Справа № 185/4196/19
Провадження № 2-о/185/268/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2019 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Зінченко А.С., за участю секретаря судового засідання Андрухової Ю.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу ЄУ № 185/2131/19 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні,

представник заінтересованої особи ОСОБА_2 С., -

В С Т А Н О В И В :

06 травня 2019 року заявник звернулась до суду з заявою в якій просить встановити юридичний факт того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувала на утриманні чоловіка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Заява мотивована тим, що ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 з 08.12.1989 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 , до дня смерті чоловіка. Чоловік заявника отримував пенсію у сумі 3200 грн. ОСОБА_1 знаходилася на утриманні у ОСОБА_3 , бо заявник отримує пенсію за віком в розмірі 2285,73 грн., а на момент смерті чоловіка 1800,00 грн., що явно недостатньо для проживання. Даними грошима вона сплачувала тільки комунальні послуги, інші потреби використовувала з пенсії ОСОБА_3 . Весь час до смерті чоловіка ОСОБА_1 отримувала допомогу від ОСОБА_3 і ця допомога була для заявника основним і постійним джерелом доходу. Заявник звернулась до Павлоградського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області, щодо призначення пенсії по втраті годувальника за померлого чоловіка ОСОБА_3 07.02.2019 року ГУ ПФУ в Дніпропетровської області відмовило ОСОБА_1 в зв`язку з тим, що заявником були надані довідки, які видані органом, який здійснює свою діяльність на тимчасово окупованій території і їх діяльність вважається незаконною. Видані документи не створюють правових наслідків, і не підлягають реєстрації та виконанню. В зв`язку з вищевикладеним заявник звертається до суду.

Ухвалою суду від 13.05.2019 року відкрито провадження за вищевказаною заявою та призначено справу до розгляду.

30.05.2019 року до канцелярії суду надійшли пояснення ГУ ПФУ в Дніпропетровській області до заяви про встановлення факту перебування на утриманні, відповідно до яких представник посилається на те, що немає законних підстав для прийняття довідки про спільне проживання з померлим чоловіком та призначення пенсії по втраті годувальника, в зв`язку з тим, що відповідна довідка видана органом, який здійснює свою діяльність на тимчасово окупованій території і їх діяльність вважається незаконною.

В судове засідання заявник не з`явилась, надала письмову заяву у якій просила розглянути справу за її відсутності, заявлені вимоги підтримала у повному обсязі.

Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, надав заяву у якій просив розглянути справу за його відсутності, в прийнятті рішення цілком довіряє суду.

Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини справи та дослідивши письмові докази у справі в підтвердження вказаних обставин, суд приходить до висновку, що вимоги заявника підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У відповідності з п.2 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд, зокрема, розглядає справи про перебування фізичної особи на утриманні.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебувала з 08.12.1989 року у шлюбі з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , виданим 08.12.1989 року.

В період шлюбу заявник та ОСОБА_3 були зареєстровані та проживали за адресою:

АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорта заявника серія НОМЕР_2 , довідками про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб № від 02.05.2018 року., за № від 26.11.2014 року.

ОСОБА_3 отримував пенсію по 31.05.2015 в розмірі 3558,22 грн., що підтверджується довідкою від 22.07.2019 року за № 1745/04-21-09 виданою відділом з питань виплати пенсій ГУ ПФУ в Дніпропетровській області.

Відповідно до довідки від 02.05.2019 року, виданої ГУ ПФУ в Дніпропетровській області № 2080 7969 6900 6009, ОСОБА_1 отримує пенсію за віком в сумі 2285,73 грн.

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Шахтарськ Донецької області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_3 , актовий запис № 01.

Відповідно до копії повідомлення про відмову в призначенні пенсії ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 07.02.2019 року за № 34/03.22-19 - ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії по втраті годувальника за померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 чоловіка ОСОБА_3 , в зв`язку з тим, що заявником були надані довідки, які видані органом, який здійснює свою діяльність на тимчасово окупованій території і їх діяльність вважається незаконною.

Відповідно до довідки від 02.05.2018 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи №, отриманої заявником після смерті чоловіка ОСОБА_3 де зазначена адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Місце проживання померлого чоловіка заявника ОСОБА_3 на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою реєстрації: АДРЕСА_1 , також підтверджується рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03.05.2019 № 185/4002/19 про встановлення факту смерті, копією лікарського свідоцтва про смерть ОСОБА_3 № 241 від 13.07.2015.

Крім того, факт того, що ОСОБА_1 по день смерті свого чоловіка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 проживала разом із ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , підтверджується, також довідкою, виданою головою ОСББ «ТОПАЗ» № 65 від 26.04.2019 року, з печаткою ДНР.

Оцінюючи надані заявником письмові докази з печатками ДНР разом та в сукупності з іншими доказами по справі, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини у справі «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих defacto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим ЄСПЛ. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96). При цьому, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §92).

Таким чином, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки доказів, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як джерела інформації, оскільки можливості збору доказів на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення факту, про який просить заявник, має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

При вирішенні питання щодо встановлення вищевказаного факту суд також приймає до уваги п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», де зазначено, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Відповідно до пункту 2.3 розділу II «Документи, необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший» Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 розділу II даного Порядку, а також, серед іншого, документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника.

Частиною 1статті 37 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні (стаття 38). Частиною 1статті 38 цього Закону передбачено, що члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

На підставі статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається: непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні. До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

З викладеного вище, вбачається, що ОСОБА_1 постійно проживала з ОСОБА_3 , на час його смерті, ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , та одержувала від чоловіка допомогу, що була для неї постійним і основним джерелом засобів до існування, так як розмір пенсії чоловіка перевищує розмір пенсії заявника. А тому, заява ОСОБА_1 про встановлення факту що має юридичне значення підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 5,12,13, 81, 89,141,258,259,263-265,268,273, п.5 ч.2 ст. 293, ст. 315 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні задовольнити.

Встановити факт того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 , перебувала на утриманні чоловіка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, , місце знаходження: вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, Дніпропетровська область.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк, з дня його проголошення, апеляційної скарги.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.

Рішення знаходиться в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя А. С. Зінченко