Єдиний унікальний номер 264/2232/19
Номер провадження 22-ц/804/2015/19
Головуючий у 1-й інстанції Іванченко А.М.
Доповідач Биліна Т.І.
ПОСТАНОВА

І м е н е м У к р а ї н и

24 липня 2019 року Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Биліни Т.І.

суддів Мальцевої Є.Є., Принцевської В.П.,

за участю секретаря Тулянкіної М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 20 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю, -

в с т а н о в и в :

02 квітня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції із позовом до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю.

18.06.2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом заборони вчиняти дії щодо укладення будь-яких цивільно-правових та господарсько-правових договорів з будь-якими фізичними особами, фізичними особами-підприємцями або юридичними особами, зокрема, але не виключно договорів про постачання електроенергії з АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» відносно нежитлового приміщення АДРЕСА_1 .

Ухвалою Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 20 червня 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

Не погодившись з даною ухвалою суду, позивач ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права, просив її скасувати та його заяву задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, щовищезазначене нежитлове приміщення є комерційною нерухомістю, в якій відповідач по справі безпосередньо здійснювала підприємницьку діяльність, зокрема працювала перукарня. Виходячи з письмових заперечень відповідача та його представника на заяву, відповідач має намір отримувати дохід від використання приміщення. Поновивши господарську діяльність та використовуючи приміщення відповідач може наробити борги, та знизити його вартість, що вплине на майновий стан власника.

У судовому засіданні апеляційного суду позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 підтримали доводи апеляційної скарги, просили їх задовольнити.

Представник відповідачаОСОБА_2 - ОСОБА_6 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, просила її залишити без задоволення, ухвалу першої інстанції - залишити без змін.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справиповідомлена належним чином.

Зважаючи на положення ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення позивача та представниківсторін, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що скарга непідлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що обраний позивачем спосіб забезпечення позову не стосується предмета спору.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції.

Зматеріалів справи вбачається, що 02 квітня 2019 року позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нежитлове приміщення № 66 (1 поверх, літ.А-5) загальною площею 30,9 кв.м., розташоване в будинку АДРЕСА_2 та двокімнатну квартиру АДРЕСА_3 , які є предметом спору. (а.с.21)

Ухвалою Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 03.04.2019 року було задоволено клопотання та накладено арешт на майно, яке належить - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , а саме: нежитлове приміщення АДРЕСА_1 та двокімнатну квартиру АДРЕСА_3 . (а.с.24)

Згідно договору купівлі продажу нежитлового приміщення, вбачається що власником нежитлового приміщення АДРЕСА_1 , є - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 . (а.с.10)

Відповідно до ч. 1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексузаходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. При цьому забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до

незворотних наслідків.

З матеріалів справи не вбачається, що захід про який просить позивач, а самезаборону вчиняти дії щодо укладення будь-яких цивільно-правових та господарсько-правових договорів з будь-якими фізичними особами, фізичними особами-підприємцями або юридичними особами, зокрема, але не виключно договорів про постачання електроенергії з АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» відносно нежитлового приміщення АДРЕСА_1 - забезпечить виконання рішення.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, нормам матеріального і процесуального права.

Обставин, які б давали суду апеляційної інстанції підстави для спростування вказаних висновків суду, апеляційна скарга не містить.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для переоцінки наведених судом обґрунтувань відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову.

У колегії суддів немає підстав вважати, що судом допущені порушення матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Європейський суд з прав людини вказав що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

У відповідності до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Повний текст постанови виготовлено 25 липня 2019 року.

Керуючись ст.ст.374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 20 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення суду.

Головуючий: Т.І. Биліна

Судді: Є.Є. Мальцева

В.П. Принцевська