Провадження № 2/752/5244/19
РІШЕННЯ

Іменем України

11.07.2019 року Голосіївський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді Чередніченко Н.П.

з участю секретаря Шевчук М.Ю.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

В червні 2016 року позивач ОСОБА_1 пред`явила до суду позов до відповідач ОСОБА_2 про визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . В обґрунтування позову вказано, що позивач є власницею вказаної квартири на підставі договору дарування. Відповідач є її колишнім чоловіком, зареєстрований у вказаній квартирі, однак, фактично в квартирі не проживає, не приймачи участі в утриманні житла, а тому позивач звернулась до суду за захистом своїх прав та просила суд визнати відповідача таким, що втратив право на користування зазначеним житловим приміщенням.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 05.06.2019 року, у справі відкрито провадження та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Позивач після відкриття провадження з будь-якими клопотаннями до суду не зверталась. Представник відповідача подав до суду заяву, відповідно до якої визнав позовні вимоги та не заперечував проти їх задоволення.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи.

Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власницею квартири АДРЕСА_2 на підставі договору дарування квартири від 22.07.2016 року (а.с.5-6).

Відповідно до витягу з Реєстру територіальної громади міста Києва, станом на 27.05.2019 року у зазначеній квартирі зареєстрований, зокрема, позивач та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7).

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 12.10.2016 року, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано (а.с.12).

Відповідач в квартирі, яка на праві власності належить позивачу, - не проживає, та доказів зворотному з його боку суду надано не було, та позов було визнано повністю.

Відповідно до ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Статтями 15, 16, 20 ЦК України передбачено право особи на судовий захист свого цивільного права у разі його порушення.

Приписами ст. 379 Цивільного кодексу України передбачено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання у них.

Статтею 64 Житлового кодексу УРСР визначено, що до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

За змістом ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України, особа втрачає право на користування житлом, у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 71 ЖК України, жиле приміщення зберігається за відсутньою особою на протязі шести місяців.

Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України та ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, матеріалами справи підтверджується, що відповідач не проживає в спірній квартирі та позов в частині визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, останнім, визнано.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що судом встановлено, що відповідач відсутній у житловому приміщенні без поважних на це причин, відповідачем позов визнано в повному обсязі, суд вважає, що позов є обґрунтованим та законним, в зв`язку з чим підлягає задоволенню в повному обсязі.

Крім цього, відповідно до ст. 141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 768,40 грн.

На підставі наведеного, та керуючись ст. ст. 89, 141, 263, 264, 265, 273, 288, 289, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути із ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Київським РО ХГУ УМВС України в Харківській області 21.05.1999 року), - на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ), - судовий збір в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі пододання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий Н.П. Чередніченко