Постанова

Іменем України

25 липня 2019 року

м. Київ

справа № 361/5676/15-ц

провадження № 61-17229св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Жданової В. С. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Кузнєцова В. О.

учасники справи:

позивач - комунальне підприємство Броварської міської ради Київської області «Броваритепловодоенергія»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Броварського міськрайонного суду Київської області у складі судді Білик Г. О. від 26 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області у складі суддів: Фінагєєва В. О., Сушко Л. П., Яворського М. А. від 25 квітня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2016 року комунальне підприємство Броварської міської ради Київської області «Броваритепловодоенергія» (далі - КП Броварської міської ради Київської області «Броваритепловодоенергія») звернулось до суду з указаним позовом до ОСОБА_1 , у якому просив стягнути з відповідача заборгованість за отримані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за період з 01 січня 2013 року по 01 лютого 2015 року у розмірі 3 944 грн 85 коп.

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 .

Вказана квартира знаходиться в багатоквартирному житловому будинку комунального житлового фонду, теплопостачання до якого здійснює КП Броварської міської ради Київської області «Броваритепловодоенергія», а саме: надає послуги з централізованого опалення та підігріву води і проводить щомісячні нарахування згідно тарифів, затверджених рішенням виконавчого комітету Броварської міської ради.

Посилаючись на те, що відповідач отримує вказані послуги, однак не здійснює їх оплату, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, КП Броварської міської ради Київської області «Броваритепловодоенергія» просило задовольнити позовні вимоги.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 грудня 2016 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП Броварської міської ради Київської області «Броваритепловодоенергія» заборгованість за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за період з 01 січня 2013 року по 02 лютого 2015 року в сумі 3 944 грн 85 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що відключення відповідача від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання було вчинено самовільно з недотриманням порядку, встановленого законодавством, а томувимоги КП Броварської міської ради Київської області «Броваритепловодоенергія» про стягнення заборгованості за комунальні послуги є правомірними.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 25 квітня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, заочне рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 грудня 2016 року залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону, обставини справи встановлені повно, а доводи апеляційної скарги не підтверджені належними та допустимими доказами і не спростовують висновків суду першої інстанції.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалу апеляційного суду, ухваливши нове рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами не взято до уваги того, що позивачем не підтверджено законність та обґрунтованість позовних вимог до відповідача, оскільки фактично з 27 липня 2010 року не існує договірних відносин між позивачем і відповідачем. Крім того, позивачем умови укладеного договору не виконувались, оскільки опалювальна система не забезпечувала належний рівень тепла. Посилання судів на порушення відповідачем Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання є безпідставним, оскільки такий суперечить нормам Закону України «Про захист прав споживачів».

Короткий зміст заперечення на касаційну скаргу та узагальнення їх доводів

У липні 2017 року КП Броварської міської ради Київської області «Броваритепловодоенергія» подало до суду касаційної інстанції заперечення, у яких просить касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

Заперечення на касаційну скаргу мотивовані тим, що відповідачем не дотримано порядку відключення квартири від мереж централізованого теплопостачання, у зв`язку з чим таке відключення є незаконним.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 травня 2017 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі і витребувано цивільну справу № 361/5676/15-ц з суду першої інстанції.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У квітні 2018 року вказана справа передана до Верховного Суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суд установив, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 .

13 липня 2010 року між сторонами укладено договір № 4234/4 про надання послуг з централізованого опалення та підігріву води до квартири АДРЕСА_1 , згідно умов якого позивач зобов`язався надавати вчасно та відповідної якості послуги з централізованого опалення та підігріву води, а відповідач зобов`язався своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, визначених договором.

27 липня 2010 року ОСОБА_1 звертався до КП «Броварської міської ради Київської області «Броваритепловодоенергія» із заявою про припинення теплопостачання, у якій повідомив, що труби в квартирі від`єднанні від системи та ізольовані.

З відповіді КП «Броварської міської ради Київської області «Броваритепловодоенергія» на вказану заяву вбачається, що власник квартири повинен звернутися до Комісії з письмовою заявою про відключення від мереж ЦО і ГВП, оскільки КП «Броваритеплоенергомережа» не має права на відключення квартир №№ АДРЕСА_1 від мереж централізованого опалення.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частинами першою, другою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Відповідно до статті 19 Закону України від 02 червня 2005 року «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 (далі - Порядок від 22 листопада 2005 року № 4), визначено процедуру відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води житлового будинку при відмові споживачів від таких послуг.

Порядком від 22 листопада 2005 року № 4 установлено, що для вирішення питання відключення споживача від мережі централізованого опалення, він повинен звернутися до постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади, для розгляду питань щодо відключення споживачів від мережі з відповідною письмовою заявою. Комісія після вивчення наданих власником документів приймає відповідне рішення, яке оформляється протоколом. При позитивному рішенні заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мережі централізованого опалення. Проект індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мережі централізованого опалення виконує проектна або проектно-монтажна організація на підставі договору із заявником. Проект узгоджується з усіма організаціями, які видали технічні умови на підключення будинку до зовнішніх мереж. Відключення приміщень від внутрішньобудинкової мережі централізованого опалення виконується монтажною організацією, яка реалізує проект. По закінченні робіт складається акт про відключення від мережі централізованого опалення і подається заявником до комісії на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання.

Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року № 169 було внесено зміни до порядку від 22 листопада 2005 року № 4, які унеможливлюють відключення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише будинку в цілому.

Отже, відключення споживачів від мережі централізованого опалення відбувається тільки на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади з вчиненням в подальшому дій споживачем з дотриманням визначеної Порядком від 22 листопада 2005 року № 4 процедури.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1192цс15.

Встановивши, що КП «Броварської міської ради Київської області «Броваритепловодоенергія» надає послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води у квартирі АДРЕСА_1 , при цьому відповідачем не надано доказів того, що його квартиру було відключено від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води у порядку, встановленому Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за вказані послуги, яка виникла за період з 01 січня 2013 року по 01 лютого 2015 року.

Доводи касаційної скарги щодо надання позивачем послуг неналежної якості не підтверджені будь-якими доказами, у зв`язку з чим є безпідставними.

Інші доводи касаційної скарги також не спростовують висновків судів, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині судових рішень, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів щодо їх оцінки.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року). Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду - без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 25 квітня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддіВ. С. Жданова
В. М. Ігнатенко
В. О. Кузнєцов