Постанова
Іменем України

17 липня 2019 року

м. Київ

справа № 2-1506/07
провадження № 61-32499св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:
позивач військовий прокурор Івано-Франківського гарнізону в інтересах ОСОБА_1 ,
відповідач військова частина НОМЕР_1 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 15 серпня 2017 рокув складі судді Ванівського О. М.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів

У квітні 2007 року військовий прокурор Івано-Франківського гарнізону звернувся до суду з позовом в інтересах ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про стягнення грошової компенсації за належне до видачі речове майно.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначав, що 15 листопада 2006 року ОСОБА_1 , який проходив службу у Збройних Силах України та знаходився на речовому забезпечені військової частини НОМЕР_1 , звільнився в запас за станом здоров`я.

За час проходження військової служби, всупереч вимог статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військова частина не забезпечувала ОСОБА_1 речовим майном у достатній кількості, у зв`язку із відсутністю такого майна.

Посилаючись на те, що грошова компенсація за речове майно, яким мав бути забезпечений ОСОБА_1 під час проходження військової служби становить 5 441,60 грн, прокурор просив стягнути зазначену суму грошових коштів з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 з метою забезпечення його соціального захисту.

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 05 червня

2007 року позов задоволено. Стягнуто з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 5 441,60 грн. грошової компенсації за належне до видачі речове майно. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції, прийнявши визнання позову відповідачем, дійшов висновку про наявність підстав для його задоволення.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 15 серпня 2017 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження у зазначеній справі за апеляційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 05 червня 2007 року.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, апеляційний суд виходив із того, що військова частина НОМЕР_1 пропустила строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, не виконала вимог ухвали суду апеляційної інстанції про залишення апеляційної скарги без руху, не надала заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження з наведенням поважних причин пропуску такого строку.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги

У вересні 2017 року військова частина НОМЕР_1 звернулась до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою на ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 15 серпня 2017 року, в якій просить скасувати зазначене судове рішення та направити справу до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

У касаційній скарзі заявник вказує на те, що постановляючи оскаржувану ухвалу, суд апеляційної інстанції допустив порушення норм процесуального права, оскільки ухвала постановлена без участі особи, яка подала апеляційну скаргу.

Також в ухвалі не зазначено доводів апеляційної скарги та мотивів з яких виходив апеляційний суд.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження у справі.

У статті 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України справа передана до Верховного Суду.

Розпорядженням виконуючого обов`язки керівника секретаріату Касаційного цивільного суду від 04 червня 2019 року № 539/0/226-19 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями провадження

№ 61-32499ск18 04 червня 2019 року призначено судді-доповідачу Гулейкову І. Ю.

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана ухвала суду апеляційної інстанції без змін, оскільки її постановлено з додержанням норм процесуального права. Ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ЦПК України (у редакції на час її постановлення) щодо законності та обґрунтованості.

Судом установлено, що рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 05 червня 2007 року позов військового прокурора Івано-Франківського гарнізону в інтересах ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про стягнення грошової компенсації за належне до видачі речове майно задоволено, у зв`язку із визнанням відповідачем позовних вимог в судовому засіданні.

Тобто, представник відповідача був присутній під час судового засідання 05 червня 2007 року.

26 липня 2007 року ОСОБА_1 видано виконавчий лист про стягнення з військової частини НОМЕР_1 на його користь грошової компенсації.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, військова частина НОМЕР_1

17лютого 2017 року звернулась з апеляційною скаргою на вказане рішення та клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 13 березня 2017 року у задоволенні клопотання військової частини НОМЕР_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження відмовлено, апеляційну скаргу залишено без руху з вимогою подати клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням обґрунтованих доводів поважності причин пропуску строку та сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги.

Також цією ухвалою заявника повідомлено про наслідки невиконання вимог ухвали суду.

З повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається, що копію ухвали про залишення апеляційної скарги без руху представник відповідача отримав 08 червня 2017 року.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 15 серпня 2017 року військовій частині НОМЕР_1 відмовлено у відкритті апеляційного провадження в зазначеній справі на підставі частини третьої статті 297 ЦПК України 2004 року.

Нормативно-правове обґрунтування

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (mutatis mutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» (974_256) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява

№ 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року та «Трух проти України» (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява № 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41 рішення у справі «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03).

Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду (пункт 42 рішення у справі «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03).

Крім того, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/39 «Совтрансавто-Холдинг» проти України», а також згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 28 жовтня

1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» судом встановлено, що існує установча судова практика щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

За положеннями частини другої статті 294 ЦПК України 2004 року апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення, у разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

За частиною третьою статті 297 ЦПК України2004 року апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 294 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали особа має право звернутися до апеляційного суду із заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Норми ЦПК України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті апеляційного провадження, апеляційний суд виходив із того, що військова частина НОМЕР_1 у встановлений судом строк на усунення недоліків апеляційної скарги не подала заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Верховний Суд погоджується з висновком апеляційного суду про те, що апеляційна скарга подана з пропуском строку на апеляційне оскарження, при цьому суд апеляційної інстанції обґрунтовано відмовив у відкритті апеляційного провадження, оскільки військова частина НОМЕР_1 не виконала вимоги ухвали Апеляційного суду Львівської області від 13 березня 2017 року про залишення апеляційної скарги без руху та у наданий судом тридцятиденний строк не звернулась до суду із клопотанням про поновлення строку із зазначенням поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду.

З матеріалів справи вбачається, що 08 червня 2017 року представник військової частини НОМЕР_1 за вказаною адресою для листування отримав копію ухвали

від 13 березня 2017 року, про що є відмітка у зворотних поштових повідомленнях (а. с. 41).

З огляду на викладене, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для скасування ухвали суду апеляційної інстанції, оскільки військова частина НОМЕР_1 на виконання вимог ухвали Апеляційного суду Львівської області від 13 березня

2017 року не надала клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням обґрунтованих причин пропуску такого строку.

При цьому, зі змісту рішення суду першої інстанції, на яке було подано апеляційну скаргу, вбачається, що представник військової частини був присутній під час ухвалення рішення та визнавав позовні вимоги.

Колегія відхиляє доводи касаційної скарги про неповідомлення апеляційним судом заявника щодо розгляду його апеляційної скарги, оскільки питання про відкриття апеляційного провадження вирішується судом без виклику сторін.

Інші аргументи касаційної скарги на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення не впливають, висновків апеляційного суду не спростовують.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.

Керуючись статтями 401, 409, 410 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 15 серпня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:І. Ю. Гулейков

О. В. Ступак

Г. І. Усик