ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 548/2441/18 Номер провадження 22-ц/814/1661/19Головуючий у 1-й інстанції Коновод О. В. Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії:

головуючого судді : Одринської Т.В

суддів: Карпушина Г.Л., Пікуля В.П.

розглянувши в порядку письмового провадження матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на заочне рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 29 березня 2019 року

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2018 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вона та відповідач являються батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З грудня 2015 року донька проживає з нею, відповідач добровільно допомогу на утримання доньки не надає, тому просила суд стягнути з ОСОБА_2 аліменти на її користь на утримання доньки в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 травня 2016 року. Прохає стягувати аліменти з 11 травня 2016 року, оскільки з метою одержання аліментів, вона зверталась до суду.

Заочним рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 29 березня 2019 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку ( доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі заяви 10.12.2018 року до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні інших позовних вимог - відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Допущено до негайного виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

З даним рішенням не погодилася позивач, в зв`язку з чим подала на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом безпідставно не стягнуто аліменти за минулий період, та не враховано, що нею вживались заходи про стягнення аліментів, а саме 11.05. 2016 року вона зверталась з відповідним позовом до Хоролського районного суду Полтавської області, та 06.11.2018 року - про видачу судового наказу про стягнення аліментів, але їй було відмовлено у відкритті. Крім того, місцевим судом помилково застосовано до спірних правовідносин вимоги ст. 79 СК України, яка регулює відносини між подружжям.

Відзив на апеляційну скаргу не поданий.

Колегія суддів, перевіривши матеріали апеляційної скарги, приходить до висновку, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого 07 вересня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Хорольського районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 85 / а.с.8/.

Як встановлено заочним рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 12.12.2017 року, малолітня донька сторін у справі, проживає з грудня 2015 разом з матір`ю / а.с.11-12/.

Судом встановлено, що відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини в добровільному порядку не надає.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції правомірно виходив з того, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку,оскільки даний розмір аліментів буде достатнім для гармонійного розвитку дитини, відповідач спроможний сплачувати аліменти у вказаній частині. Визначаючи час, з якого присуджуються аліменти на дитину, судом враховано, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову до суду.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду та вважає, що він зроблений на підставі повного, всебічного та об`єктивного дослідження наданих сторонами доказів, доводів та заперечень сторін, яким дана відповідна правова оцінка.

Статтями 8, 11 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ст. ст. 180-181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у разі недосягнення згоди між батьками щодо їх участі у витратах на утримання дитини, суд своїм рішенням визначає розмір аліментів на утримання дитини.

Згідно положень ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК.

Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини передбачено ст. 183 СК України.

Колегія суддів вважає, що при визначенні розміру аліментів суд першої інстанції виходив із засад розумності, виваженості та справедливості, визначений місцевим судом розмір аліментів у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, є таким, що буде відповідати як найкращім інтересам дітей, та забезпечуватиме їх належний фізичний, розумовий та моральний розвиток.

Колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги щодо доведеності обставин про вжиття позивачем заходів про стягнення аліментів з відповідача, в зв`язку з чим аліменти можуть бути присуджені за минулий період, виходячи з наступного.

Положеннями ст. 12, 13 ЦПК України закріплено такі принципи цивільного судочинства, як змагальність сторін та диспозитивність цивільного судочинства, які полягають в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Також за принципом диспозитивності суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів , поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В свою чергу, позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що нею виконані вимоги ч.2 ст.191 СК України, на підтвердження своїх звернень до суду про стягнення аліментів відповідних судових рішень не надано, що в свою чергу позбавляє суд можливості вирішити питання про стягнення аліментів за минулий період.

Також, посилання апелянта про застосування судом до спірних правовідносин вимоги ст. 79 СК України, яка регулює відносини між подружжям не вплинуло на правильність вирішення спору, оскільки ч. 1 ст. 191 СК України також містить положення, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, який повно встановивши фактичні обставини справи, із дотриманням норм процесуального права, вірно застосував норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, ухвалив рішення, яке відповідає закону.

Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 29 березня 2019 року -залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 16 липня 2019 року.

головуючий суддя: _______________ Т.В. Одринська

судді: ______________ Г.Л.Карпушин ______________ В.П.Пікуль