Провадження № 6/761/405/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Волошина В.О.,

при секретарі: Яворській А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Алмарк Україна» про визнання виконавчих документів такими, що не підлягають виконанню, по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Кристалбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

В лютому 2019р. заявник ТОВ «Алмарк Україна» звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з вказаною заявою, в якій просив суд:

- визнати два виконавчих листи № 761/37968/14, виданих Шевченківським районним судом м. Києва від 13 липня 2016р. про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Кристалбанк» 3287483,06 грн. боргу за кредитним договором, - такими, що не підлягають виконанню.

Свою заяву, заявник обґрунтовував тим, що у зв`язку з тим, що обов`язок боржників: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 щодо повернення заборгованості за договором відступлення права вимоги від 09 січня 2018р. за кредитним договором №185-Ф/12/08 від 13 листопада 2013р. відсутній у зв`язку з його виконанням, виконавчі листи № 761/37968/14, видані Шевченківським районним судом міста Києва від 13 липня 2016р., слід визнати такими, що не підлягають виконанню.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 05 березня 2019р. справу призначено до розгляду.

В судове засідання учасники справи не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені в установленому законом порядку, від заявника та первісного кредитора ПАТ «Кристалбанк» надійшли заяви про розгляд справи у відсутність їх представників.

Решта учасників процесу в судове засідання не з`явились, поважності причин неявки не повідомили, про час та місце розгляду справи були повідомлені в установленому законом порядку, відповідно до ч. 3 ст. 432 ЦПК України, неявка сторін, не є перешкодою для розгляду поданої заяви.

Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, вважає, що подана заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 13 липня 2016р. Шевченківський районний суд м. Києва ухвалив рішення про задоволення позовних вимог ПАТ «Кристалбанк» про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 суми боргу за кредитним договором у розмірі 3287483,06 грн.

Згідно ст. 431 ЦПК України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Шевченківським районним судом міста Києва на підставі рішення у справі № 761/37968/14 були видані виконавчі листи № 761/37968/14 від 03 листопада 2016р. щодо боржників: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

Шевченківським районним відділом державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального відділу юстиції у місті Києві 25 листопада 2016р. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 52968837 по примусовому виконанню ОСОБА_1 виконавчого листа по справі № 761/37968/14.

Печерським районним відділом державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального відділу юстиції у м. Києві 25 листопада 2016р. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 52971348 по примусовому виконанню ОСОБА_2 виконавчого листа по справі № 761/37968/14.

09 січня 2018р. ПАТ «Кристалбанк» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Паріс», відповідно до договору відступлення права вимоги своє право вимоги за кредитним договором №185-Ф/12/08 від 13 листопада 2013р., укладеним між ПАТ «Терра Банк» право вимоги по яким перейшло до ПАТ «Кристалбанк» прав на активи неплатоспроможного банку ПАТ «Терра Банк» від 22 грудня 2014р., та ОСОБА_1

09 січня 2018р. ТОВ «Фінансова компанія «Паріс» відступило ТОВ «Алмарк Україна», відповідно до договору відступлення права вимоги своє право вимоги за кредитним договором №185-Ф/12/08 від 13 листопада 2013р., укладеним між ПАТ «Терра Банк» право вимоги по яким перейшло до ПАТ «Кристалбанк» прав на активи неплатоспроможного банку ПАТ «Терра Банк» від 22 грудня 2014р., та ОСОБА_1 .

За приписами ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Оскільки, відбувся перехід прав та обов`язків від попереднього кредитора новому, відповідно до правил статті 442 ЦПК України відбулась заміна сторони виконавчого провадження (стягувача).

Згідно довідки №21/02-19/04-02 від 21 лютого 2019р. ТОВ «Алмарк Україна» визнало факт відсутності боргових зобов`язань ОСОБА_1 , ОСОБА_2 перед ним за кредитним договором №185-Ф/12/08 від 13 листопада 2013р. та договором поруки №185-П/13/08 від 13 листопада 2013р., внаслідок погашення заборгованості.

Відповідно до ч. 2 ст. 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Тобто, закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, однак наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до п. 5) ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» є закінчення виконавчого провадження.

Вирішуючи питання щодо визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, суд вважає, що під іншими причинами, про які йдеться в ч. 2 ст. 432 ЦПК України, слід розуміти не припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад, в апеляційному чи касаційному порядку скасовано чи змінено рішення суду, або ж у зв`язку з ново виявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний.

Так, наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Обов`язок боржника може припинятися з передбачених законом підстав. Підстави припинення цивільно-правових зобов`язань, зокрема, містить глава 50 розділу І Книги п`ятої ЦК України.

Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Відповідно до п. 5) ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню, у разі скасування або визнання не чинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини право на виконання рішення, яке виніс суд, є невід`ємною частиною «права на суд», а ефективний захист сторони у справі, а отже, і відновлення справедливості, передбачає зобов`язання адміністративних органів виконувати рішення (пункт 41 рішення від 19 березня 1997р. в справі «Горнсбі проти Греції»).

Європейський суд з прав людини вказує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишалось невиконаним стосовно однієї зі сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинне розглядатися як невід`ємна частина «процесу» в розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункт 63 рішення від 28 липня 1999р. в справі «Іммобільяре проти Італії»).

У пункті 28 рішення Європейського суду з прав людини від 11 грудня 2008р. в справі «Антонюк проти України» зазначено, що відповідальність держави за виконання судових рішень щодо приватних осіб зводиться до участі державних органів у виконавчому провадженні.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання..

У п. 9) ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що у вказаній справі не встановлено, передбачених діючим законодавством підстав для визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, оскільки погашення заборгованості, про що зазначає заявник не свідчить про добровільне виконання зобов`язання, а є підставою у разі повного погашення боргу для закриття виконавчого провадження Шевченківським та Печерським районними відділами державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві, де і перебувають на виконанні вказані вище виконавчі листи.

Отже, матеріально-правовою підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню може мати місце, коли зобов`язання припиняється внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження.

Станом на час надходження до суду заяви про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню та на час вирішення судом цієї заяви, до суду не надходили ні виконавчі листи з відміткою про їх виконання, ні постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження.

У зв`язку з вищевикладеним суд вважає вимоги заяви необґрунтованими, оскільки доводи заявника фактично зводяться до необхідності переоцінки доказів та повторного надання правової оцінки тим обставинам, які вже встановлені при винесенні рішення по суті спору.

Таким чином, суд дійшов висновку що в даному випадку відсутні підстави для визнання виконавчих листів виданих Шевченківським районним судом міста Києва на підставі рішення у справі № 761/37968/14 щодо боржників: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , такими, що не підлягають виконанню.

Керуючись ст. ст. 258-261,263, 268, 353, 354, 432 ЦПК України; ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

у х в а л и в:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Алмарк Україна» про визнання виконавчих документів такими, що не підлягають виконанню, по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Кристалбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - залишити без задоволення.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги, протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали суду складено 27 червня 2019р.

Суддя: