Провадження №22-ц/812/1240/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2019 року м. Миколаїв

Справа № 486/615/18

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Шаманської Н.О.,

суддів: Данилової О.О., Коломієць В.В.,

із секретарем судового засідання - Лівшенком О.С.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2

про поділ спільного майна подружжя

за апеляційною скаргою

ОСОБА_2 , поданою її представником ОСОБА_4 ,

на рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області, ухвалене суддею Франчук О.Д. 23 травня 2019 року в приміщенні цього ж суду, дата складення повного тексту рішення не зазначена,

у с т а н о в и в:

16 травня 2018 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

В обґрунтування позову зазначав, що з 24 грудня 1988 року по 23 березня 2016 року перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . В період шлюбу ними за 40 000 грн. придбано автомобіль ВАЗ 2112 0 державний номер НОМЕР_1 , який оформлено на відповідача. Також, на ім`я відповідача було відкрито депозитний рахунок в ПАТ КБ «ПриватБанк», на якому на момент фактичного припинення шлюбних відносин накопичено 46 000 грн.

9 березня 2016 року ОСОБА_2 без згоди позивача продала зазначений автомобіль своїй матері - ОСОБА_5 , а коштами які знаходилась на депозитному рахунку розпорядилася на свій розсуд.

Посилаючись на те, що зазначене майно є їх спільною сумісною власністю, яке відповідач використала на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї, позивач просив в порядку поділу майна подружжя стягнути з ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості 1/2 частки автомобіля ВАЗ 21120 державний номер НОМЕР_1 в сумі 33 750 грн., а також 1/2 частку депозиту накопиченого під час проживання в шлюбі у сумі 23 000 грн.

Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 23 травня 2019 року позов частково задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості 1/2 частки автомобіля у розмірі 36 820 грн. та 1/2 частку депозиту накопиченого під час шлюбу у розмірі 15 501 грн. 07 коп., а всього 52 321 грн. 07 коп.. Розподілені судові витрати.

В апеляційній скарзі представник відповідача - ОСОБА_4, посилаючись на те, що суд першої інстанції не враховував того, що автомобіль та депозитний вклад, компенсацію за які просить стягнути позивач, був проданий, а вклад був знятий у період шлюбу з відома і за згодою останнього, а кошти від реалізації використані в інтересах сім`ї, вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу позивачем не заявлялось, просила скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволенні позову.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача , перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

У частині першій статті 61 СК України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Згідно з статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (частина перша статті 69 СК України).

Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частина перша, друга статті 71 СК України).

У пунктах 22-24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання.

До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб (частина четверта статті 65 СК України).

Частина четверта статті 65 СК України передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

У випадку, коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 27 квітня 2016 року N 6-486цс16.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 24 грудня 1988 року до 23 березня 2016 року (а.с. 3, 115).

В період шлюбу, а саме 11 травня 2010 року, сторонами було придбано автомобіль ВАЗ 2112 0 реєстраційний номер НОМЕР_1 , що підтверджується договором № 8971 купівлі-продажу транспортного засобу, оформленим на ім`я ОСОБА_2 (а.с. 5, 6).

Крім того, на ім`я відповідача у ПАТ КБ «ПриватБанк» було відкрито депозитний рахунок по договору «Стандарт» на 3 місяця від 25 грудня 2013 року.

Як вбачається з виписки за період з 1 травня по 31 грудня 2015 року по договору «Стандарт» на 3 місяці відкритому на ОСОБА_2 , 1 липня 2015 року було здійснено перерахунок коштів на вклад за вимогою для продовження депозитного договору № SAMDNWF**4300 від 25 грудня 2013 року у сумі 46002 грн. 15 коп. Залишок на рахунку 00,00 грн. (а.с. 101).

В період з січня 2015 року по липень 2015 року за даним рахунком було нараховано відсотки по депозиту (а.с. 102).

Звертаючись до суду про стягнення грошової компенсації в порядку поділу майна подружжя, позивач посилався на те, що зазначене майно є їх спільною сумісною власністю, яке відповідач використала на свій розсуд проти волі іншого з подружжя, не на потреби сім`ї.

З матеріалів справи вбачається, що дійсно 9 березня 2016 року автомобіль ВАЗ 2112 0 реєстраційний номер НОМЕР_1 , було продано ОСОБА_6 за дорученням ОСОБА_2 покупцю ОСОБА_5 (матері відповідачки) та того ж дня видано останній свідоцтво про державну реєстрацію на нього (а.с. 8, 164, 165).

За вимогами частин першої, другої статті 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.

Згідно з частиною третьою статті 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з частиною третьою статті 65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Автомобіль є цінною річчю, а тому його продаж може здійснюватись за письмової згоди другого з подружжя.

Відповідно до частини четвертої статті 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

У випадку коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

За змістом наведених норм, факт використання коштів отриманих від продажу спільного майна в інтересах сім`ї повинен доводити той із подружжя, хто відчужив таке майно без згоди на це іншого подружжя.

Проте, в матеріалах справи письмова згода позивача на відчуження спірного автомобіля відсутня.

Факт використання коштів від продажу зазначеного автомобіля в інтересах сім`ї та на її потреби, відповідачем не доведено.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що позивач має право на грошову компенсацію 1/2 вартості спірних транспортного засобу.

Визначаючи розмір грошової компенсації 1/2 вартості спірного транспортного засобу, суд виходив з того, що вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Разом з цим, у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі № 61-9018 св 18 та постанові від 17 квітня 2019року у справі № 286/1784/15-ц, провадження № 61-30184св 18.

Згідно висновку №17-68 експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню середньої ринкової вартості КТЗ складеного 20 липня 2017 року, середня ринкова вартість автомобіля ВАЗ 2112, 2002 року виготовлення на момент розгляду справи складає 73640 грн.

Доказів, які б свідчили про те, що середня ринкова вартість автомобілю є іншою, відповідачем не надано.

Отже, Ѕ частки компенсації за вищезазначений автомобіль складатиме 36 820 грн.

Проте, звертаючись до суду, позивач просив стягнути 33750 грн. компенсації Ѕ частки за проданий відповідачем автомобіль та позовні вимоги в цій частині не змінював.

Однак, вирішуючи спір, суд першої інстанції не звернув належної уваги на зазначені обставини та межі заявлених позивачем вимог та помилкового стягнув більшу суму компенсації , ніж заявлено позивачем.

За такого, рішення суду першої інстанції в цій частині слід змінити, зменшивши стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошової компенсації Ѕ частини автомобіля з 36 820 грн. до 33 750 грн.

Що стосується стягнення з ОСОБА_2 1/2 частки депозиту, то судом встановлено, що за час перебування у шлюбі сторони накопичили на депозитному рахунку 46 002 грн. 15 коп. Дані кошти відповідач в період шлюбу зняла з рахунку та 15 000 грн. у серпні 2015 року перерахувала на рахунок сина, що свідчить про те, що даними грошовими коштами відповідач розпорядилась в період шлюбу та в інтересах сім`ї.

За такого, суд вірно виходив з того, що на користь позивача підлягає стягнення компенсація Ѕ частини депозитного вкладу у розмірі 15 501 грн. 07 коп. ( 46 002 грн. 15 коп. - 15 000 грн. ): 2= 15 501, 07 грн.

При цьому суд вірно вважав, що кошти у розмірі 4050 грн. та 6000 грн., які у 2017 році були перераховані з депозитного рахунку на рахунок сина ОСОБА_7 не можна вважати такими, що використані в інтересах сім`ї за згодою позивача, оскільки ці факти мали місце після розлучення сторін.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Твердження відповідача про те, що решту коштів вона витратила на своє лікування, ще за період шлюбу з відповідачем, не підтверджені належними та допустимими доказами. З досліджених медичних документів та копій квитанцій на лікуванні в онкологічному диспансері вбачається, що ОСОБА_2 перебувала з 12 травня 2016 року по 19 лютого 2018 року, вже після розірвання шлюбу та медичні препарати були придбані останньою в цей період, тобто після розірвання шлюбу.

Доводи представника відповідача про те, що продаж автомобіля було здійснено за згодою позивача, а кошти від продажу автомобіля були використані в інтересах сім`ї, колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки , по-перше, письмових доказів на підтвердження тієї обставини, що позивачем була надана згода на продаж автомобіля матеріали справи не містять, а по-друге, з матеріалів справи вбачається, що автомобіль було продано відповідачем в період процесу розлучення, а саме після відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

До того ж, зазначений автомобіль було продано матері відповідачки.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що відповідачем не доведено, що кошти від реалізації спірного автомобіля, та частина грошових коштів з депозитного рахунку були витрачені в інтересах сім`ї та на її потреби, а тому висновок суду першої про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача грошової компенсації в порядку поділу спільного майна подружжя є вірним.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції слід змінити , стягнувши з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в порядку поділу майна подружжя 49 251 грн. 07 коп. грошової компенсації за Ѕ частину автомобіля ВАЗ 2112 0, 2002 року випуску та Ѕ частину депозитного вкладу

Відповідно до ст.141 ЦПК України, перерозподілу підлягають й судові витрати, пропорційно задоволеним позовним вимогам. Зокрема з відповідача на користь позивача підлягають стягнення 12 312 грн. 27 коп. з урахуванням, того, що позов ОСОБА_1 задоволено на 86,78% ( 14349.80 (судові витрати понесені позивачем) х 86,78% = 12453 - 139 грн. 73 коп. (судові витрати понесені відповідачем, пропорційно задоволеним вимогам апеляційної скарги 1057 грн. (судовий збір при подачі апеляційної скарги) х 13,22% (процент на який задоволені вимоги апеляційної скарги) = 139 грн. 73 коп.).

Керуючись ст.. ст.. 367, 376, 381, 382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану її представником ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 23 травня 2019 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в порядку поділу майна 49251 грн. 07 коп. грошової компенсації.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 12 312 грн. 27 коп.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту .

Головуючий: Н.О. Шаманська

Судді: О.О. Данилова

В.В.Коломієць

Повний текст складено 25 липня 2019 року