1Справа № 335/7348/18 2/335/221/2019
РІШЕННЯ
15 липня 2019 р. Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі:
головуючого судді Соболєвої І.П.,
участю секретаря судового засідання Хома Д.М.,
представника позивача адвоката Логачова В.В.,
представника відповідача ОСОБА_1 ,
представника третьої особи Куцигіна І.В.,
26 червня 2018 р. до суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія Арсенал страхування», третя особа ОСОБА_3 , про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 30.12.2016 приблизно об 11 годині 50 хвилин, на перехресті вулиць Панфіловцев та Правди у місті Запоріжжя сталась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля VOLKSWAGEN-PASSAT реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3 , та автомобіля ВАЗ 211040 реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням позивача.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачем були отримані тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості та фізично знищено належний йому автомобіль.
Вироком Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 22.12.2017, встановлено, що причиною вказаної дорожньо-транспортної пригоди є порушення водієм автомобілю VOLKSWAGEN-PASSAT Гостищевим ОСОБА_4 . п.п. 16.3, 16.11 Правил дорожнього рух/України, та розділу 33 (дорожній знак 2.1 «Дати дорогу», та було визнано винним ОСОБА_3 в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.?

Вирок набрав законної сили 22.01.2018.

На час ДТП цивільна відповідальність ОСОБА_3 була застрахована у ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» відповідно до полісу № АК 6007524, згідно з умовами якого розмір страхового відшкодування за шкоду життю та здоров`ю встановлено в межах 200 000 грн., за майнову шкоду в межах 100000 грн.

05.02.3018 позивач звернувся до відповідача із заявою про страхове відшкодування.

Відповідачем було здійснено страхове відшкодування шкоди, пов`язаної з лікуванням, а у відшкодуванні майнової шкоди відмовлено з причини пропуску річного строку для подачі заяви про відшкодування, відповідно до п. 37.1.4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників на транспортних засобів».

Позивач вважає ці дії відповідача необґрунтованими та незаконними, тому просить суд стягнути з відповідача 19 200 грн. у якості відшкодування шкоди, пов`язаної із стійкою втратою працездатності та 91 817,90 у якості відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням автомобілю.

Представник відповідача подав суду відзив на позов, у який зазначає, підстав для відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням автомобілю немає, оскільки позивач пропустив річний строк для подачі заяви про відшкодування, відповідно до п. 37.1.4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників на транспортних засобів». Також позивачем не доведено, що шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності знаходиться в причино-наслідковому зв`язку з подією ДТП. Тому у позові просить відмовити.

Представник 3-ї особи подав пояснення щодо позову, в яких зазначив, що ОСОБА_3 відшкодовано позивачу 70 000 грн.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.

30.12.2016 приблизно об 11:50 год. на перехресті вулиць Панфіловцев та Правди у місті Запоріжжя сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля VOLKSWAGEN-PASSAT реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3 , та автомобіля ВАЗ 211040 реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням позивача ОСОБА_2

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачем були отримані тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості та фізично знищено належний йому автомобіль.

Вироком Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 22.12.2017 року, встановлено, що причиною вказаної дорожньо-транспортної пригоди є порушення водієм автомобілю VOLKSWAGEN-PASSAT Гостищевим ОСОБА_4 . п.п. 16.3, 16.11 Правил дорожнього рух/України, та розділу 33 (дорожній знак 2.1 «Дати дорогу», та було визнано винним ОСОБА_3 в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.?

Вирок набрав законної сили 22.01.2018.

На час ДТП цивільна відповідальність ОСОБА_3 була застрахована у ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» відповідно до полісу № АК 6007524, згідно з умовами якого розмір страхового відшкодування за шкоду життю та здоров`ю встановлено в межах 200 000 грн., за майнову шкоду в межах 100000 грн.

05.02.3018 позивач звернувся до відповідача із заявою про страхове відшкодування.

Згідно з листом ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» від 10.04.2018 № 5/а ОСОБА_2 звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування 05.02.2018, тобто з пропуском річного строку для подачі заяви про відшкодування, відповідно до п. 37.1.4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників на транспортних засобів». Тому ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» відмовило ОСОБА_2 у виплаті страхового відшкодування за шкоду, заподіяну майну.

27.02.2019 представник позивача звернувся до суду із заявою про зменшення розміру позовних вимог, оскільки ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» добровільно виплатило ОСОБА_2 19200 гривень відшкодування шкоди, пов`язаної із стійкою втратою працездатності. Тому просить суд стягнути з відповідача 91 817,90 у якості відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням автомобілю.

Відповідно до ст. 37.1.4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди;

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд 03.04.2019 в справі № 336/7752/16-ц, провадження № 61-43011св18 зробив висновок про те, що відповідно до пункту 37.1.4 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

При цьому зазначений у пункті 37.1.4 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» строк є присічним і поновленню не підлягає.

Правовий висновок про те, що неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 910/7449/17 (провадження № 12-104гс18).

Оскільки дорожньо-транспортна пригода відбулася 30.12.2016, із заявою про виплату страхового відшкодування позивач звернувся 05.02.2018, тобто з пропуском річного строку для подачі заяви про відшкодування, отже відповідно до п. 37.1.4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників на транспортних засобів» ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» правомірне відмовило йому у виплаті страхового відшкодування за шкоду, заподіяну майну.

Тому в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 89, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія Арсенал страхування», третя особа ОСОБА_3 , про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Вступну та резолютивну частину рішення виготовлено в нарадчій кімнаті та проголошено в судовому засіданні 15 липня 2019 року.

Повне рішення складене 19 липня 2019 року.

Суддя І.П. Соболєва