Справа № 587/255/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2019 року Сумський районний суд Сумської області в складі

Головуючого судді - Черних О.М.,

з участю секретаря судового засідання - Скрипка-Соіна О.О.

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - адвоката Вакули В.М.,

представника відповідача - адвокат Бутенко В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), третя особа - приватний нотаріус Степаненко Тетяна Іванівна ( АДРЕСА_3 ) про встановлення факту батьківства, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт, що ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 є батьком її неповнолітніх доньок ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В обґрунтування своїх вимог заявниця вказала, що вона проживала разом з померлим ОСОБА_3 однією сім`єю у незареєстрованому шлюбі з 2003 року до січня 2004 року . За час спільного проживання у них ІНФОРМАЦІЯ_2 народилися дві доньки, однак в свідоцтві про їх народження в графі "батько" ОСОБА_3 не вказаний, оскільки він не перебував у зареєстрованому шлюбі з нею. За життя ОСОБА_3 не оформив своє батьківство відносно доньок ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , проте він завжди до них відносився як до своїх рідних. Вказала, що до 2006 року останній завжди відвідував своїх доньок, допомагав матеріально. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер і вона в інтересах своїх неповнолітніх доньок звернулась до нотаріуса щодо прийняття спадщини, проте їй було відмовлено, оскільки відсутні документи, щодо підтвердження факту споріднення зі спадкодавцем, а тому вона вимушена звернутись до суду за захистом спадкових прав її неповнолітніх дітей .

Позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Вакула В.М. в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задоволити.

Представник відповідачки - адвокат Бутенко В.М. заперечувала проти позову в повному обсязі, надала суду письмовий відзив, обґрунтувавши свої заперечення тим, що викладені в позові обставини не відповідають дійсності. Вказала, що відповідачка та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, під час їх спільного життя ОСОБА_3 ніколи не згадував про дітей ОСОБА_1 , аліменти нікому не сплачував, дітей не мав, у зв`язку з деякими вадами здоров`я.

Третя особа - приватний нотаріус Степаненко Т. І. в судове засідання не з`явилась, про час і місце розгляду повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, з заявами чи клопотаннями про відкладення розгляду справи до суду не зверталась.

Суд вислухавши учасників процесу, свідків, оцінивши докази, наявні в матеріалах справи за своїм внутрішнім переконаннях, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, приходить до висновку, що позовна заява задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною першою статті 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Разом з тим, відповідно до частини 6 статті 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи в порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Відповідно до ст. 7 Конвенції «Про права дитини», - дитина, наскільки це можливо, повинна знати своїх батьків. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це.

Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини, коли відповідно до ч. 2 ст. 55 СК України про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття.

Згідно із ст. 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1 ст.135 цього Кодексу.

Згідно п.9 Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них.

В третьому абзаці п.13 постанови Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Судом встановлено, що згідно копії свідоцтв про народження ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками зазначені ОСОБА_8 та ОСОБА_1 (а.с. 12-13)

Як вбачається з копії витягів з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце їх проживання: АДРЕСА_1 (а.с. 14-15)

Згідно копій витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька запис про батька ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у Книзі реєстрації народжень вчинено згідно заяви матері (а.с.16-17).

Під час судового розгляду були допитані свідки позивачки ОСОБА_9 , рідна сестра ОСОБА_1 та племінниця - ОСОБА_10 , які пояснили, що знали про відносини ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , вказали, що ОСОБА_3 вважав себе батьком її двох доньок ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , 2004 року народження, бачили його декілька разів у ОСОБА_1 .

Разом з тим, суд звертає увагу, що як сама позивачка , так і свідки, які були заявлені нею і допитані під судового розгляду, не підтвердили того факту, що ОСОБА_3 проживав з нею, як до зачаття її доньок, так і після; не підтвердили того факту, що померлий ОСОБА_3 будь - яким чином цікавився життям та вихованням доньок, що надавав матеріальну допомогу на утримання доньок.

Натомість допитані в судовому засіданні свідки відповідачки: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 вказали, що у ОСОБА_3 дійсно були інтимні відносини з ОСОБА_1 , проте він за життя ніколи не визнавав свого батьківства по відношенню до її доньок ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , 2004 року народження. Заперечували цей факт і його покійні батьки. Зазначили, що ніколи ОСОБА_3 та ОСОБА_1 не проживали однією родиною. ОСОБА_3 , після переїзду ОСОБА_1 до іншого села, взагалі не цікавився її життям.

Надані і оглянуті в судовому засіданні фотокартки дітей позивачки, ніяким чином не підтверджують факт проживання ОСОБА_3 з позивачкою однією родиною.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачка не надала жодних доказів на підтвердження своїх вимог, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 263, 264, 265 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), третя особа - приватний нотаріус - Степаненко Тетяна Іванівна ( АДРЕСА_3 ) про встановлення факту батьківства - відмовити.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду через Сумський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М.Черних