ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2068/19 Справа № 182/790/18 Суддя у 1-й інстанції - Рунчева О. В. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2019 року м.Кривий Ріг

Справа № 182/790/18

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справах:

головуючого - судді: Зубакової В.П.,

суддів: Барильської А.П., Бондар Я.М.

секретар судового засідання: Євтодій К.С.

сторони

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадженняапеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 серпня 2018 року, яке ухвалене суддею Рунчевою О.В. у місті Нікополі Дніпропетровської області о 12 годині 34 хвилини та повне судове рішення складено 05 вересня 2018 року,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа Нікопольський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про виключення відомостей про батьківство. Позовна заява мотивована тим, що позивачз 28 липня 1992 року перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. В зв`язку з тим, що сторони мали різні інтереси та життєві цінності, подружні стосунки були припинені, та в подальшому до розірвання шлюбу, 17 травня 2005 року, сторони проживали окремо.

Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_2 народила дитину - ОСОБА_3 , при здійсненні реєстрації народження якої, батьком записано позивача - ОСОБА_1 . Вважає, що неповнолітня ОСОБА_3 не є його рідною дитиною, оскільки, згодом відповідач повідомила, що мала стосунки з іншим чоловіком та він не є батьком дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Просив суд виключити з актового запису № 1029 про народження ОСОБА_3 , складеного 01 грудня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Нікополю Нікопольського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області відомості про нього, як батька дитини.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 серпня 2018 року позов задоволено.

Виключино з актового запису за № 1029 про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , складеного 01 грудня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Нікополю Нікопольського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області відомості про батька - ОСОБА_1 , громадянина України.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у розмірі 640 грн. 00 коп. та витрати, пов`язані з проведенням генетичної експертизи в розмірі 6 580 грн. 38 коп., а всього 7 220 грн. 38 коп.

Не погоджуючись із рішенням суду, відповідачка подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову в задоволенні позовних вимог. Зазначає, що оспорювання батьківства пов`язано з бажанням відповідача уникнути від сплати аліментів на утримання доньки, оскільки до суду відповідач звернувся з позовом про оспорювання батьківства після стягнення з нього за рішенням суду аліментів. Вважає, що висновки експертизи підроблені, оскільки проведені з порушенням Правил проведення судово-медичних експертиз (досліджень) у відділеннях судово-медичної імунології бюро судово-медичної експертизи» № 6 від 17.01.1995 року, тому вони не є допустимими доказами. Крім того, зазначає, що судом першої інстанції порушено принцип рівності сторін, оскільки відмовлено у задоволені клопотання відповідачки про проведення повторної судово-генетичної експертизи.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача ОСОБА_1 , який заперечував протидоводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 вересня 2000 року шлюб зареєстрований 29 липня 1992 року Нікопольським міським відділом РАЦСу, актовий запис № 655, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано ( а.с.112).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , її батьками зазначені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ( а.с.4).

Відповідач ОСОБА_2 23 серпня 2008 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_8 , в зв`язку з чим змінила прізвище « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_2 » ( а.с. 6).

Згідно з висновком експерта Комунального закладу «Дніпровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР № 354 від 10 липня 2018 року молекулярно-генетичним дослідженням встановлено: що ОСОБА_1 не може бути біологічним батьком ОСОБА_3 , тобто батьківство ОСОБА_1 у відношені ОСОБА_3 виключається (а. с. 43-44).

З метою об`єктивного розгляду справи, на виконання вимог статей 103, 113 ЦПК України, апеляційний суд за клопотанням відповідачки ОСОБА_2 призначив проведення повторної судово-генетичної експертизи для підтвердження батьківства, проведення якої доручив Київському міському клінічному бюро судово-генетичної експертизи, думку з приводу чого висловлювали, як позивач так і його представник (а.с.124-125).

Згідно з висновком експерта Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи № 103-76-2019 від 22 травня 2019 року молекулярно-генетичним дослідженням встановлено: біологічне батьківство ОСОБА_1 відносно ОСОБА_3 , народженої ОСОБА_2 , виключається (а. с. 143-145).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з наявності підстав для задоволення позову у зв`язку з відсутністю між позивачем та дитиною кровної спорідненості.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступних обставин.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 5 СК України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Зокрема, держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини (частина друга і третя статті 5 СК України). При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Стаття 122 СК України визначає походження дитини від матері та батька, які перебувають у шлюбі між собою.

Зокрема, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.

Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України.

Особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 СК України має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу, як батька дитини, з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття (стаття 136 СК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Предметом доказування в справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною.

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень статті 89 ЦПК України, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

ЄСПЛ зазначив у справі «Йевремович против Сербии», що у відповідності до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод під час розгляду скарги про встановлення батьківства суди мають приділяти особливу увагу інтересам конкретної дитини («Jevremovic v. Serbia», заява № 3150/05, пункт 109, рішення ЄСПЛ від 17 травня 2007 року).

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, врахувавши висновок молекулярно-генетичного дослідження, яким встановлено, що ОСОБА_1 не може бути біологічним батьком ОСОБА_3 , тобто батьківство ОСОБА_1 у відношені ОСОБА_3 виключається, правильно застосував норми матеріального права та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Відповідно до роз`яснень, даних в п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року, «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» оспорити батьківство має право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК), шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком дитини, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспоренних відомостей з актового запису про народження дитини.

Доводи відповідача про те, що висновки експерта Комунального закладу «Дніпровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР № 354 від 10 липня 2018 року підроблені спростовуються наявним в матеріалах справи висновком експерта Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи № 103-76-2019 від 22 травня 2019 року.

Зокрема Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив у справі Калачева проти Російської Федерації, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства («Kalacheva v. Russia», заява № 3451/05, пункт 34, рішення ЄСПЛ від 07 травня 2009 року).

Судом першої інстанції в судовому рішенні повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Фактично всі доводи, викладені в апеляційній скарзі відповідача, зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України», (CASE OF SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE), рішення від 10 лютого 2010 року).

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 серпня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 22 липня 2019 року.

Головуючий:

Судді: