Постанова

Іменем України

03 липня 2019 року

м. Київ

справа № 667/6010/15-ц

провадження № 61-32256св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 ,

представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_7 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Апеляційного суду Херсонської області від 24 травня 2017 року у складі колегії суддів: Пузанової Л. В., Ігнатенко П. Я., Склярської І. В.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та стягнення грошових коштів.

Позов мотивовано тим, що 28 червня 2014 року між ним та ОСОБА_2 було укладено усний договір, відповідно до якого відповідач передав йому в користування автомобіль марки RENAULT TRAFIK, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з умовою його придбання за 14 400 доларів США, які він зобов`язався сплатити частинами згідно із графіком платежів у строк до 28 червня 2018 року.

Свої зобов`язання щодо сплати щомісячних платежів він виконував належним чином, сплативши відповідачу станом на 02 лютого 2015 року 2 310 доларів США.

15 лютого 2015 року на вимогу ОСОБА_2 він повернув йому автомобіль, однак кошти, сплачені ним за указаним договором, повернуто не було.

Посилаючись на те, що ОСОБА_2 порушені умови укладеного договору, грошові кошти, сплачені у рахунок купівлі спірного автомобіля, не повернуто, ОСОБА_1 , з урахуванням уточнених позовних вимог, просив суд визнати укладений між ним та відповідачем договір купівлі-продажу дійсним та стягнути з останнього грошові кошти у розмірі 2 310 доларів США, що еквівалентно 62 370 грн.

У листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди.

Зустрічний позов мотивовано тим, що у червні 2014 року він передав ОСОБА_1 у користування з можливістю подальшого викупу належний йому на праві приватної власності транспортний засіб - автомобіль марки RENAULT TRAFIK, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Автомобіль передано ОСОБА_1 у належному технічному стані разом з комплектом зимової гуми у кількості чотирьох штук, вартістю 1 тис. грн кожна, та складено графік розрахунків, згідно із яким відповідач за зустрічним позовом зобов`язувався сплачувати йому грошові кошти щомісячно рівними платежами.

У грудні 2014 року ОСОБА_1 порушив графік розрахунків та у лютому 2015 року повідомив про неможливість виконувати умови договору, після чого повернув автомобіль у неналежному технічному стані та без комплекту літньої гуми, загальною вартістю 4 тис. грн.

Вказував на те, що такими діями ОСОБА_1 йому завдано збитків у вигляді витрат, які він здійснив для відновлення технічного стану указаного автомобіля.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_2 просив суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь грошові кошти у розмірі 28 318 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 29 березня 2017 року у складі судді Гаврилова Д. В. у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.

Рішення міського суду мотивовано тим, що право власності на транспортний засіб підлягає обов`язковій державній реєстрації у сервісних центрах Міністерства внутрішніх справ України, тому позовна вимога щодо визнання договору купівлі-продажу транспортного засобу дійсним є необґрунтованою та не підлягає задоволенню у вказаній частині. Суд першої інстанції вважав, що фактично між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено угоду щодо оренди транспортного засобу, а саме - RENAULT TRAFIK, реєстраційний номер НОМЕР_1 . У період з 30 червня 2014 року по 02 лютого 2015 року ОСОБА_1 використовував автомобіль для роботи у таксі та сплачував за його користування орендну плату щомісячно на загальну суму 2 310 доларів США.

Підстав для повернення ОСОБА_2 указаних коштів ОСОБА_1 судом не встановлено, оскільки останнім не доведено та не підтверджено належними та допустимими доказами те, що кошти у розмірі 2 310 доларів США передані у рахунок купівлі автомобіля, яким позивач користувався. Договір оренди письмово між сторонами також не укладався, умови щодо порядку розірвання договору та щодо розміру коштів, що підлягають поверненню сторонами не передбачались та не погоджувались. Тому сплачені ОСОБА_7 кошти у розмірі 2 310 доларів США суд визнав орендною платою за використання указаного автомобіля для роботи у таксі, які не підлягають поверненню.

Щодо зустрічних позовних вимог, заявлених ОСОБА_2 , міський суд дійшов висновку про те, що позивачем не доведено та не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували стан автомобіля RENAULT TRAFIK, реєстраційний номер НОМЕР_1 , до передачі його у користування ОСОБА_1 і після повернення його власнику, а також, що саме у результаті дій ОСОБА_1 указаному автомобілю спричинено механічні пошкодження, а тому підстави для відшкодування шкоди відсутні.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 24 травня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - ОСОБА_3 , задоволено частково. Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 29 березня 2017 року в частині відмови у стягненні з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошових коштів скасовано та ухвалено у цій частині нове рішення. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 60 763 грн 41 коп., що еквівалентно 2 310 доларів США.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що висновки суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу автомобіля дійсним у зв`язку з відсутністю правових підстав є законними та обґрунтованими.

При цьому апеляційний суд вважав, що суд першої інстанції дійшов необґрунтовано висновку про наявність між сторонами правовідносин, що виникли із договору оренди транспортного засобу, і безпідставно фактично застосував правові наслідки недійсності правочину, не пославшись при цьому на норму матеріального права, на якій ці висновки ґрунтуються.Апеляційний суд визнав зазначені грошові кошти авансом, оскільки вони були оплачені у рахунок майбутніх платежів за договором купівлі-продажу спірного автомобіля, який між сторонами не було укладено, а тому вважав, що у ОСОБА_2 відсутні правові підставі утримувати зазначені кошти.

В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржено, тому його законність та обґрунтованість в апеляційному порядку не перевірялась.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи

У касаційній скарзі, поданій у жовтні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення апеляційного суду є незаконним та необґрунтованим, судом неповно з`ясовано обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Посилався на те, що апеляційний суд дійшов необґрунтованого висновку про те, що між сторонами спору фактично мав місце попередній договір, крім того, у вказаному суд вийшов за межі заявлених позовних вимог. Також, судом апеляційної інстанції було неправильно викладено його пояснення і зазначено, що він погодився із тим, що ОСОБА_1 сплатить йому вартість автомобіля шляхом щомісячних виплат не менших ніж 300 доларів США щомісячно протягом 4 років, самостійно зробивши розрахунок у рішенні. Апеляційним судом не було належним чином надано правову оцінку договору, який було укладено між сторонами у справі, у результаті чого його права було залишено без належного судового захисту.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 жовтня 2017 року поновлено ОСОБА_2 строк на касаційне оскарження рішення Апеляційного суду Херсонської області від 24 травня 2017 року. Відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано з Херсонського міського суду Херсонської області зазначену цивільну справу. Виконання рішення Апеляційного суду Херсонської області від 24 травня 2017 року зупинено до закінчення касаційного провадження у справі.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

У червні 2019 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді-доповідачу.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 26 червня 2019 року справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та стягнення грошових коштів; за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди призначено до розгляду.

Відзив на касаційну скаргу учасники справи до суду не подали.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судом апеляційної інстанції установлено, що в червні 2014 року сторони уклали усну угоду, за умовами якої ОСОБА_2 передав у користування ОСОБА_1 належний йому на праві власності автомобіль марки RENAULT TRAFIK, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з правом набуття останнім права власності на транспортний засіб після сплати його вартості, яка визначена сторонами у 14 400 доларів США, і яку ОСОБА_1 зобов`язався сплачувати ОСОБА_2 щомісячно у розмірі, не меншому ніж 300 доларів США протягом 48 місяців (чотирьох років).

У письмовій формі договірні відносини ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не оформили, однак, ніхто не заперечував і не спростовував як факт укладення угоди, так і факт її часткового виконання.

Так, у підтвердження факту передачі ОСОБА_2 грошових коштів на загальну суму 2 310 доларів США ОСОБА_1 було надано розписку про отримання ОСОБА_2 , починаючи з 30 червня 2014 року по 02 лютого 2015 року щомісячних платежів на загальну суму 2 310 доларів США (а. с. 6).

ОСОБА_2 у суді апеляційної інстанції підтвердив факт отримання зазначених грошових коштів і пояснив, що ці кошти передавалися йому ОСОБА_1 у рахунок сплати вартості переданого автомобіля і за домовленістю між ними після сплати половини визначеної ціни транспортного засобу повинно було відбутися оформлення договору купівлі-продажу.

ОСОБА_2 також пояснив, що, оскільки ОСОБА_1 порушив свої зобов`язання щодо сплати щомісячно 300 доларів США, він відмовився від продовження договірних відносин з останнім і забрав автомобіль. При цьому зазначав, що не поверне отримані від ОСОБА_1 грошові кошти, вважаючи їх платою за користування транспортним засобом протягом восьми місяців.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Касаційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржуване рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частин першої - другої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або випливає із суті змішаного договору.

Згідно з частиною першою статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини першої статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Договір купівлі-продажу транспортного засобу у спірних правовідносинах згідно із вимогами пункту 3 частини першої статті 208 ЦК України, а також відповідно до Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388 з послідуючими змінами (далі - Порядок) належало вчиняти у письмовій формі, яка сторонами не дотримана.

Згідно із статтею 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків. Якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним.

Законом не встановлена недійсність договору купівлі-продажу транспортного засобу у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, однак із положень Порядку вбачається, що для здійснення відчуження транспортного засобу власнику необхідно зняти його з реєстраційного обліку, а новий власник зобов`язаний зареєструвати (перереєструвати) транспортний засіб протягом десяти діб після придбання (одержання).

При цьому документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку, зокрема, договори, укладені на товарних біржах на зареєстрованих в уповноваженому органі Міністерства внутрішніх справ України бланках; укладені та оформлені безпосередньо в сервісних центрах Міністерства внутрішніх справ України у присутності адміністраторів таких органів договори відчуження; нотаріально посвідчені договори, тощо (пункти 7, 8, 42 Порядку).

Ураховуючи, що зазначених дій сторони не вчинили, а навпаки підтверджують, що момент оформлення договору купівлі-продажу пов`язували із проведенням ОСОБА_1 розрахунку за автомобіль, тому правові підстави для визнання договору дійсним відсутні.

Відповідно до вимог статті 759 ЦК України, яка є нормою, що регулює загальні положення про найм, за договором найму (оренди), за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Згідно зі статтею 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі. Договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

За загальним правилом, встановленим статтею 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошових коштів та ухвалюючи у цій частині нове рішення про стягнення грошових коштів, апеляційний суд правильно виходив із того, що сторони усно визначилися, що ОСОБА_1 сплатить ОСОБА_2 вартість автомобіля RENAULT TRAFIK, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у розмірі 14 400 доларів США шляхом щомісячної сплати суми не менше 300 доларів США протягом чотирьох років. Наведену обставину також підтвердив і ОСОБА_1 .

При цьому апеляційний суд обґрунтовано визнав грошові кошти у розмірі 2 310 доларів США авансом, оскільки договору купівлі-продажу автомобіля сторонами у справі укладено не було, тому правові підстави утримувати який, у ОСОБА_2 відсутні.

Визначаючи розмір грошового стягнення, враховано положення статті 533 ЦК України, відповідно до якої грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до встановленого Національним банком України станом на 24 травня 2017 року офіційним курсом гривні щодо долара США, 2 310 доларів США, які підлягають стягненню із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , еквівалентно 60 763 грн 41 коп.

Доводи касаційної скарги про незаконність та необґрунтованість оскаржуваного рішення апеляційного суду, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, порушення норм матеріального та процесуального права при його ухваленні не знайшли свого підтвердження і спростовуються належними та допустимими доказами у справі.

Інші доводи касаційної скарги висновків апеляційного суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають, а направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

При вирішенні вказаної справи судом правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює.

Відповідно до частин першої, другої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення залишити без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Херсонської області від 24 травня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович