Справа № 569/1864/18
18 липня 2019 року м.Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області в складі
головуючого судді - Кучиної Н.Г.
секретар судового засідання - Ющук О.С.
справа №569/1864/18
учасники справи:представник позивача - адвокат Тимошенко О.
представник відповідача - адвокат Клекотка Ю.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування фізичною особою шкоди, завданої його працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов"язків ,-
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування фізичною особою шкоди, завданої його працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Просить стягнути на її користь 34 337 гривень 27 коп. завданої шкоди працівником відповідача під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
В обґрунтування позову вказує, що 27 серпня 2017 року її чоловік ОСОБА_4 використовував належний їй автомобіль КIA CEED, державний номер НОМЕР_1 , та вирішив скористатись послугами технічного обслуговування транспортного засобу (мийки та прибирання) на автомобільній мийці належній відповідачу, розташованій в с. Велика Омеляна Рівненського району Рівненської області по вул. Приміській, 39. Зазначає, що автомобіль було пошкоджено працівником відповідача ОСОБА_3 , який працював на посаді мийника-прибиральника під час в`їзду в мийний бокс автомийки. Про зобов`язання відшкодування шкоди ОСОБА_3 була надана розписка 27.08.2017р. Шкоду завдану транспортному засобу в сумі вартості придбаних автозапчастин у розмірі 26 653 грн. 27 коп. та вартості ремонтних робіт у розмірі 7684,00 грн. просила стягнути з роботодавця ОСОБА_2 .
Представник позивача адвокат Тимошенко О.В., в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 проти позову заперечив, надав відзив на позовну заяву, зазначивши, що є власником автомобільної мийки, однак про пошкодження автомобіля позивача 27.08.2017р. йому не було відомо до моменту отримання позову. Якщо така шкода й була завдана працівником ОСОБА_3 під час заїзду в мийний бокс, то до службових обов`язків останнього не входив обов`язок керування транспортними засобами клієнтів автомийки, а тому підстав для стягнення шкоди з нього як роботодавця немає. Заперечив розмір заявленої позивачем до відшкодування шкоди з огляду на неналежне фіксування факту пошкоджень автомобіля та неналежне визначення обсягу завданих пошкоджень, а також ненадання позивачем належних документів на підтвердження їх оплати.
Представник відповідача адвокат Клекотка Ю.О. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, в позові просив відмовити.
Ухвалою суду від 11.05.2018 року за клопотання представника позивача ОСОБА_3 було залучено в якості співвідповідача по справі.( а.с. 67)
Співвідповідач ОСОБА_3 позовні вимоги не визнав, зазначивши, що завдав шкоду автомобілю позивача під час заїзду в мийний бокс 27.08.2018 року, однак таку шкоду повинен відшкодувати ОСОБА_2 , як його роботодавець.
Свідок ОСОБА_4 суду пояснив, що він 27.08.2017 року керував автомобілем Kia Ceed д.н.з. НОМЕР_1 належним його дружині, бажав скористатися послугами мийки по АДРЕСА_1 . Приїхавши на мийку, у зв`язку з тим, що була черга, віддав ключі від автомобіля працівнику ОСОБА_3 і пішов по своїх справах. Коли повернувся, ОСОБА_3 йому повідомив, що розбив авто, заїжджаючи в бокс. Щоб зафіксувати завдання шкоди ОСОБА_3 написав йому розписку, в якій зобов`язувався відшкодувати завдану шкоду. В подальшому велися перемови щодо розміру шкоди, але ОСОБА_3 перестав виходити на зв`язок та шкоду не відшкодував. Пояснив, що ремонтом автомобіля займався за його дорученням ОСОБА_5 .
ОСОБА_5 як свідок надав пояснення, що ОСОБА_4 повідомив йому в кінці серпня про ДТП на автомийці. На початку грудня 2018 року він домовився відремонтувати авто та рахунок на оплату ремонту передав позивачці.
Свідок ОСОБА_6 надала пояснення суду про те, що протягом 2017 року працювала мийником-прибиральником у ОСОБА_2 на автомийці. Пояснила, що послуги мийки надаються після заїзду клієнтом в мийний бокс. Обов`язки по керуванню автомобілями клієнтів їй не доручались, в практиці роботи не було такого щоб хтось брав ключі від авто клієнтів. Щодо обов`язків мийника і заборони керувати автомобілями клієнтів проводився інструктаж роботодавцем.
Будучи допитаним в якості свідка ОСОБА_3 суду пояснив, що 27.08.2017 року працював на автомийці, де оформлений згідно трудового договору з 01.02.2017 року «мийником прибиральником рухомого складу». В цей день на мийку приїхав чоловік, як він потім дізнався ОСОБА_4 для миття автомобіля. Оскільки, мийні бокси були зайняті, щоб ОСОБА_4 не чекав, він запропонував дати йому ключі від автомобіля і самостійно заїхати в мийний бокс. ОСОБА_4 віддав йому ключі і десь пішов. Під час заїзду в авто бокс він випадково пошкодив передню частину транспортного засобу. Коли ОСОБА_4 повернувся він про це його повідомив. Про подію ОСОБА_2 не повідомили. Він на місці написав розписку про те, що працюючи на мийці пошкодив автомобіль і зобов`язується відшкодувати витрати на ремонт. Пояснив, що посвідчення водія не має, однак інколи допомагав водіям у заїзді авто в бокс. Роботодавець ОСОБА_2 не давав йому вказівки заіжджати автомобіем у бокс.
Оскільки, відповідач ОСОБА_2 не погоджувався з розміром шкоди, заявленої позивачем до відшкодування, 16 жовтня 2018 року за клопотанням представника відповідача по справі призначено судову автотоварознавчу експертизу з метою визначення вартості відновлювального ремонту транспортного засобу, проведення якої доручено судовому експерту Картавову О.Ю.( а.с. 123-124)
Допитаний в судовому засіданні 13.05.2019 року судовий експерт ОСОБА_7 Ю.О. пояснив, що висновок виконаний ним по матеріалах справи згідно ухвали суду, з урахуванням наявних оригіналів фотознімків пошкоджень транспортного засобу Kia Ceed реєстраційний номер НОМЕР_1 , при дослідженні враховано всі видимі пошкодження транспортного засобу.
Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та їх представників, показання свідків, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.
Судом встановлено, що у власності позивача ОСОБА_1 перебував автомобіль Kia Ceed реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2013 року випуску (згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 ).
Судом також з`ясовано, що ОСОБА_3 є найманим працівником ОСОБА_2 , згідно трудового договору від 01 лютого 2017 року прийнятий на посаду «мийник-прибиральник рухомого складу».( а.с. 4)
27 серпня 2017 року автомобіль Kia Ceed реєстраційний номер НОМЕР_4 зазнав пошкоджень внаслідок керування автомобілем та в`їздом в мийний автобокс працівником мийки ОСОБА_3 на автомобільній мийці, що перебуває у власності ОСОБА_2 і розташована по АДРЕСА_1 .
Згідно відповіді Головного управління Національної поліції у Рівненській області №11/24аз від 22.03.2018р. фактів ДТП за участі автомобіля Kia Ceed реєстраційний номер НОМЕР_4 на 27.08.2017 року не реєструвалось, про страховий випадок на цю дату не повідомлялась, страховою компанією позивача є ПрАТ «СК «ПРОВІДНА».( а.с. 52, 53)
Факт завдання шкоди суд вважає встановленим на підставі пояснень свідка ОСОБА_4 , та з огляду на те, що цей факт визнається співвідповідачем ОСОБА_3 .
Судом на підтвердження цього факту врахована розписка складена 27 серпня 2017 року ОСОБА_3 , де останній визнав, що працюючи на автомийці, при в`їзді в бокс розбив передню частину автомобіля Kia Ceed реєстраційний номер НОМЕР_4 та зобов`язується відшкодувати витрати необхідні на її ремонт.( а.с.3)
Разом з тим, судом встановлено, що ОСОБА_3 посвідчення водія не видавалось, що встановлено судом згідно відповіді Регіонального сервісного центру МВС в Рівненській області вих. №31-17/13аз від 16.03.2018 року.( а.с. 54)
У матеріалах справи відсутні докази, що до трудових обов`язків ОСОБА_3 входив обов`язок керування транспортними засобами на автомийці.
З дослідженого судом трудового договору укладеного 01.02.2017 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вбачається, що ОСОБА_3 виконував обов"язки мийника- прибиральника, трудовий договір на нього не покладав обов"язку щодо можливості заїзду до боксів автомобілями клієнтів ( а.с. 4)
Натомість з матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_3 не має права керувати транспортними засобами в силу вимог закону, адже не має посвідчення водія.
Такі висновки узгоджуються і з поясненнями допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_6 , що підтвердила заборону працівникам брати ключі від автомобілів клієнтів і керувати ними.
Суд приходить до висновку, що сам факт перебування ОСОБА_3 у трудових відносинах з ОСОБА_2 не покладає на ОСОБА_2 відповідальності, як роботодавця, і обов`язку відшкодовувати завдану ним шкоду.
Відповідно до частини першої статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
Отже відповідальність юридичної або фізичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з цією юридичною або фізичною особою в трудових відносинах, і шкоду така особа заподіяла у зв`язку з виконанням трудових (службових) обов`язків.
При цьому під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків розуміється виконання ним роботи, передбаченої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою або спричинена необхідністю як на території роботодавця, так і за її межами.
Аналогічні правові висновки викладено у постановах Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 28.01.2015р. у справі №6-229цс14 та від 21.09.2016р. у справі №6-933цс16.
Відповідальність юридичної або фізичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з даною організацією в трудових відносинах, і шкода, заподіяна нею у зв`язку з виконанням трудових (службових) обов`язків.
У разі завдання шкоди працівником діями, що за своїм змістом не випливають з виконання ним трудових (службових) обов`язків, не виникає відповідальності юридичної або фізичної особи за шкоду, спричинену цим працівником. Він повинен сам відшкодувати цю шкоду на загальних підставах деліктної відповідальності (стаття 1166 ЦК України).
Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
З огляду на зазначені положення ЦК України факт завдання шкоди, що не пов`язаний з виконанням обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання.
Деліктне зобов`язання виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).
Згідно ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 не був уповноважений роботодавцем на дії по керуванню авто, якими задана шкода майну позивача, така робота йому не доручалась роботодавцем і виходить за межі трудового договору та обов`язків «мийника-прибиральника рухомого складу».
А відтак між позивачем та співвідповідачем ОСОБА_3 виникло деліктне зобов`язання, за яким на співвідповідача по справі ОСОБА_3 слід покласти обов`язок по відшкодуванню шкоди, як на особу, що таку шкоду завдала.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
У відповідності до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Також, суд критично відноситься до заперечень позивача щодо вказаного висновку експерта, адже позивач не скористався своїм правом на доведення в суді своєї позиції та надання доказів на його спростування, а також на призначення додаткової або повторної експертизи.
Судові витрати суд розподіляє відповідно до ст. 141 ЦПК України.
Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.
12 березня 2018 року між ОСОБА_2 та АО «РівнеПраво» було укладено договір про надання правничої допомоги.
Стаття 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).
Проаналізувавши матеріали справи, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правову допомогу при розгляді справи в суді, суд приймає до уваги обставини справи, умови укладеного договору про надання правової допомоги від 12.03.2018 року, співмірність винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи; час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, суд вважає їх завищеними та вважає, що стягненню витрат за надання професійної допомоги адвоката, які відповідач ОСОБА_2 поніс, підлягає 2000,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 89, 258-259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування фізичною особою шкоди, завданої його працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов"язків - задоволити частково.
Стянути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 704 ( сімсот чотири грн.) 80 коп.
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені ним судові витрати в розмірі 2000 ( дві тисячі ) грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд Рівненської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Сторони по справі:

Позивач: ОСОБА_1 проживає: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5

Відповідач : ОСОБА_2 проживає : АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6

Відповідач: ОСОБА_3 проживає АДРЕСА_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_7

Повний текст рішення складений 19 липня 2019 року

Суддя: Н.Г.Кучина