Номер провадження: 22-ц/813/2018/19
Номер справи місцевого суду: 501/2719/16-ц
Головуючий у першій інстанції Смирнов В.В.
Доповідач Черевко П. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого - Черевка П.М.

Суддів - Дрішлюка А.І., Драгомерецького М.М.,

за участю секретаря - Фабіжевської Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Іллічівського міськрайонного суду Одеської області від 11 червня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_4 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , який за життя склав заповіт на ім`я ОСОБА_4 на майно, що складається з житлового будинку з господарчими спорудами, а саме один житловий дерев`яний будинок, загальною площею 62,6 кв.м, жилою площею - 37,4 кв.м, що розташований на земельній ділянці комунальної власності, розміром - 0,125 га, з господарчими спорудами «Б» - підвал, «В» - вбиральня, «Г,Д» - сараї, №1 - огорожа; №2 - ворота; №3 - цистерна; І - вимощення, згідно технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 27.07.2007, виготовленого КП «Бюро технічної інвентаризації» м. Іллічівська, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , (стара адреса АДРЕСА_1 ).

Вищезазначений житловий будинок з господарчими спорудами належав померлому на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Іллічівською міською державною нотаріальною конторою 15 травня 2007 року, зареєстровано в реєстрі за №2247 Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» 20.06.2007 року в книзі № А7 за реєстровим №891.

Після відкриття спадщини вона подала заяву до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Петкової Н.М., щодо видачі як спадкоємцю, свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з чим 09.08.2016 року їй видано свідоцтво серії НОМЕР_1 на 1/6 частину вищевказаного будинку з господарчими спорудами.

Аналогічне свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за номером 858 серії НОМЕР_2 (спадкова справа №25/2015), видано, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Петковою Н.М., 04.08.2016 року ОСОБА_3 , на 1/6 частку вищевказаного майна з господарчими спорудами. Свідоцтво видане на підставі статті 1241 ЦК України (право на обов`язкову частку у спадщині).

Позивач вважає, що свідоцтво про право на спадщину за законом видано ОСОБА_3 в порушення вимог діючого законодавства України та її прав.

Рішенням Іллічівського міськрайонного суду Одеської області від 11 червня 2018 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_4 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності на спадкове майно - відмолвенно.

Не погодившись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 , звернулася з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати Рішення Іллічівського міськрайонного суду Одеської області від 11 червня 2018 року та ухвалити нове, визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом серії НОМЕР_2 видане 04.08.2016 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Петковою Н.М. (спадкова справа № 25/2015) та зареєстроване за № 858 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника - НОМЕР_3 , та скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на 1/6 частину нерухомого майна - житлового будинку з господарчими спорудами, розташованого за адресою АДРЕСА_1 ; визнати право власності за ОСОБА_2 , як спадкоємцем за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , на ј частину житлового будинку з господарчими спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , який за життя склав заповіт на ім`я ОСОБА_4 на належне йому на момент смерті майно, що складається з житлового будинку з господарчими спорудами, а саме один житловий дерев`яний будинок, загальною площею 62,6 кв.м, жилою площею - 37,4 кв.м, що розташований на земельній ділянці комунальної власності, розміром - 0,125 га, з господарчими спорудами «Б» - підвал, «В» - вбиральня, «Г,Д - сараї, №1 - огорожа; №2 - ворота; №3 - цистерна; І - вимощення, згідно технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 27.07.2007, виготовленого КП «Бюро технічної інвентаризації» м. Іллічівська, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , (стара адреса АДРЕСА_1 ).

Вищезазначений житловий будинок з господарчими спорудами належав померлому на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Іллічівською міською державною нотаріальною конторою 15 травня 2007 року, зареєстровано в реєстрі за №2247 Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» 20.06.2007 року в книзі № А7 за реєстровим №891 (т.1 а.с. 7-15, 41).

Відповідач ОСОБА_3 є сином померлого спадкодавця ОСОБА_5

Вищевказані обставини визнаються та не оспорюються сторонами та в силу ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню.

Згідно довідки Державного закладу «Українського медичного центру реабілітації матері та дитини» МОЗ України, наданої приватному нотаріусу Одеського міського нотаріального округу Петковій Н.М. - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебував на обліку в дитячій басейновій лікарні на водному транспорті (ДЗ «УМЦР матері та дитини МОЗ України) з 1991 року. Отримав інвалідність дитинства, діагноз - наслідки раннього органічного ураження ЦНС у вигляді правостороннього гемапарезу, неврозоподібний нічний енурез, гіпердинамічний синдром (т.1 а.с. 18-19).

Вказана обставина підтверджується дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами по справі.

Згідно посвідчення відповідача, ОСОБА_3 є інвалідом з дитинства 3 групи. Висновком експерта за матеріалами справи № 363 від 22.11. 2017 року та згідно дослідженої у судовому засідання медичної документації, ОСОБА_3 неодноразово проходив лікування в медичних закладах: ДБЛ на ВТ з 05.06.2002р. до 10.06.2002р.; МЦРД з 11.07.2003р.; ООПНД з 07.12.2006р. до 18.12.2006р.; ООКМЦ з 14.03.2016р. до 23.03.2016 р. та в поліклініці за місцем проживання. В зв`язку зі стійкою незворотною неврологічною симптоматикою, після перенесеної родової травми, та відсутності ефекту від лікування, за рішенням медико-соціальної експертної комісії (акт огляду №599 від 18.04.2016р.) гр. ОСОБА_3 була надана 3-я група інвалідності.

Як підтвердження наявності у ОСОБА_3 статусу інваліда на момент відкриття спадщини до матеріалів справи долучено копія посвідчення серії НОМЕР_4 , видане ДПСП ОМР УСЗН в Київському районі, відповідно до якого ОСОБА_3 є інвалідом з дитинства 3 групи.

Видачею нотаріусом Цвігуну Е.Г. свідоцтва про право на спадщину не були порушені права ОСОБА_2 , оскільки навіть якщо б дійсно були наявні порушення при видачі вказаного свідоцтва, то це не впливало б на розподіл часток вищевказаного житлового будинку з господарчими спорудами. В такому випадку вона все одно отримувала би у власність 1/6 частку спадкового майна, а не 1/4 частку спадкового майна, як вказано у позовній заяві, оскільки, згідно ч. 1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Відповідно роз`яснень Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 р. - Перелік осіб, які мають право на обов`язкову частку, що визначений статтею 1241 ЦК України, є вичерпним і розширеного тлумачення не потребує.

При визначенні розміру обов`язкової частки в спадщині враховуються всі спадкоємці за законом першої черги, увесь склад спадщини, зокрема, право на вклади в банку (фінансовій установі), щодо яких вкладником було зроблено розпорядження на випадок своєї смерті, вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу.

За згодою особи, яка має право на обов`язкову частку у спадщині, належна їй частка визначається з майна, не охопленого заповітом. У разі незгоди ця частка визначається з усього складу спадщини.

Той зі спадкоємців, який має право на обов`язкову частку у спадщині та проживав разом із спадкодавцем на день його смерті, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо у визначеному законом порядку не відмовився від неї.

Якщо той зі спадкоємців, хто має право на обов`язкову частку та не проживав зі спадкодавцем на день його смерті, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

У разі порушення права спадкоємців на обов`язкову частку у спадщині суд може вирішувати питання про недійсність свідоцтва про право на спадщину лише в тій частині, яка складає обов`язкову частку.

Суд може зменшити розмір обов`язкової частки у спадщині з урахуванням відносин між спадкоємцем та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення, зокрема майнового стану спадкоємця.

Позбавлення особи права на обов`язкову частку судом ЦК України не передбачає, хоча особа, яка має право на обов`язкову частку, може бути усунена від права на спадкування відповідно до статті 1224 ЦК.

Підсумовуючи викладені обставини, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності правильним є висновок суду щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог, оскільки позовні вимоги ґрунтуються на приписах закону, та надані позивачем докази на підтвердження викладених в позовній заяві обставин, є належними, достовірними та допустимими.

За викладених обставин колегія суддів вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив обставини у справі, надані докази, правильно визначив характер спірних правовідносин і закон, що їх регулює.

Посилання автора апеляційної скарги на упередженість судді, та на те, що суд першої інстанції розглянув справу без всебічної та повної перевірки обставин справи, не дослідивши та не оцінивши в сукупності надані докази, без детального аналізу законодавства, що регулює спірні відносини між сторонами, дійшов хибного висновку, що в результаті призвело до прийняття невірного рішення є необґрунтованими, оскільки спростовані дослідженими судом обставинами, яким дана правильна правова оцінка.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з нормами статті 17 Конвенції, жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Доводи апеляційної скарги не підтверджені жодними належними та допустимими доказами і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи.

Таким чином, висновок суду першої інстанції ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються з матеріалами справи, у зв`язку із чим, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 374, 375 , 381-384 ЦПК України апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Іллічівського міськрайонного суду Одеської області від 11 червня 2018 року- залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22.07.2019 року.

Головуючий П.М. Черевко

Судді: А.І. Дрішлюк

М.М. Драгомерецький