Справа № 527/1534/19
провадження № 2-з/527/20/19
УХВАЛА

22 липня 2019 року м. Глобине

Суддя Глобинського районного суду Полтавської області Левицька Т.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В:

19.07.2019 року позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2

звернулися до суду з позовом до Агрофірми «Славутич», з залученням третьої особи ОСОБА_3 про виділ частки майна, що є у спільній частковій власності Агрофірми «Славутич» на загальну суму 7478,24 тис.грн.

19.07.2019 року разом з позовом ними було подано заяву про забезпечення позову, в якій позивачі прохали: - заборонити агрофірмі «Славутич» ( ) здійснювати відчуження будь якого рухомого і нерухомого майна, переукладання діючих договорів оренди земельних ділянок та здійснювати будь які дії, що погіршують матеріальний стан підприємства до набрання чинності рішенням у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про виділ частки майна, що є у спільній частковій власності

Заява мотивована тим, що між сторонами виник спір щодо виділу частки майна учасника агрофірми «Славутич» в натурі, який тягнеться протягом двох років і агрофірма спочатку була фактично незаконно привласнена, а потім відчужена іншим співзасновником ОСОБА_4 на користь третіх осіб, які здійснюють управління підприємством та незаконно відчужують майно, що може призвести до втрати майна підприємства.

Вивчивши заяву про забезпечення позову суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як вбачається з роз`яснень викладених в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Згідно частини 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що підставою для забезпечення позову є обґрунтоване припущення, що невжиття певних заходів утруднить або зробить неможливим виконання судового рішення.

З поданої заяви про забезпечення позову вбачається, що в ній взагалі відсутнє обґрунтування необхідності забезпечення позову шляхом заборони відчуження майна , переукладання договорів оренди землі та здійснення дій, що погіршують матеріальний стан підприємства, в тому числі тих фактів, що відповідач має намір чи здійснює вищевказані дії. Припущення заявників про те, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення є необґрунтованим.

Крім того, вимоги, викладені в заяві про забезпечення позову є не конкретизованими.

Також суд враховує, що вжиття судом заходів забезпечення позову, викладених в заяві, може створювати перешкоди в здійсненні товариством своєї господарської діяльності.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про забезпечення позову - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Т. В. Левицька