Дата документу 12.07.2019 Справа № 554/6797/18
Провадження № 2/554/777/2019
12 липня 2019 року Октябрський районний суд м.Полтави у складі:
головуючого судді Троцької А.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «ПроКредит Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-
У серпні 2018 року позивач АТ «ПроКредит Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 17 вересня 2018 року відкрито провадження та призначено підготовче засідання по справі (а.с.44-45).
06 лютого 2019 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.86).
Позивач у судове засідання свого представника не направив, надав до суду заяву про розгляд справи без участі представника, у якій підтримав позовні вимоги та просив позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Проти заочного розгляду справи не заперечував (а.с.92).
Відповідачі, а також їх представник в судове засідання повторно не з`явились, відповідачі про час та дату судового засідання повідомлені належним чином за зареєстрованим місцем проживання та шляхом оголошення на офіційному сайті судової влади, в судове засідання повторно не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності, відкладення розгляду справи, відзив на позовну заяву до суду не надходили.
Крім того, згідно з ухвалою суду від 22.05.2019 року відповідач ОСОБА_1 викликався у судове засідання через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України (а.с.105).
Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 12 липня 2019 року постановлено про заочний розгляд справи за відсутності відповідачів на підставі наданих доказів, що відповідає вимогам ст.ст.280, 281 ЦПК України.
Фіксація судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України.
Розглянувши позов в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи та надавши належну правову оцінку доказам, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Так, 18 квітня 2014 року між АТ «ПроКредит Банк» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено Рамкову угоду № FW1101.888 (а.с.5-8).
Відповідно до пункту 2.1. зазначеної Рамкової угоди кредитор на підставі цієї угоди зобов`язується здійснювати кредитування позичальника в межах лімітів умов кредитування у порядку та на умовах, визначених Угодою та Кредитними договорами, а позичальник зобов`язується належно виконати всі умови, необхідні для отримання кредитів, своєчасно і належно здійснювати погашення грошових зобов`язань, а також належно виконувати усі інші зобов`язання, передбачені Угодою та Кредитними договорами.
Відповідно до статей 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
Зобов`язання згідно зі статтею 526 ЦК України має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу інших актів цивільного законодавства. За правилами ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором, або законом.
Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Судом встановлено, що кредитор виконав свої зобов`язання перед відповідачем ОСОБА_1 щодо надання кредиту (а.с.12), а останній порушив порядок та строки виконання зобов`язань за кредитним договором у частині, що стосується щомісячного погашення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами.
Пунктами 8.1, 8.2. 8.2.1., 8.3. Договору від 18.04.2014 року передбачено, що кредитор вправі вимагати дострокового погашення кредиту, зокрема у випадку прострочення погашення грошових зобов`язань тривалістю більш ніж три банківських дні. Вимога кредитора про дострокове погашення кредиту здійснюється у письмовій формі.
Проте, у визначений АТ «ПроКредит Банк» строк, а саме протягом п`яти банківських днів з моменту відправлення досудової вимоги, відповідач ОСОБА_1 не виконав вимоги щодо повного дострокового погашення кредиту, в тому числі сплати штрафних санкцій.
Судом також встановлено, що 18.04.2014 року між АТ «ПроКредит Банк» та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 318579-ДП1, відповідно до якого поручитель поручається перед кредитором за виконання усіх зобов`язань позичальника ОСОБА_1 у їх повному обсязі як солідарний з позичальником боржник (а.с.22-23).
Відповідно до ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.
Таким чином, порука є способом забезпечення виконання зобов`язання (як правило, грошового).
Статтею 554 ЦК України передбачено, що в разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.
Зазначені обставини стали підставою для звернення 18.07.2018 року АТ «ПроКредит Банк» до поручителя з вимогою про виконання зобов`язань щодо повернення отриманого позичальником ОСОБА_1 кредиту на виконання договору поруки № 318579-ДП1 від 18.04.2014 року (а.с.24, 25).
Проте, у визначений АТ «ПроКредит Банк» строк, а саме протягом п`яти банківських днів, відповідач - поручитель ОСОБА_2 не виконала вимоги про виконання зобов`язань за договором поруки.
Наразі, судом встановлено, що кредитор виконав свої зобов`язання перед відповідачем ОСОБА_1 щодо надання кредиту, а позичальник порушив порядок та строки виконання зобов`язань за кредитним договором у частині, що стосується щомісячного погашення кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами.
За відсутності у судовому засіданні відповідачів, суд позбавлений можливості перевірити зазначені позивачем підстави щодо невиконання відповідачами умов договору в частині повернення кредиту, приймає як обгрунтовані зазначені позивачем підстави для позову та наведений розрахунок розміру заборгованості, який відповідачами не був спростований.
Вирішуючи питання правомірності вимог за наведеним розрахунком та покладення обов`язку погашення заборгованості на відповідачів, як солідарних боржників, судом, зокрема враховані умови Кредитного договору, Договору поруки.
Так, п.4.1. Рамкової угоди передбачено, що за користування кредитом Позичальник сплачує Позивачу проценти у розмірі і порядку, визначені Угодою та Кредитними договорами у межах максимальних розмірів процентів, встановлених Угодою;
п.4.2. Рамкової угоди проценти обчислюються у валюті кредиту за процентною ставкою, встановленою відповідним кредитним договором, від суми залишку кредиту за кожен день користування залишком кредиту, виходячи із 360 календарних днів у році, з моменту видачі кредиту до моменту повного погашення кредиту;
п.4.4. Рамкової угоди у випадку прострочення погашення кредиту, позичальник сплачує проценти за неправомірне користування кредитом у розмірі, що дорівнює визначеним відповідними Кредитними договорами процентам за користування даним кредитом за кожен календарний день прострочення, що обчислюються за методом «факт/360» від суми залишку кредиту, строк погашення якого настав, з дати виникнення заборгованості до дати повного її погашення;
п.п. 8.6., 8.7. Рамкової угоди - при прострочені погашення грошових зобов`язань за цим Договором тривалістю більш ніж 30 (тридцять) календарних днів Позичальник зобов`язаний повністю достроково погасити кредит не пізніше ніж через 3 банківські дні з дати настання тридцятого дня прострочення незалежно від того, чи Кредитор пред`явив йому Вимогу, якщо інше не буде погоджено з Кредитором. При цьому Кредитор вправі самостійно та без повідомлення Позичальника приймати рішення про збільшення строку прострочення, необхідного для такого дострокового погашення чи строку, в який має бути здійснено таке погашення;
п.4.2 Договору поруки - договір вступає в силу з моменту його укладення і діє протягом усього часу дії встановленого Рамковою угодою ліміту строку кредитування та до моменту припинення строку дії Рамкової угоди, належного виконання усіх зобов`язань Позичальника за Кредитними договорами та Поручителя за Договором.
Оскільки позичальником зобов`язання за кредитним договором не виконано, відповідно зобов`язання поручителя за договором поруки продовжують існувати.
Відтак, заявлені позовні вимоги про солідарне стягнення з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь кредитора заборгованості за кредитним договором з підстав порушення строків виконання зобов`язань за кредитним договором підлягають задоволенню у повному обсязі.
Щодо заяви відповідача поручителя ОСОБА_2 про припинення поруки на підставі ст.559 ЦК України у зв`язку з тим, що право на повне дострокове стягнення кредиту з ОСОБА_2 виникло у 2016 році, однак з вимогою до поручителя банк звернувся з пропуском строку, визначеного законом (а.с.94), суд зазначає про таке.
Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.
Тобто положення ч.4 ст.559 ЦК України містить три самостійні підстави припинення поруки в залежності від того, яких умов досягли сторони при укладенні кредитного договору та договору поруки.
Якщо сторони визначили у договорі поруки строк припинення поруки, то порука припиняється у визначений у договорі строк.
Припинення поруки за умови, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя передбачено лише у тому випадку, якщо договором поруки не встановлено строку припинення поруки.
Припинення поруки за умови, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки передбачено у тому випадку, коли не встановлений строк основного зобов`язання.
Відповідно до п.4.1 договору поруки сторони взаємно домовилися, що порука діє з моменту укладення договору протягом усього часу дії, встановленого рамковою угодою ліміту строку кредитування та до моменту, що наступить пізніше: припинення строку дії рамкової угоди чи належного виконання усіх вимог кредитора. Припинення окремих кредитних договорів чи погашення зобов`язань позичальника до моменту припинення строку дії рамкової угоди, а також непред`явлення кредитором вимоги про погашення поручителем заборгованості позичальника не тягне за собою припинення поруки.
Кредитор вправі пред`явити вимоги поручителю про погашення заборгованості позичальника протягом 3 років з моменту виникнення існуючої на момент такої вимоги заборгованості позичальника.
Відповідно до п.4.5 цього договору сторони взаємно погодились, що встановлюється позовна давність у 5 років, включаючи вимоги, щодо яких законодавством встановлена спеціальна чи обмежувальна позовна давність.
Тобто, сторони при укладенні договору поруки визначили строк, після якого порука припиняється.
У такому випадку порука припиняється після закінчення строку, встановленого у договорі поруки.
Отже, згідно з рамковою угодою ліміт строку кредитування складає 120 місяців (10 років). Договір про надання траншу від 03.06.2014 укладено на 60 місяців (п`ять років). Пунктом 4.1 договору поруки встановлено строк дії поруки 120 місяців, а тому порука діє до 18.04.2024 року. Тому доводи відповідача ОСОБА_2 щодо припинення поруки є помилковими. Крім цього, відповідно до умов Рамкової угоди, кредитор вправі самостійно та без повідомлення позичальника приймати рішення про збільшення строку прострочення, необхідного для такого дострокового погашення чи строку, в який має бути здійснено таке погашення.
Таким чином, оскільки умовами договору поруки визначено конкретний строк припинення поруки, тому помилковим є керуватися положеннями ч.4 ст.559 ЦК України, які регулюють питання припинення поруки за умови, що строк припинення поруки не встановлений у договорі поруки.
За таких обставин, на час звернення до суду з позовом строк припинення поруки, встановлений у договорі поруки ще не сплив.
Отже, оскільки позичальник не виконав своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, то вимоги позивача щодо стягнення заборгованості з поручителя є законними та обгрунтованими.
Крім того, при розгляді справи відповідачі розмір заборгованості не оскаржували, контрозрахунку суду не надали, клопотань не заявляли, будь - яких доказів на спростування розміру заборгованості не подали, незважаючи на те, що розгляд справи тривав майже 11-ть місяців.
Вказане свідчить про те, що сторона відповідачів на власний розсуд не скористалася правом щодо надання доказів на спростування розрахунків заборгованості, які надані банком.
Відповідно до п.5 ч.1 ст.3 ЦК України однією із засад цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.
В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8 Конституції України). Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України, забезпечуючи при цьому верховенство права. Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Одним з елементів верховенства права є дотримання прав людини, зокрема права сторони спору на представлення її позиції та права на справедливий судовий розгляд.
Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод коженмає право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін.
Згідно зі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється засадах змагальності. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненнями чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента.
Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Судові витрати по справі, сплачені позивачем при подачі позовної заяви до суду, складають 9628,24 гривень (а.с.4).
Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.
Тому суд вважає необхідним також стягнути з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь позивача в рівних частинах судовий збір сплачений позивачем при подачі позову в розмірі 9628,24 грн., з кожного відповідача по 4814,12 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 549, 551, 553, 554, 625, 1046, 1049 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 280, 281, 354 ЦПК України, суд
Позов Акціонерного товариства «ПроКредит Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити повністю.
Стягнути в рівних частинах з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «ПроКредит Банк» судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 9628,24 грн (дев`ять тисяч шістсот двадцять вісім гривень 24 коп.), а саме по 4814,12 грн. (чотири тисячі вісімсот чотирнадцять гривень 12 коп.) з кожного.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування сторін:

позивач - Акціонерне товариство «ПроКредит Банк», , місцезнаходження за адресою: проспект Перемоги, будинок 107 «А», м.Київ, МФО 320984, рах. № НОМЕР_3 у АТ «ПроКредит Банк».

відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий Васильківським МВ ГУМВС України в Київській області 28.08.1999 року, місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , паспорт серії НОМЕР_5 , виданий Октябрським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області 08.09.2003 року, місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складено 22 липня 2019 року.

Суддя: А.І. Троцька