Постанова

Іменем України

10 липня 2019 року

м. Київ

справа № 740/2334/16-ц

провадження № 61-31209св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач),

Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» на рішення Апеляційного суду Чернігівської області

від 31 травня 2017 року у складі колегії суддів: Бечка Є. М., Євстафіїва О. К., Тагієва С. Р.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2016 року приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування» (далі - ПрАТ «СК «АХА Страхування») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу.

Позовна заява мотивована тим, що 20 грудня 2012 року між ними та приватним підприємством «Транс Логістик» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту, предметом якого були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «МАН», реєстраційний номер НОМЕР_1 . У відповідності до умов договору страхування ПрАТ «СК «АХА Страхування» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування.

22 лютого 2013 року на 88 км автодороги Чернігів-Прилуки сталась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля «МАН», реєстраційних номер НОМЕР_1 , та транспортного засобу «ГАЗ», реєстраційних номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .

Постановою суду у адміністративній справі встановлено, що вказана ДТП сталась з вини водія ОСОБА_1 .

Відповідно до рахунку від 14 листопада 2014 року № 1266 вартість відновлювального ремонту склала 205 426 грн 39 коп.

ПрАТ «СК «АХА Страхування» виплатило страхувальнику страхове відшкодування, розмір якого згідно розрахунку суми страхового відшкодування та страхового акта від 23 липня 2013 року склав 196 973 грн 72 коп.

Оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 , як власника транспортного засобу «ГАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_2 , була застрахована за полісом №АВ/4696101 у приватному акціонерному товаристві страхова компанія «Провідна» (далі - ПрАТ СК «Провідна») на

50 000 грн, то ПрАТ «СК «АХА «Страхування» звернулося до останнього з позовом про стягнення коштів і Господарським судом м. Києва 16 червня 2014 року з ПрАТ СК «Провідна» на користь ПрАТ «СК «АХА Страхування» стягнуто 46 157 грн 88 коп. Різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням склала 150 815 грн 84 коп.

Посилаючись на викладене, ПрАТ «СК «АХА Страхування» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 150 815 грн 84 коп. матеріального відшкодування у порядку регресу.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Ніжинського районного суду Чернігівської області від 13 березня 2017 року у складі судді Ковальової Т. Г. позов ПрАТ «СК «АХА Страхування» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «АХА Страхування» грошові кошти у відшкодування матеріальної шкоди у порядку регресу в розмірі 150 815 грн 84 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що до ОСОБА_1 у позивача «СК «АХА Страхування» виникло право регресу у зв`язку з виконанням останнім своїх зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу, а тому судовому захисту підлягає лише порушене право. Відповідачем не було надано суду доказів на спростування вказаного розрахунку заборгованості. За таких обставин суд дійшов висновку про задоволення позову.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 31 травня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 13 березня 2017 року скасовано. У задоволенні позову ПрАТ «СК «АХА Страхування» відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що після виплати страхового відшкодування у позивача ПрАТ «СК «АХА Страхування» виникло право стягнення з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил статті 993 ЦК України, а не загальними нормами цивільного права, статті 1191 ЦК України, як це помилково вважав суд першої інстанції. Таким чином, висновок суду першої інстанцій про те, що до цих правовідносин підлягають застосуванню норми матеріального права про регрес є неправильними, оскільки згідно з вимогами закону у страховика виникло право на звернення до відповідача саме з суброгаційним позовом.

Оскільки у спірному зобов`язанні відбулася заміна кредитора, строк позовної давності є загальним (три роки), а його перебіг починається від дня настання страхового випадку. ОСОБА_1 , обґрунтовуючи свої заперечення відповідно до вказаних правовідносин, просив у відповідності до вимог статті 267 ЦК України застосувати строк позовної давності до вимог ПрАТ «СК «АХА Страхування» до нього, які виникли у позивача як суброгація у зв`язку з переходом до нього права вимоги на підставі виконання умов договору майнового страхування та відмовити у позові і апеляційний суд погодився з таким запереченням.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у червні 2017 року,

ПрАТ «АХА Страхування», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просило скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження у цій справі за касаційною скаргою ПрАТ «АХА Страхування». Зупинено виконання рішення Апеляційного суду Чернігівської області

від 31 травня 2017 року до закінчення розгляду касаційної скарги касаційним судом.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

У червні 2019 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді-доповідачу.

Ухвалою Верховного Суду від 27 червня 2019 року справу за позовом ПрАТ «АХА Страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу призначено до судового розгляду.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що підставою для переривання строку позовної давності є пред`явлення ПрАТ «СК «АХА Страхування» позову до ПрАТ СК «Провідна» про стягнення коштів у розмірі 50 000 грн з огляду на те, що предметом спору була частина вимог, право на яку мав позивач. Факт звернення позивача 13 травня 2015 року (у межах строку позовної давності) з позовом до Господарського суду м. Києва був встановлений судами попередніх інстанції. Відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик відповідача, уклавши договір страхування відповідальності, надав згоду на прийняття обов`язку сторони боржника у деліктному зобов`язанні, якщо воно виникне, а відтак, страховик відповідача є одним з боржників у цьому зобов`язанні у розумінні частини другої статті 264 ЦК України.

Суд апеляційної інстанції у порушення пункту 1 частини першої статті 214, статті 316 ЦПК України 2004 року, застосувавши строк позовної давності, не дослідив та не висловив у рішенні правової позиції щодо наявності у відповідача обов`язку щодо відшкодування завданих збитків у вигляді різниці між сумою фактично виплаченого страхового відшкодування та розміром відповідальності його страховика.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У жовтні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшло заперечення ОСОБА_1 на касаційну скаргу ПрАТ «СК «АХА Страхування» у якому він просив касаційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення апеляційного суду залишити без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами встановлено, що 22 лютого 2013 року о 13 год. 30 хв., на 88 кілометрі 650 метрів автодороги Чернігів-Прилуки-Пирятин,

ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «ГАЗ-2705», реєстраційний номер НОМЕР_2 , не вибрав безпечної швидкості руху, не справився з керуванням і виїхав на зустрічну смугу руху, де зіткнувся з автомобілем марки «МАН», реєстраційний номер НОМЕР_3 , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги пункту 12.1 Правил дорожнього руху.

20 грудня 2012 року між ПрАТ «СК «АХА Страхування» та ПП «Транс Логістик» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 1124а/12дп та додаткову угоду до цього договору (а. с. 13-22, 23-26).

Відповідно до копії постанови Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 19 березня 2013 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП і накладено на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн (а. с. 27).

Згідно із висновком експертного автотоварознавчого дослідження з визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу від 30 березня 2013 року № 158/13, проведеного судовим експертом-товарознавцем Ковалем І. М. , встановлено, що вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «МАН», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в результаті його пошкодження у ДТП складає 205 426 грн 39 коп. (а. с. 34-62).

ПрАТ «СК «АХА Страхування» виплатило страхове відшкодування у розмірі 196 973 грн 72 коп. на рахунок ПП «Транс Логістик», що підтверджується платіжним дорученням від 24 липня 2013 року № 46881 (а. с. 63).

У судовому засіданні встановлено, що на момент настання ДТП цивільна відповідальність власника транспортного засобу «ГАЗ-2705», реєстраційний номер НОМЕР_2 , була застрахована ПрАТ «СК «Провідна» відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/4696108 з встановленим розміром страхової суми за шкоду заподіяну майну - 50 000 грн,

франшизи - 0 грн.

13 травня 2014 року ПрАТ «СК «АХА Страхування» звернулось до Господарського суду м. Києва з позовом до ПрАТ «СК «Провідна» про стягнення коштів у зв`язку з виплатою страхового відшкодування.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 16 червня 2014 року стягнуто з ПрАТ «СК «Провідна» на користь ПАТ «СК «АХА Страхування» грошові кошти у розмірі 46 157 грн 61 коп.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ПрАТ «СК «АХА Страхування» задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із частиною першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статей 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

Такими законами, зокрема, є норми статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування», відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого в деліктному зобов`язанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника.

Таким чином, заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок з відшкодування шкоди не виконала.

Заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності (стаття 262 ЦК України).

Отже, зважаючи на викладене та на перехід до позивача (ПрАТ «СК «АХА») після виплати страхового відшкодування потерпілому за договором майнового страхування від останнього прав кредитора до особи, відповідальної за завдані збитки, саме положення статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» регулюють спірні правовідносини між сторонами у справі, яка переглядається.

Оскільки у спірному зобов`язанні відбулася заміна кредитора, зокрема страхувальник передав страховикові, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, застосовується загальний строк позовної давності (три роки), а його перебіг починається від дня настання страхового випадку.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З огляду на зазначене, якщо розмір завданої шкоди перевищує належним чином визначену страхову суму («ліміт відповідальності страховика» у відносинах страхування цивільно-правової відповідальності), відшкодування шкоди в обсязі такої різниці здійснюється в межах окремого деліктного зобов`язання за участі деліквента та потерпілого, або іншої особи, до якої у встановленому законом порядку перейшло право потерпілого вимагати відшкодування завданої шкоди. Зокрема, за змістом статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 ЦК України такою особою може бути страховик, який забезпечує майнові інтереси відповідного потерпілого у відносинах майнового страхування.

Згідно із частиною другою статті 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного з кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. При цьому слід ураховувати, що в наведеній нормі йдеться про боржників за тим самим зобов`язанням, тоді як страховик у відносинах страхування цивільно-правової відповідальності не вважається боржником у деліктному зобов`язанні з приводу відшкодування різниці між розміром завданої шкоди і страховою виплатою, яку потерпіла особа одержала внаслідок виконання відповідним страховиком своїх зобов`язань за договором страхування відповідальності іншої особи. Зазначені у частині другій статті 264 ЦК України вимоги мають випливати з тих самих правовідносин за участю тих самих сторін, тоді як вимога до страховика у відносинах страхування цивільно-правової відповідальності та вимога до безпосереднього заподіювача шкоди щодо сплати різниці між фактичним розміром і розміром страхового відшкодування випливають з відмінних одне від одного правовідносин, у яких беруть участь різні особи з різним, в тому числі встановленим обсягом відповідальності.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 18 травня 2016 року у справі № 6-2809цс15 з яким погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі

№ 910/2603/17 (провадження № 12-134гс18).

За загальним правилом цивільне законодавство України передбачає здійснення суброгації (набуття страховиком прав вимоги, які має особа, що одержала страхове відшкодування, до відповідальної за завдану шкоду особи) у відносинах майнового страхування, однак при цьому не передбачає такої можливості у відносинах, врегульованих у межах правового механізму страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

На відміну від водія забезпеченого транспортного засобу страховик у відносинах страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є боржником у зобов`язанні з відшкодування шкоди, завданої ДТП, а тому подання до зазначеного страховика позову з боку особи, яка є страховиком потерпілого згідно із договором майнового страхування, не перериває перебігу позовної давності щодо вимог, які випливають із відповідного деліктного зобов`язання у частині стягнення різниці між фактичним розміром шкоди і розміром страхового відшкодування.

Як встановлено судами при розгляді цієї справи, ДТП за участю автомобілів «ГАЗ» та «МАН» сталася 22 лютого 2013 року. ПрАТ «СК «АХА Страхування» звернулося до суду з позовною заявою в липні 2016 року, отже початком перебігу позовної давності є момент настання страхового випадку. Відповідач просив застосувати позовну давність.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ПрАТ «СК «АХА Страхування», суд апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, дійшов обґрунтованого висновку про те, що після виплати страхового відшкодування у позивача ПрАТ «СК «АХА Страхування» виникло право стягнення з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил статті 993 ЦК України, тому правовідносини, які виникли між сторонами у цій справі, є суброгацією. Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що перебіг позовної давності починається від дня настання страхового випадку.

Доводи касаційної скарги про те, що відповідно до частини другої статті 264 ЦК України позовна давність у цій справі перервалась у зв`язку із зверненням позивача із позовом до Господарського суду м. Києва є необґрунтованими, оскільки вимога до страховика у відносинах страхування цивільно-правової відповідальності та вимога до безпосереднього заподіювача шкоди щодо сплати різниці між фактичним розміром і розміром страхового відшкодування випливають з відмінних одне від одного правовідносин, у яких беруть участь різні особи.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції, і на законність судового рішення суду першої та апеляційної інстанцій не впливають.

Отже, рішення суду апеляційної інстанцій ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини першої 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 31 травня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович