ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

22 липня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 731/103/18

Головуючий у першій інстанції - Ходіч В. М.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/666/19

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Вінгаль В.М.,

суддів: Губар В.С., Кузюри Л.В.,

за участю секретаря судового засідання: Бивалькевич Т.В.,

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: Державна казначейська служба України,

за участю: Прилуцької місцевої прокуратури Чернігівської області,

особи, які подали апеляційні скарги: ОСОБА_1 , Державна казначейська служба України, перший заступник прокурора Чернігівської області,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , Державної казначейської служби України, першого заступника прокурора Чернігівської області на рішення Срібнянського районного суду Чернігівської області від 21 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди в зв`язку з незаконним притягненням до кримінальної відповідальності,

прізвище судді: ОСОБА_2 ; місце ухвалення рішення: смт. Срібне,

дата складання повного тексту рішення: 03 березня 2019 року,

УСТАНОВИВ:

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Варвинського районного суду Чернігівської області з даним позовом, з якому з урахуванням уточнених вимог просив стягнути з Державного казначейства України відшкодування моральної шкоди в розмірі 2931862,50 грн. за рахунок коштів Державного бюджету шляхом списання в безспірному порядку на користь ОСОБА_1 з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 16 травня 2013 року прокурором Чернігівської області повідомлено ОСОБА_1 про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Ухвалою слідчого судді Варвинського районного суду Чернігівської області від 01 червня 2013 року до ОСОБА_1 було застосовано запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 22880,00 грн. 03 червня 2013 року відносно ОСОБА_1 складено обвинувальний акт у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 15 січня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 24 березня 2015 року, ОСОБА_1 було виправдано за ч.2 ст.286 КК України за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.

Позивач вказує на те, що внаслідок незаконних дій та рішень органів досудового розслідування та прокуратури йому була завдана моральна шкода, яку він оцінює у розмірі 2931862,50 грн. Була принижена честь, гідність, ділова репутація, життєвий уклад позивача. Через незаконне притягнення до кримінальної відповідальності позивачем були перенесені глибокі душевні хвилювання, внаслідок чого позивач був позбавлений деякий час реалізувати своє право на зайняття адвокатською діяльністю, а також було порушено право на ділову репутацію. Знизився авторитет позивача в суспільстві як депутата Варвинської районної ради. Тривалий час позивач був змушений приймати заспокійливі лікарські засоби, по відношенню до членів своєї сім`ї став дратівливий.

Позивач наголошує на тому, що сам факт притягнення і проведення посадовими особами органів досудового слідства і прокуратури процедури незаконного притягнення позивача до кримінальної відповідальності за злочин, який він не скоював, перебування біля двох років підряд під слідством і судом в статусі підозрюваного і обвинуваченого в тяжкому злочині є тими обставинами, які спричинили глибоку душевну і психологічну травму, викликали пов`язані з цим моральні страждання і переживання.

Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 03 травня 2018 року з метою захисту інтересів Держави допущено до участі у даній справі Прилуцьку місцеву прокуратуру Чернігівської області.

Розпорядженням голови Варвинського районного суду Чернігівської області дану справу надіслано до Срібнянського районного суду Чернігівської області з підстав, передбачених п.2 ч.1 ст.31 ЦПК України.

Рішенням Срібнянського районного суду Чернігівської області від 21 лютого 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто на користь ОСОБА_1 600 000 грн. на відшкодування моральної шкоди в зв`язку з незаконним притягненням до кримінальної відповідальності за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Судові витрати віднесено за рахунок держави.

В апеляційній скарзі Державна казначейська служба України просить скасувати рішення Срібнянського районного суду Чернігівської області від 21 лютого 2019 року та відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги Державної казначейської служби України полягають у тому, що Срібнянський районний суд розглянув заяву ОСОБА_1 про відшкодування шкоди всупереч вимогам Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», оскільки відповідний розгляд повинен був здійснювати Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області.

Скаржник вказує на неможливість розгляду позову, пред`явленого виключно до Державної казначейської служби України та вважає, що розмір морального відшкодування позивачеві безпідставно завищено. Крім того, відповідно до п.3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 06.12.2016 року №1774-VIII (набрав чинності з 01 січня 2017 року) мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить змінити рішення Срібнянського районного суду від 21 лютого 2019 року в частині розміру відшкодування моральної шкоди, а саме стягнути з Державного казначейства України відшкодування моральної шкоди в розмірі 2931862,50 грн. за рахунок коштів Державного бюджету шляхом списання в безспірному порядку на його користь з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України, стягнути на його користь всі понесені судові витрати, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 зводяться до того, що Прилуцьку місцеву прокуратуру Чернігівської області було безпідставно залучено; районний суд не в повній мірі врахував характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань, які завдані позивачу незаконним притягненням до кримінальної відповідальності; в порушення ст..ст.141,264 ЦПК України позивачу не відшкодовані судові витрати, пов`язані з проведенням експертизи у розмірі 16000,00 грн.

В апеляційній скарзі перший заступник прокурора Чернігівської області просить скасувати рішення Срібнянського районного суду Чернігівської області від 21 лютого 2019 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 у повному обсязі, а судові витрати, пов`язані з оскарженням рішенням покласти на ОСОБА_1 , стягнувши їх на користь прокуратури Чернігівської області, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права (ст.ст.16,23,1176 ЦК України, Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду») та порушення норм процесуального права (ст.ст.77-80,89,26,264 ЦПК України).

Доводи апеляційної скарги першого заступника прокурора Чернігівської області зводяться до того, що враховуючи період перебування позивача під слідством і судом, що становить 22 місяці (з моменту повідомлення позивача про підозру - 16.05.2013 року і до постановлення ухвали Апеляційним судом Чернігівської області від 24.03.2015 року, якою виправдовувальний вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 15.01.2015 року залишено без змін), розмір моральної шкоди, за умови обґрунтованості позовних вимог, може бути визначений в сумі 91806,00 грн. (4173 грн. х 22 місяці).

У наданому відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , прокуратура Чернігівської області вважає, апеляційну скаргу ОСОБА_1 безпідставною та необґрунтованою.

У наданому відзиві на апеляційну скаргу першого заступника прокурора Чернігівської області, Гезердава В.В . просить залишити апеляційну скаргу першого заступника прокурора Чернігівської області без задоволення.

Заслухавши голову судового засідання, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали даної справи та матеріали кримінальної справи №731/103/13-к, обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок незаконного притягнення позивача до кримінальної відповідальності, з урахуванням характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, засад розумності, виваженості та справедливості розмір моральної шкоди визначено судом у розмірі 600000 грн.

У справі встановлено, що 16 травня 2013 року прокуратурою Чернігівської області було складено повідомлення про те, що ОСОБА_1 підозрюється у порушенні Правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_4 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

17 травня 2013 року ОСОБА_1 був повідомлений про підозру (а.с.100-101 т.2 справи №731/103/13-к).

01 червня 2013 року ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області задоволено клопотання т.в.о. слідчого СВ Варвинського РВ УМВС Котеленець Ю.М. про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді застави та визначено підозрюваному ОСОБА_1 розмір застави у сумі 22880 грн. (а.с.114 т.2 справи №731/103/13-к).

03 червня 2013 року відносно ОСОБА_1 складено обвинувальний акт у кримінальному провадженні по факту порушення Правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, що спричинило смерть потерпілого, тобто злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України за №0000012 від 27 листопада 2012 року (а.с.2-3 т.3 справи №731/103/13-к).

15 січня 2015 року вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 24 березня 2015 року, ОСОБА_1 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.286 КК України та виправдано, за відсутністю в його діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України (а.с.138-145,180-186 т.5 справи №731/103/13-к).

Статтею 56 Конституції України визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.1176 ЦК України право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (далі - Закон №266/94-ВР) підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 2 Закону №266/94-ВР право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає в тому числі і у випадку постановлення виправдувального вироку суду.

Згідно із п.5 ст. 3 Закону №266/94-ВР у наведених в статті 1 Закону випадках громадянинові підлягає відшкодуванню моральна шкода.

Відповідно до ч.ч.2,3 ст.13 Закону №266/94-ВР розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться, виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Отже, межі відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом визначаються за кожен місяць перебування під слідством чи судом, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент відшкодування. При цьому, визначений законом розмір є мінімальним, що гарантований державою, а суд, враховуючи обставини конкретної справи, може застосувати й більший розмір відшкодування.

Встановивши, що за результатом обвинувачення ОСОБА_1 було визнано невинуватим та постановлено виправдувальний вирок за відсутністю в його діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що зазначене є підставою для відшкодування йому моральної шкоди.

Проте апеляційний суд не погоджується з розміром моральної шкоди, визначеним судом першої інстанції.

Враховуючи обсяг заподіяної шкоди, глибину та тривалість моральних страждань, перебування позивача під слідством і судом, з урахуванням засад розумності та справедливості, колегія суддів приходить до висновку, що позивачеві слід відшкодувати завдану йому моральну шкоду у розмірі 93017 грн. 52 коп., який визначено, виходячи з мінімального розміру заробітної плати, визначеної законодавством на момент відшкодування (4173 грн.), за кожен місяць перебування під слідством чи судом, тобто за період з 16 травня 2013 року по 24 березня 2015 року, що складає 22 місяці 9 днів.

Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що в період з 2008 року по березень 2015 року його життя кардинально змінилося, моральна шкода повинна бути визначена у розмірі 784,5 мінімальних заробітних плат, як це було встановлено експертом, апеляційний суд враховує наступне.

За матеріалами справи, 17 березня 2008 року постановою Варвинського ВДАІ відмовлено в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_1 , яка постановою прокурора Варвинського району Чернігівської області від 27 березня 2008 року була скасована, порушено кримінальну справу за фактом ДТП, що спричинила смерть потерпілого за ч.2 ст.286 КК України (а.с.1-2,3 т.1 справи №731/103/13-к).

Постанова прокурора Варвинського району Чернігівської області від 27 березня 2008 року була неодноразовим предметом оскарження у Варвинському районному суді Чернігівської області. Так, остаточною постановою Варвинського районного суду від 07 липня 2008 року, яка набрала законної сили, постанову прокурора Варвинського району Чернігівської області від 27 березня 2008 року скасовано в частині порушення кримінальної справи за фактом ДТП, що спричинила смерть потерпілого за ч.2 ст.286 КК України (а.с.19-20 т.1 справи №731/103/13-к).

22 липня 2008 року ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області закрито апеляційне провадження за апеляцією прокурора Варвинського району на постанову Варвинського районного суду від 29 травня 2008 року та скаржника ОСОБА_1 на постанову Варвинського районного суду від 07 липня 2008 року (а.с.21 т.1 справи №731/103/13-к).

Таким чином, з березня 2008 року по січень 2012 року відносно ОСОБА_1 не вчинялися процесуальні дії, які є підставою для відшкодування шкоди відповідно до Закону №266/94-ВР.

Тільки 16 травня 2013 року було повідомлено ОСОБА_1 про підозру, складено обвинувальний акт, за результатами розгляду якого позивача було визнано невинуватим та постановлено виправдувальний вирок.

За період перебування позивачем під слідством і судом - з 16 травня 2013 року по 24 березня 2015 року підлягає відшкодуванню моральна шкода у розмірі 93017 грн. 52 коп., яка відповідає характеру правопорушення, глибині фізичних та душевних страждань позивача.

Вимоги ОСОБА_1 у відшкодуванні йому понесених судових витрат, пов`язаних з проведенням експертизи у сумі 16000,00 грн. не підлягають задоволенню, оскільки результати висновку експерта №СЕ-1206-4-1013.18 від 23.10.2018 року не були покладені в основу постанови.

Є безпідставним посилання Державної казначейської служби України на те, що Срібнянський районний суд розглянув заяву ОСОБА_1 про відшкодування шкоди всупереч вимогам Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», оскільки відповідний розгляд повинен був здійснювати Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області. Позивач звернувся до Варвинського районного суду Чернігівської області з цим позовом на загальних підставах, визначених ЦПК України, у тому числі із дотриманням правил територіальної підсудності. Розпорядженням голови Варвинського районного суду Чернігівської області дану справу надіслано до Срібнянського районного суду Чернігівської області з підстав, передбачених п.2 ч.1 ст.31 ЦПК України.

Кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Відповідно до ч.1 ст.170 ЦК України держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Отже, у цій справі Державна казначейська служба України є компетентним органом, який представляє державу.

Є помилковим посилання Державної казначейської служби України на п.3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 06.12.2016 року №1774-VIII (набрав чинності з 01 січня 2017 року), за яким мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат, оскільки відшкодування моральної шкоди, заподіяної позивачу, не є його посадовим окладом, заробітною платою чи іншою виплатою, а тому підстави для застосування п.3 Прикінцевих та перехідних положень закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 року до спірних правовідносин відсутні.

Доводи апеляційної скарги першого заступника прокурора Чернігівської області про недоведення позивачем підстав для відшкодування шкоди спростовуються вищевстановленими обставинами справи.

Враховуючи викладене, апеляційний суд змінює рішення суду першої інстанції шляхом зменшення розміру морального відшкодування, стягнутого на користь ОСОБА_1 за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України, з 600 000 грн. до 93017 грн. 52 коп.

При зверненні з апеляційною скаргою прокуратура Чернігівської області сплатила 11250 грн. (а.с.112), а необхідно було сплатити 9000 грн., тому судовий збір у сумі 2250 грн. підлягає поверненню прокуратурі Чернігівської області. Державна казначейська служба України за подання апеляційної скарги сплатила 9000 грн. (а.с.130).

У зв`язку з частковим задоволенням апеляційних скарг Державної казначейської служби України, першого заступника прокурора Чернігівської області на 84,50%, останнім належить компенсувати по 7605,00 грн. судового збору за апеляційний розгляд справи за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 382, 383, 384, 389-391 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційні скарги Державної казначейської служби України, першого заступника прокурора Чернігівської області задовольнити частково.

Рішення Срібнянського районного суду Чернігівської області від 21 лютого 2019 року змінити, зменшивши розмір морального відшкодування, стягнутого на користь ОСОБА_1 за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України, з 600 000 грн. до 93017 (дев`яносто трьох тисяч сімнадцять) грн. 52 коп.

Компенсувати Державній казначейській службі України (м. Київ, вул. Бастіонна, 6, ) 7605 (сім тисяч шістсот п`ять) грн. 00 коп. судового збору за апеляційний розгляд справи за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Компенсувати прокуратурі Чернігівської області (р/р НОМЕР_1 , МФО 820172, ) 7605 (сім тисяч шістсот п`ять) грн. 00 коп. за апеляційний розгляд справи за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Зобов`язати УК у м.Чернігові повернути прокуратурі Чернігівської області (р/р НОМЕР_1 , МФО 820172, ) сплачений судовий збір у сумі 2250 (дві тисячі двісті п`ятдесят) грн. 00 коп., згідно платіжного доручення №737 від 02 квітня 2019 року за наступними реквізитами: отримувач - УК у м.Чернігові/м. Чернігів/22030101, код отримувача - 38054398, банк отримувача - Казначейство України (ел. адм. подат.), код банку - 899998, номер рахунку - 0032, код класифікації доходів бюджету - 22030101.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Голова судового засідання

Судді