Постанова

Іменем України

17 липня 2019 року

м. Київ

справа № 750/8906/14

провадження № 61-14016св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Кузнєцова В. О.,

суддів: Жданової В. С., Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа - приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 березня 2016 року у складі судді Литвиненко І. В. та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 02 червня 2016 року у складі колегії суддів: Хромець Н. С., Бечка Є. М., Кузюри Л. В.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування 3/8 частини квартири АДРЕСА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А. А. 17 вересня 2012 року, що був укладений між нею та онуком ОСОБА_2 та повернення сторін у попередній стан.

Позов мотивований тим, що договірдарування позивач не підписувала та не укладала його, а тому просила визнати правочин недійсним.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 березня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, щопозивачем не доведено, що ОСОБА_3 не мала наміру укладати оспорюваний договір дарування. Висновком експерта від 23 червня 2015 року № 122 не встановлено чи виконаний підпис і запис, що його супроводжує на спірному договорі дарування частини квартири (примірник нотаріуса) ОСОБА_3 , у зв`язку з малим обсягом графічного матеріалу, малою інформативністю досліджуваного підпису та короткого запису, простотою будови, виконання якої зустрічається у багатьох осіб.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 02 червня 2016 року рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 березня 2016 року залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував обставини справи, дав їм належну правову оцінку, тому рішення суду першої інстанції відповідає вимогам законодавства і підстав для його скасування немає.

Короткий зміст касаційної скарги

У червні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (далі - ВССУ) надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 , у якій позивач, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення першої та апеляційної інстанцій і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою ВССУ від 30 червня 2016 року відкрито касаційне провадження у даній справі та витребувано її матеріали з суду першої інстанції.

Ухвалою ВССУ від 01 березня 2017 року справу призначено до судового розгляду.

16 березня 2018 року справу № 750/8906/14 передано до Верховного Суду.

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Аргументи учасників справи

Доводи касаційної скарги

У касаційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що суди попередніх інстанцій дійшли помилкових висновків про відмову у задоволенні позову, оскільки вони не відповідають матеріалам справи та вимогам закону. Зазначає, що судами не враховано, що ОСОБА_3 не збиралася нікому дарувати свою частину квартири, тому спірний договір дарування не підписувала. Зазначає, що ОСОБА_3 була інвалідом по зору, тому сама не могла прочитати та підписати договір.

Посилається на те, що з вини відповідача не установлено чи підписувала ОСОБА_3 спірний договір дарування, примірник якого знаходиться у відповідача, оскільки ОСОБА_2 не надав свій примірник договору для експертного дослідження. Таким чином, він ухилився від проведення експертизи, однак судами не було роз`яснено положення статті 146 ЦПК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) щодо наслідків ухилення від проведення експертизи. Зазначає, що апеляційний суд безпідставно відмовив позивачу у проведенні додаткової експертизи, з посиланням на те, що таке клопотання не заявлялося в суді першої інстанції.

Короткий зміст заперечень

Сторони не скористалися правом на подання відзиву (заперечень) на касаційну скаргу.

Обставини справи

Суди встановили, що 17 вересня 2012 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 уклали договір дарування частини нерухомого майна, згідно з яким ОСОБА_3 подарувала відповідачу 3/8 частини квартири АДРЕСА_1 . Цей договір був посвідчений приватним нотаріусом Завалієвим А. А.

Рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 08 липня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання договору дарування недійсним з підстав вчинення правочину позивачем внаслідок обману, помилки щодо обставин, які мають істотне значення та вчинення правочину за тяжких для неї обставин, у задоволенні позову відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 27 серпня 2014 року вказане рішення залишено без змін.

У жовтні 2014 року представник позивача заявив клопотання про призначення почеркознавчої експертизи.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 жовтня 2014 року у вказаній справі призначено судову почеркознавчу експертизу.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 січня 2015 року витребувано у ОСОБА_2 оригінал договору дарування від 17 вересня 2012 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Однак вказану ухвалу відповідач не отримав, оскільки конверт з ухвалою від 06 січня 2015 року повернувся до районного суду за закінченням терміну зберігання його на поштовому відділенні (т. 1, а. с. 84).

Висновком експерта Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області від 23 червня 2015 року № 122 встановлено, що збіжні ознаки недостатні для ідентифікації підпису та запису, а розбіжні нестійкі і не створюють індивідуальної сукупності, достатньої для заперечення тотожності виконавця, тому не можуть бути взяті до уваги, пояснюється це малим обсягом графічного матеріалу, малою інформативністю досліджуваного підпису та короткого запису, простотою будови, виконання якої зустрічається в багатьох осіб, що не дає можливості пояснити збіжні та розбіжні ознаки, враховуючи недостатню кількість зразків почерку та час виконання наданих зразків, а також виконання підпису короткого запису у вигляді варіаційності або зміненим чи викривленим почерком. У результаті чого експерт не зміг відповісти на запитання: «Чи виконаний підпис та запис, що його супроводжує, на Договорі дарування частини квартири (примірник нотаріуса) від 17 вересня 2012 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у графі дарувальник ОСОБА_3 ?». Крім того питання: «Чи виконаний підпис та запис, що його супроводжує, на Договорі дарування частини квартири (примірник Відповідача) від 17 вересня 2012 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у графі дарувальник ОСОБА_3 ?» не вирішувалось у зв`язку із тим, що вказаний документ на дослідження надано не було.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач померла, у зв`язку із чим ухвалоюДеснянського районного суду м. Чернігова від 19 серпня 2015 року провадження у справі зупинено до залучення до участі у справі правонаступника позивача.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 09 грудня 2015 року відновлено провадження у справі.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 28грудня 2015 року замінено позивача ОСОБА_3 на її правонаступника - ОСОБА_1

Установлено, що клопотання про призначення повторної або додаткової експертизи учасниками розгляду справи у суді першої інстанції не заявлялись.

02 червня 2016 року в суді апеляційної інстанції представник позивача заявив клопотання про призначення експертизи для вирішення питання: чи виконаний підпис та запис, що його супроводжує, на спірному договорі дарування частини квартири (примірник відповідача) ОСОБА_3 ; чи виконаний підпис та запис, що його супроводжує, у реєстрі для реєстрації нотаріальних дій при посвідченні договору дарування ОСОБА_3 .

Апеляційний суд відмовив у задоволенні вказаного клопотання з посиланням на те, що в суді першої інстанції сторони не заявляли клопотання про призначення повторної чи додаткової експертизи.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на таке.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини першої стаття 143 ЦПК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) для з`ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Згідно із частиною першою статті 146 ЦПК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Стаття 146 ЦПК України встановлює спеціальну процесуальну санкцію для осіб, які ухиляються від участі в експертизі. Суд може визнати факт для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні лише у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо.

Застосування наслідків ухилення від участі в експертизі можливе лише після постановлення ухвали про призначення експертизи та підтвердження факту ухилення особи від участі в експертизі. Ухиленням від участі в експертизі є умисні дії особи, яка бере участь у справі, метою яких є неможливість проведення експертизи, яку призначив суд.

У справі, що переглядається ненадання відповідачем примірника договору дарування для дослідження його експертом не призвело до неможливості проведення експертизи. Експертиза була проведена, але експерт не зміг дійти однозначного висновку у зв`язку з малою інформативністю досліджуваного підпису і простотою його будови, про що і вказав у висновку.

Таким чином, правильними є висновки апеляційного суду про те, що до відповідача не можуть бути застосовані наслідки статті 146 ЦПК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) щодо ухилення від проведення експертизи, оскільки ненадання матеріалів відповідачем не призвело до неможливості проведення самої експертизи.

Крім того, у суді першої інстанції сторони не скористалися правом на звернення із клопотаннями про проведення повторної чи додаткової експертизи.

Доводи касаційної скарги щодо відсутності у ОСОБА_3 наміру дарувати свою квартиру будь-кому, її інвалідності по зору, приховування відповідачем інформації про укладення договору від дарувальника, невідповідність волі ОСОБА_3 укладеному договору вже були предметом дослідження в іншій справі № 750/1605/14 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання недійсним цього ж договору дарування з тих підстав, що він укладений під впливом помилки та обману, а також під впливом тяжкої обставини, і висновки щодо них зроблені у судових рішеннях Деснянського районного суду м. Чернігова від 08 липня 2014 року та Апеляційного суду Чернігівської області від 27 серпня 2014 року, які набрали законної сили.

Інші доводи касаційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів, що не передбачено положеннями статті 400 ЦПК України, яким судами надана належна правова оцінка, на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

За правилами статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшла висновку про залишення без задоволення касаційної скарги та залишення без змін судових рішень першої та апеляційної інстанцій, оскільки судові рішення є законними та обґрунтованими.

Щодо розподілу судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргуОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 02 червня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. О. Кузнєцов
Судді:В. С. Жданова В. М. Ігнатенко
С. О. Карпенко М. Ю. Тітов