Постанова

Іменем України

22 липня 2019 року

м. Київ

справа № 757/54465/17-ц

провадження № 61-35434 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Усика Г. І. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Ступак О. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Генеральна прокуратура України, Державна казначейська служба України,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 12 грудня 2017 року у складі судді Остапчук Т. В. та постанову Апеляційного суду м. Києва від 26 лютого

2018 року у складі колегії суддів: Білич І. М., Болотова Є. В., Поліщук Н. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Генеральної прокуратури України, Державної казначейської служби України про відшкодування майнової та моральної шкоди.

На обгрунтування позовних вимог зазначав, що 24 липня 2017 року він звернувся до Генеральної прокуратури України із заявою про вчинення кримінального правопорушення. З огляду на відсутність належного реагування на таку заяву, він був змушений подати до суду скаргу на бездіяльність відповідача, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 07 серпня 2017 року зазначену скаргу було задоволено, зобов`язано уповноважених службових осіб Генеральної прокуратури України внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за поданою ним заявою про кримінальне правопорушення та розпочати досудове розслідування.

Унаслідок протиправних дій посадових осіб Генеральної прокуратури України йому заподіяно майнову шкоду, що складається з витрат на проїзд до м. Києва, витрат на відрядження, вартості поштового відправлення до Генеральної прокуратури України, що загалом становить 505,00 грн., а також порушено його звичний спосіб життя, оскільки він змушений був витрачати особистий час на звернення до суду зі скаргами на бездіяльність відповідача, що завдало йому моральну шкоду, яку він оцінив у розмірі 5 000,00 грн.

Посилаючись на наведене та положення статті 1176 ЦК України, статті 1, 5 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», позивач просив стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України на відшкодування йому майнової шкоди 505,00 грн та моральної шкоди 5000,00 грн шляхом їх списання з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 12 грудня 2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано недоведеністю позовних вимог

ОСОБА_1 , оскільки ним не надано жодних доказів, які б підтверджували факт заподіяння йому шкоди з вини Генеральної прокуратури України, наявність заподіяної йому шкоди, протиправність дій відповідача та причинного зв`язку між протиправним діянням заподіювача і шкодою.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду м. Києва від 26 лютого 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Печерського районного суду м. Києва від 12 грудня 2017 року залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що згідно відповідно до ухвали Печерського районного суду м. Києва від 07 серпня 2017 року, предметом її розгляду була скарга подана ОСОБА_1 , як представником Приватного сільськогосподарського підприємства «Війтівське» (далі - ПСП «Війтівське») у порядку статті 303 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України), а тому висновок суду першої інстанції про недоведеність позивачем завдання йому, як фізичній особі, майнової та немайнової шкоди протиправною поведінкою посадових осіб Генеральної прокуратури України, є законним та обгрунтованим.

Узагальнені доводи касаційної скарги та аргументів інших учасників справи

У червні 2018 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , у якій заявник просив скасувати рішення Печерського районного суду м. Києва від

12 грудня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від

26 лютого 2018 року, ухвалити нове судове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Касаційна скарга обгрунтована посиланням на те, що помилковість висновків судів попередніх інстанцій, оскільки ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 07 серпня 2017 року встановлено факт протиправної бездіяльності посадових осіб Генеральної прокуратури України, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що з огляду на положення статей 55, 56 Конституції України, які є нормами прямої дії, є підставою для відшкодування йому за рахунок держави майнової та моральної шкоди.

У липні 2018 року до Верховного Суду надійшов відзив Генеральної прокуратури України на касаційну скаргу, обгрунтований тим, що суди попередніх інстанцій дійшли обгрунтованого висновку про те, що положення Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» не поширюються на спірні правовідносини, оскільки резолютивна частина ухвали Печерського районного суду м. Києва від

07 серпня 2017 року не містить висновку суду про визнання протиправною бездіяльності Генеральної прокуратури України. Позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження заподіяння йому Генеральною прокуратурою України шкоди, оскільки скаргу у порядку статті 303 КПК України він подавав не від свого імені, а як представник ПСП «Війтівське», не довів неправомірності дій Генеральної прокуратури України щодо нього, наявності шкоди, причинного зв`язку між заподіяною шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини відповідача.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 20 червня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі.

Згідно частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Фактичні обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій

Судами попередніх інстанцій установлено, що 31 липня 2017 року до Генеральної прокуратури України надійшла заява ОСОБА_1 щодо можливого вчинення кримінального правопорушення, яку листом Генеральної прокуратури України від 02 серпня 2017 року № 17/7-999-03 направлено для вирішення до прокуратури Вінницької області.

За наслідками розгляду заяви позивача від 24 липня 2017 року про кримінальне правопорушення, прокуратурою Вінницької області відмовлено у внесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

31 липня 2017 року ОСОБА_1 , як представник ПСП «Війтівське», відповідно до статті 303 КПК України, звернувся до Печерського районного суду м. Києва зі скаргою на бездіяльність Генеральної прокуратури України.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 07 серпня 2017 року задоволено скаргу представника ПСП «Війтівське» ОСОБА_1 на бездіяльність уповноваженої особи Генеральної прокуратури України, що полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, зобов`язано уповноважених службових осіб Генеральної прокуратури України внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за заявою представника ПСП «Війтівське» ОСОБА_1 від 24 липня 2017 року про вчинення кримінального правопорушення, та розпочати досудове розслідування.

06 вересня 2017 року Генеральною прокуратурою України на адресу позивача направлено повідомлення про те, що 31 серпня 2017 року Генеральною прокуратурою України, на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва від 07 серпня 2017 року, зареєстровано кримінальне провадження

№ 0002789, яке спрямовано для організації досудового розслідування до прокуратури Вінницької області.

Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи зазначених органів під час здійснення ними своїх повноважень, визначені статтями 1173 та 1174 ЦК України відповідно.

Під час визначення належної до застосування до спірних правовідносин норми права Верховний Суд ураховує правовий висновок, сформульований Верховним Судом України у постанові від 22 червня 2017 року у справі № 6-501цс17, згідно якого шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких наведено у частині першій статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті, тобто така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, його посадовою та службовою особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Системних аналіз наведених норм права, з урахуванням сформульованих правових висновків щодо їх застосування у подібних правовідносинах, дає підстави для висновку, що необхідною умовою настання відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду, визначеної статтями 1173 та 1174 ЦК України, є визнання протиправною дій або бездіяльності органу державної влади, його посадової чи службової особи.

Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини.

З урахуванням положень пункту 10 частини другої статті 16, статей 21, 1173 та 1174 ЦК України шкода, завдана зазначеними органами чи (та) особами, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування лише у випадках визнання їхніх рішень незаконними й їх подальшого скасування або визнання дій або бездіяльності таких органів чи (та) осіб незаконними.

Відповідно до частини першої статті 60 ЦПК України 2004 року кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відмовляючи у задоволенні заявлених позовних вимог суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, надавши належну правову оцінку доводам позивача та наданих ним доказів, правильно виходив з недоведеності вимог ОСОБА_1 за відсутності доказів завдання йому майнової та моральної шкоди, протиправних дій відповідача, а також причинного зв`язку між такою шкодою та протиправними діями відповідача. Оскаржуючи до суду бездіяльність уповноваженої особи Генеральної прокуратури України, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 24 липня 2017 року про вчинення кримінального правопорушення, як правильно зазначив апеляційний суд, ОСОБА_1 діяв від імені та в інтересах ПСП «Війтівське» як його представник, у зв`язку з чим понесені ним під час представництва інтересів зазначеної юридичної особи витрати, не є заподіяною йому шкодою.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Аналізуючи наведене, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій правильно визначилися з характером спірних правовідносин, вірно застосували закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідили матеріали справи та надали належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам, а відтак оскаржувані судові рішення є законними та обгрунтованими, що є правовою підставою для залишення касаційної скарги без задоволення.

Керуючись статтями 400, 401, 415, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 12 грудня 2017 року та постанову Апеляційного суду м. Києва від 26 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Г. І. Усик

І. Ю. Гулейков

О. В. Ступак