Справа № 720/465/19
Провадження № 2/720/389/19
22 липня 2019 року Новоселицький районний суд Чернівецької області в складі головуючого судді Вівчар Г.А., за участю секретаря судового засідання Факащук А.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новоселиця справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ,
-про звернення стягнення на предмет іпотеки,
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, наполягає на задоволенні позовних вимог в повному обсязі, не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку.
Відповідач до судового засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому ЦПК України порядку.
Відповідно до ст..280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити по справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання, не повідомив причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно від 18.07.2014 року, на Торгово - виробничий - виставковий комплекс з станцією технічного обслуговування автомашин, салоном краси, складськими, офісними та житловими приміщеннями, знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , та право власності ОСОБА_2 обтяжуються в інтересах ОСОБА_1 ...
Глава 71 ЦК України регулює умови надання позики, кредиту та банківській вклад.
Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Відповідно до ч.1ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. За правовим висновком, який міститься в постанові від 18 вересня 2013р. Верховного Суду України по справі № 6-63 цс 13, предметом якої був спір про стягнення боргу за договором позики, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
Статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до ч. 1 ст.530 ЦК України, зобовязання повинне виконуватись у строк, що встановлений у договорі.
Відповідно до ст..526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст..525 ЦК України неможливість односторонньої відмови від виконання зобовязання або його зміна, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі ст..1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем у строк та у порядок, встановлені договором.
Відповідно до ст..610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання.
Відповідно до п. 1.3. договору іпотеки, за рахунок Предмета іпотеки Іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за Договором позики у повному обсязі, а також відшкодувати витрати, пов`язані з пред`явленням вимоги за Договором позики і зверненням стягнення на Предмет іпотеки, в тому числі витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису, витрати щодо утримання і збереження Предмета іпотеки, витрати щодо страхування Предмета іпотеки, відшкодувати збитки, завдані порушенням Договору позики чи умов Договору.
Згідно з п.п.5.1, 5.2 договору іпотеки, у разі неповернення позики у термін, вказаний в Договорі позики, а також у разі невиконання або неналежного виконання Іпотекодавцем будь-яких умов цього Договору, або з інших підстав, передбачених чинним законодавством України, Іпотеко держатель вправі задовольнити свої вимоги за Договором позики шляхом звернення стягнення на Предмети іпотеки у порядку, передбаченому чинним законодавством України.
5.2.Звернення стягнення на Предмети іпотеки може відбуватися будь-яким із наступних способів на вибір Іпотекодержателя: з а рішенням суду; у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса; згідно з договором про задоволення вимог Іпотекодержателя, в порядку встановленому Розділом V Закону України "Про іпотеку", шляхом продажу Предметів іпотеки з публічних торгів.
При цьому витрати Іпотекодержателя, пов`язані з пред`явленням вимоги за Договором позики та зверненням стягнення на Предмети іпотеки, також забезпечуються цією іпотекою, тобто ці витрати бере на себе Іпотекодавець та вони підлягають відшкодуванню Іпотекодержателю в повному обсязі.
Таким чином, як вбачається з договору іпотеки, на підставах, передбачених чинним законодавством, на предмет іпотеки може бути звернено стягнення, в тому числі і на підставі рішення суду.
Відповідно до ч.1 статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.
Відповідно до ч. 3 ст.33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Судом встановлена що станом на день звернення до суду з позовною заявою сума позики за договором позики між сторонами не повернута, отже, відповідач як іпотекодавець порушив умови договору позики, що є підставою для звернення стягнення на предмет іпотеки.
Відповідно до ч.1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.
Відповідно до ч.2 Закону України «Про іпотеку» положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.
Згідно з п.37 Постанови Пленуму ВССУ № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року, невиконання вимог частини першої ст..35 Закону України «Про іпотеку» про надіслання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушення зобов`язання не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду (на відміну від інших способів звернення стягнення (частина третя статті 33 цього Закону), оскільки іпотекодавець у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог іпотекодержателя, що відповідає положенням статті 124 Конституції України.
Відповідно до ст.. 38 Закону України «Про іпотеку» встановлено право іпотекодержателя на продаж предмету іпотеки.
Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статті 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.
З пункту 1.4. договору іпотеки вбачається, що сторони погодили, що вартість предмета іпотеки складає 4800000 грн.( чотири мільйона вісімсот тисяч грн.. ).
Отже на підставі викладеного суд дійшов висновку про наявність підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки.
Відповідно до 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 9605 грн. (дев`ять тисяч шістсот п`ять грн..).
На підставі ст.ст.512-514,525,526,530,610,1048,1049,1050,1054 ЦК України. ст.. 12,33,35,38,39 Закону України «Про іпотеку» та керуючись ст.ст. 4,10,12,13,3, 76,81,141,223, 263-265,268,273,280-284,354,355 ЦПК України, суд,-
Стягнути з ОСОБА_2 , ІПН: НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІПН: НОМЕР_2 понесені судові витрати в сумі 9605 грн. (дев`ять тисяч шістсот п`ять грн..).
Заочне рішення може бути переглянуто Новосенлицьким районним судом Чернівецької області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Сторони можуть ознайомитись з повним мотивованим рішенням через десять днів.

Судя: Вівчар Г.А.