Справа № 408/8735/18-ц
Провадження № 22-ц/810/551/19
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

23 липня 2019 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі судді судової палати у цивільних справах Дронської І.О., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження у цивільній справі

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 ,

на ухвалу Біловодського районного суду Луганської області від 06 червня 2019 року

за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за кредитним договором

встановив:

Ухвалою Біловодського районного суду Луганської області від 06 червня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за кредитним договором повернуто позивачу.

Не погодившись з вказаною ухвалою, ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , звернувся до суду з апеляційною скаргою.

Ухвалою Луганського апеляційного суду від 11 липня 2019 року вказана апеляційна скарга була залишена без руху на підставі ч.2 ст.357 ЦПК України, оскільки скаржником в апеляційній скарзі не було зазначене місце проживання чи перебування відповідача у справі ОСОБА_3 , до скарги не було додано довіреності або іншого документу, що посвідчує повноваження представника скаржника, не було додано документа, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документу, який підтверджує підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону та не зазначено в скарзі підстав звільнення від його сплати.

Крім того скаржник в апеляційній скарзі просив скасувати рішення Біловодського районного суду Луганської області від 06 червня 2019 року та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі, однак дана справа не містить такого рішення, натомість у справі наявна ухвала суду першої інстанції від 06 червня 2019 року, якою, як вже зазначалось, повернуто позовну заяву позивачу. Тож скаржнику необхідно було конкретизувати вимоги апеляційної скарги з огляду на положення ст. 374 ЦПК України, адже за результатом розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції про повернення позову до компетенції апеляційного суду на даній стадії розгляду не входить вирішення питання щодо задоволення позовних вимог в будь-якому обсязі чи відмови у його задоволенні, оскільки позов було повернуто позивачу та по суті справа судом першої інстанції не розглядалась.

Суд також звертав увагу скаржника на посилання останнього у скарзі на п.п.1, 3, 4 ст.21, якою регулюється право сторін на передачу спору на розгляд третейського суду, однак вказана стаття не містить п.4, та на п.2 ч.1 ст.324 ЦПК України- обов`язки держателя втраченого цінного папера на пред`явника або векселя, яка також складається тільки з частини першої та не містить ніяких пунктів, не стосуються спору у даній справі, тому апелювання скаржника до цих норм суду не зрозуміле.

На виконання вимог ухвали суду від 11 липня 2019 року ОСОБА_2 20 липня 2019 року через відділення поштового зв`язку було подано копію довіреності,що посвідчує його повноваження як представника ОСОБА_1 , зазначено адресу відповідача у справі ОСОБА_3 , а також надано документи на підтвердження права скаржника у відповідності до ЗУ «Про судовий збір» на звільнення від сплати судового збору.

Інші недоліки апеляційної скарги усунуті не були.

Так скаржником в апеляційній скарзі знов зазначені вимоги, аналогічні попереднім, а саме:

- скасувати рішення Біловодського районного суду Луганської області від 06 червня 2019 року;

- ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Однак, як вже вказувалось скаржнику ухвалою апеляційного суду від 11 липня 2019 року, дана справа не містить такого рішення, натомість у справі наявна ухвала суду першої інстанції від 06 червня 2019 року, якою повернуто позовну заяву позивачу.

Тому скаржнику необхідно конкретизувати вимоги апеляційної скарги з огляду на положення ст. 374 ЦПК України, оскільки за результатом розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції про повернення позову до компетенції апеляційного суду на даній стадії розгляду не входить вирішення питання щодо задоволення позовних вимог в будь-якому обсязі чи відмови у його задоволенні, оскільки позов було повернуто позивачу та по суті справа судом першої інстанції не розглядалась.

Окрім цього, суд знов звертає увагу скаржника на посилання останнього у скарзі на п.п.1, 3, 4 ст.21, що регулює право сторін на передачу спору на розгляд третейського суду, однак вказана стаття не містить п.4, та на п.2 ч.1 ст.324 ЦПК України- обов`язки держателя втраченого цінного папера на пред`явника або векселя, яка також складається тільки з частини першої та не містить ніяких пунктів, не стосуються спору у даній справі, тому апелювання скаржника до цих норм суду не зрозуміле.

Частиною 2 статті 357 ЦПК України встановлено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, тобто скарга залишається без руху.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , на ухвалу Біловодського районного суду Луганської області від 06 червня 2019 року підлягає залишенню без руху на підставі ч. 2 ст. 357 та ст.185 ЦПК України з наданням строку для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

При цьому у разі не усунення недоліків апеляційної скарги протягом встановленого строку апеляційна скарга може бути визнана неподаною та повернута скаржнику.

Керуючись ст. ст. 185, 356, 357 ЦПК України апеляційний суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , на ухвалу Біловодського районного суду Луганської області від 06 червня 2019 року залишити без руху та надати скаржнику строк для усунення недоліків апеляційної скарги, зазначених в цій ухвалі, протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали.

Роз`яснити, що у разі не виправлення недоліків апеляційної скарги протягом вказаного терміну апеляційна скарга буде вважатися неподаною та повернута скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.О. Дронська