2012 відповідачем не виконано, з останнього підлягають стягнення за період прострочення з 01.01.2013 по 15.11.2018 індекс інфляції в розмірі 359 073,36 грн. та три проценти річних від простроченої суми в сумі 47 888,65 грн.

Крім того, враховуючи те, що відповідачем також на даний час не сплачено на користь позивача розмір судового збору в сумі 2415.00 грн., відповідно до рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 16.03.2012, з останнього підлягає стягненню індекс інфляції в розмірі 3 590,14 грн. за весь час прострочення, тобто з 01.05.2012 по 15.11.2018.

У відповідності до п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, повFязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

Керуючись ст.ст. 13, 76-81, 82, 141, 211, 259, 263-265, 268, 280-284, 354 ЦПК України, ст.ст. 509, 524, 526, 530, 533-535, 598, 599, 610, 611, 612, 625, 1046, 1048-1050 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії МТ 431779, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП: НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, суму інфляційний збитків в розмірі 359 073 (триста пFятдесят девFять сімдесят три) грн. 36 коп., три проценти річних в розмірі 47 888 (сорок сім тисяч вісімсот вісімдесят вісім) грн. 65 коп. за прострочення виконання зобовFязань за договором позики від 06.01.2012.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії МТ 431779, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП: НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, суму інфляційних збитків в розмірі 3 590 (три тисячі пFятсот девFяносто) грн. 14 коп. за прострочення сплати зобовFязань щодо сплати судового збору відповідно до рішення Дергачівського районного суду Харківської області, ухваленого 16.03.2012 по справі F2010/1427/2012.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії МТ 431779, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП: НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, судовий збір в сумі 4 105,53 грн.

Заочне рішення може бути скасоване Дергачівським районним судом Харківської області шляхом подачі відповідачем письмової заяви про його перегляд в 30-денний термін з дня отримання копії рішення, а позивачем в загальному порядку шляхом подачі в 30-денний термін до Харківського апеляційного суду апеляції з моменту оголошення рішення, а в разі відсутності особи, яка бере участь у справі при оголошенні рішення, у той же строк з моменту отримання копії рішення.

Суддя Л. О. Якименко