ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5786/19 Справа № 177/288/17 Суддя у 1-й інстанції - Суботіна С. А. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.

секретаря судового засідання: Чубіної А.В.

сторони справи :

позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м.Кривому Розі відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справи, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу заапеляційною скаргою позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на ухвалу Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2019 року, постановлену суддею Суботіною С.А. в м.Кривому Розі,-

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2017 року позивача звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 та просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №KRP0AN20154828 від 26.10.2007, станом на 23.01.2017 в розмірі 106000 грн., з яких 52031,50 грн. - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 26233,35 грн. - нараховані відсотки за користування кредитом; 4537,44 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 23197,71 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

Ухвалою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 04 лютого 2019 року позовна заява АТ КБ «Приватбанк» доОСОБА_1 про стягнення заборгованості була залишена без руху.

Ухвалою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2019 року позовна заява Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» залишена без розгляду з підстав не усунення недоліків, зазначених в ухвалі суду від 04 лютого 2019 року.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням позивач АТ КБ «Приватбанк», подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваної ухвали суду та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апелянт вважає, що ухваленим судовим рішенням, суд першої інстанції звузив права позивача на судовий захист, оскільки виключив своєчасне вирішення спору по суті та відстрочив час виконання відповідачем зобов`язання за Договором з урахуванням апеляційної тяжби позивача на оскарження незаконного рішення та додаткових витрат у вигляді судового збору.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про день час і місце судового розгляду справи не скористалися своїм правом на участь в судовому розгляді, тому, зважаючи на вимоги ч. 2 ст.372 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку сторін в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про залишення позову без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивач в установлений строк не усунув недоліки позовної заяви, зазначені в ухвалі від 04 лютого 2019 року.

Проте, колегія суддів не може погодитись з ухваленим судовим рішенням.

Так, з ухвали від 04 лютого 2019 року вбачається, що підставою для залишення позову без руху суд визнав ненадання позивачем доказів, зокрема: договору застави, вимоги до позичальника про дострокове погашення кредиту, передачу предмета застави, документів, які підтверджують факт реалізації заставного майна та його вартості, відсутність у розрахунку заборгованості, відомостей про часткове погашення боргу за договором за рахунок коштів, отриманих від реалізації предмета застави, тощо (а.с.107).

Відповідно до положень ст.ст.55, 124 Конституції України, ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку визначеному ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюванних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», зазначено, що позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК (в редакції 2004 року), статті 175 ЦПК України (в редакції 2017 року).

Встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 185 і 177 ЦПК України або не сплачено судовий збір, суддя постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Аналогічне положення міститься і в роз`ясненнях, наведених Верховним Судом України в п.7 Постанови Пленуму №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції».

Як роз`яснив Верховний Суд України в п.7 зазначеної вище постанови, подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред`явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику.

Відповідно до п.п.5, 6 ст.119 ЦПК України (в редакції 2004 року на момент пред`явлення позову - лютий 2017 року) позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину.

При цьому, вказана норма не встановлює вимог щодо обов`язку позивача подати докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, одночасно з поданням позову, оскільки такий обов`язок покладається на сторони до або під час попереднього судового засідання в справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті (ч.1 ст.131 ЦПК України в редакції 2004 року на момент пред`явлення позову).

Таким чином, позивач у своїй позовній заяві має зазначити саме засоби доказування, в яких містяться докази, що дозволять довести його правову позицію, і про які йому відомо.

Згідно ч.12 ст.33 ЦПК України у разі зміни складу суду на стадії судового розгляду справи по суті суд повторно розпочинає розгляд справи по суті, крім випадку, коли суд ухвалить рішення про повторне проведення підготовчого провадження.

Матеріалами справи встановлено, що суддя Суботіна С.А. 24 жовтня 2018 року прийняла дану цивільну справу в своє провадження після повторного проведення автоматичного розподілу судової справи, підставами, якого стало закінчення терміну повноважень судді Коваль Н.В., призначивши справу до судового розгляду на 27 листопада 2018 року (а.с.90, 91), в подальшому - 27.11.2018, 28.12.2018 через неявку сторін, судовий розгляд відкладався, відповідно: 27 листопада 2018 року на 28 грудня 2018 року, 28 грудня 2018 року на 04 лютого 2019 року (а.с.93,102,106) і 04 лютого 2019 року під час чергової неявки сторін, суд постановив ухвалу про залишення позовної заяви без руху (107).

Виходячи з положень ч.11 ст.187 ЦПК України, суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави для залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Слід зазначити, що, суд, прийнявши в своє провадження 24 жовтня 2018 року цивільну справу, призначив справу до розгляду, оскільки не встановив невідповідність позовної заяви вимогам ЦПК України, при цьому двічі відкладав судовий розгляд через неявку сторін в судове засідання, і тільки при третій неявці до суду учасників справи, прийняв рішення про залишення апеляційної скаргу без руху, а в подальшому залишив позов без розгляду, не перевіривши наявності інших правових підстав для прийняття такого ж рішення, зокрема з підстав, встановлених у п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України.

Також, слід зауважити, що суд першої інстанції, посилаючись в ухвалі від 04 лютого 2019 року, як на одну з підстав для залишення позову без руху - ненадання позивачем одного з доказів - документ про передачу предмета застави, не звернув уваги, що на а.с.63 є Акт від 10 грудня 2008 року про передачу позивачем автомобілю поручителю банку.

Отже, на думку колегії суддів, подана позивачем позовна заява, містить виклад обставин з посиланням на докази, що підтверджується її змістом.

Питання ж про характер спірних правовідносин, наявність порушеного, невизнаного або оспорюваного права, належність та допустимість доказів суд повинен вирішувати у відповідності з вимогами ст.ст.89, 263 ЦПК України під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

За таких обставин, на думку колегії суддів, залишення судом першої інстанції позовної заяви з підстав невиконання вказівок суду, викладених ухвалі від 04.02.2019 р. не відповідає вимогам закону, й позбавляє позивача АТ КБ «Приватбанк» права на звернення в судовому порядку за захистом порушених прав, свобод та інтересів, як складової частини права на справедливий суд, передбаченого ст.6 Європейської Конвенції прав людини.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду - скасуванню з підстав, встановлених в ст.379 ЦПК України, з направленням матеріалів справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 369, 379, ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити.

Ухвалу Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2019 скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 18 липня 2019 року.

Головуючий:

Судді: