Ухвала

19 липня 2019 року

м. Київ

справа № 643/10700/17

провадження № 61-12678ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Усика Г. І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від 12 червня 2019 року, ухвалену у складі колегії суддів: Котелевець А. В., Коваленко І. В., Овсяннікової А. І. у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заявлених вимог

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (далі - ПАТ «Ощадбанк») про стягнення коштів.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, 30 травня 2014 року між ним та ПАТ «Ощадбанк» укладено договір № 865168 «Про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки», за умовами якого

ПАТ «Ощадбанк» відкрито позивачу поточний рахунок на умовах тарифного пакету «Пенсійний» (в тому числі з послугою «Арсенал») та надано платіжну картку Mastercard Debit Standart.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 14 березня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від

13 червня 2017 року, задоволено його позов про захист прав споживачів та стягнуто з ПАТ «Ощадбанк» суму майнових збитків у розмірі 65,00 грн. Незважаючи на зазначене рішення суду, відповідач борг не повернув та продовжив незаконно списувати грошові кошти із рахунку позивача. Зокрема, за період з 01 жовтня 2016 року по 01 квітня 2017 року, відповідач незаконно списав грошову суму у розмірі 32,00 грн. Посилаючись на те, що такі дії банку є неправомірними, порушують його права як споживача банківських послух, та завдали йому моральної шкоди, яку він оцінює у 4 000,00 грн, позивач просив суд задовольнити його позовні вимоги.

Короткий зміст оскаржуваних судових рішень

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 27 лютого 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного суду від 12 червня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Московського районного суду м. Харкова скасовано в частині відмови у стягнення коштів та ухвалено в цій частині нову постанову.

Позов ОСОБА_1 до ПАТ «Ощадбанк» про стягнення коштів задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Ощадбанк» на користь ОСОБА_1 три відсотки річних у розмірі 2,81 грн та інфляційні втрати у розмірі 12,84 грн за безпідставне списання коштів за період з 25 вересня 2015 року по 01 жовтня 2016 року.

Стягнуто з ПАТ «Ощадбанк» на користь ОСОБА_1 три відсотки річних у розмірі 3,56 грн та інфляційні втрати у розмірі 0,77 грн за безпідставне списання коштів за період з 25 жовтня 2016 року по 01 квітня 2017 року. В іншій частині позову відмовлено.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

У липні 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 в якій заявник просив скасувати постанову Харківського апеляційного суду від

12 червня 2019 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення позову у повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Заявник зазначає, що судові рішення підлягають касаційному оскарженню з підстав, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, оскільки справа стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, становить значний суспільний інтерес та має для нього виняткове значення.

Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

За правилом частини третьої статті 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Зі змісту положень пункту 3 частини третьої статті 175, пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

В даному випадку, позовна вимога про відшкодування моральної шкоди заявлена у грошовому вимірі, а відтак, є майновою вимогою.

Ціна позову у даній справі становить 14 370,85 грн та станом на 01 січня

2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921,00*100=192 100).

Ураховуючи наведене, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

За змістом пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Щодо доводів касаційної скарги про фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики та виняткове значення вирішення спору для заявника

Посилання заявника, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, становить значний суспільний інтерес та має для заявника виняткове значення, є необгрунтованими та зводяться до його незгоди із ухваленим судовим рішенням. Посилаючись на наявність зазначених обставин, заявник не навів обгрунтованих доводів, в чому полягає фундаментальне значення розгляду зазначеної справи для формування єдиної правозастосовної практики та значний суспільний інтерес, а сама по собі вказівка про це в касаційній скарзі не свідчить про наявність підстав для відкриття касаційного провадження.

Відпоідно до Рекомендацій № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від

07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обгрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Ураховуючи, що касаційну скаргу подано на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, і судом не встановлено передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

З урахуванням того, що касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, відсутні підстави вважати, що справа становить для заявника виняткове значення, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від

12 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про стягнення коштів, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя Г. І. Усик