Справа №538/300/19
Провадження по справі №2/538/204/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2019 року Лохвицький районний суд Полтавської області в складі головуючого судді Бондарь В.А., за участю секретаря судового засідання Горілей Л.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лохвиця цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до Лохвицького районного суду Полтавської області із вищевказаним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що вона ОСОБА_1 та відповідач по справі ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 18.08.1984 року по 26.02.2019 року, від якого мають дітей, які вже є повнолітніми. В даний час позивач не працює, має інвалідність ІІІ групи внаслідок загального захворювання, яка встановлена з 2011 року по 01.10.2019 року. Позивач отримує пенсію по інвалідності в розмірі 1469,19 грн, інших доходів не має, оскільки ОСОБА_1 протипоказана робота, пов"язана з статико-динамічним навантаженням на хребет. Оскільки ОСОБА_1 хворіє, потребує лікування, їй необхідна матеріальна допомога, а колишній чоловік ОСОБА_2 відмовляється добровільно надавати таку допомогу, хоча має такі можливості, працює в Лубенському ЛВУМГ (ГКС-33) слюсарем -сантехніком та отримує заробітну плату, не має на утриманні інших осіб, а тому позивач просить стягнути на її утримання аліменти з відповідача в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку відповідача щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили задовольнити, суду пояснили, що з відповідачем по справі шлюб розірвано 26.02.2019 року, проживають разом, оскільки позивач має ІІІ групу інвалідності, потребує матеріальної допомоги на лікування, яку відповідач ОСОБА_2 відмовляється надавати, а тому просять суд стягнути з ОСОБА_2 аліменти, у розмірі заявленому в позові.

Відповідач по справі та його представник в судовому засіданні заперечили проти позовних вимог, в позові просили відмовити, вважають, що позовні вимоги безпідставні, пояснивши суду, що з позивачкою по справі проживають разом і він здійснює повне утримання житла, оплачує комунальні послуги, газ, світло та витрачає кошти на інші речі, необхідні для проживання. Дійсно працює і по путівці вихідного дня оздоровлював свою дружину.

Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю I, II чи III групи.

Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Права на утримання не має той із подружжя, хто негідно поводився у шлюбних відносинах, а також той, хто став непрацездатним у зв`язку із вчиненням ним умисного злочину, якщо це встановлено судом.

Той із подружжя, хто став непрацездатним у зв`язку з протиправною поведінкою другого з подружжя, має право на утримання незалежно від права на відшкодування шкоди відповідно до Цивільного кодексу України.

Згідно ст. 76 СК України розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу.

Після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу.

Особа має право на утримання і тоді, коли вона стала особою з інвалідністю після спливу одного року від дня розірвання шлюбу, якщо її інвалідність була результатом протиправної поведінки щодо неї колишнього чоловіка, колишньої дружини під час шлюбу.

Якщо на момент розірвання шлюбу жінці, чоловікові до досягнення встановленого законом пенсійного віку залишилося не більш як п`ять років, вона, він матимуть право на утримання після досягнення цього пенсійного віку, за умови, що у шлюбі вони спільно проживали не менш як десять років.

Якщо у зв`язку з вихованням дитини, веденням домашнього господарства, піклуванням про членів сім`ї, хворобою або іншими обставинами, що мають істотне значення, один із подружжя не мав можливості одержати освіту, працювати, зайняти відповідну посаду, він має право на утримання у зв`язку з розірванням шлюбу і тоді, якщо є працездатним, за умови, що потребує матеріальної допомоги і що колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання у цьому випадку триває протягом трьох років від дня розірвання шлюбу.

У правовій позиції Верховний Суд зазначив, що за положеннями ч.2 ст. 75 Сімейного кодексу України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Згідно із ч. ч. 3, 4 ст. 75 Сімейного кодексу України непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Аналіз указаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що аліментні зобов"язання на утримання одного з подружжя можуть бути призначені за наявності юридичних складових сукупності певних умов, а саме: перебування в зареєстрованому шлюбі або у фактичних шлюбних відносинах після розірвання шлюбу (стаття 76 Сімейного кодексуУкраїни); непрацездатність одного з подружжя; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового рівень матеріального забезпечення.

Таким чином, право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом.

Прожитковий мінімум на одну особу з розрахунку на місяць у 2019 році для осіб, що втратили працездатність, станом на 23.07.2019 року складає 1564 грн.

Згідно наданої довідки про доходи № 313004 ОСОБА_1 перебуває на обліку в Лохвицькому об"єднаному управлінні ПФУ в Полтавській області і її пенсія за грудень 2018 року становила 1514,91 грн.

Відповідно до довідки ТОВ "Агро Перемога" від 07.06.2019 року ОСОБА_1 має земельну ділянку (пай) розміром 3,12 га, яку передала згідно договору № 49 від 09.10.2013 року ТОВ "Агро Перемога" в оренду і за 2018 рік отримала орендну плату в розмірі 9420,66 грн.

Згідно довідки Лубенського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів ОСОБА_2 дійсно працює в Лубенському ЛВУМГ Гребінківського проммайданчика слюсарем-сантехніком. Профспілкова організація засвідчує, що він по путівці вихідного дня оздоровлював свою дружину ОСОБА_1 на базах Чорного моря. За його зверненням до трудового колективу була надана матеріальна допомога на проведення їй операції та лікування в м. Києві.

Кірм того, відповідачем надано в судове засідання копії розрахункових книжок за користування природним газом, КП "Лохвиця-сервіс" , "Полтаваобленерго", в підтвердження того, що ним здійснюється утримання житла, де він проживає з позивачем.

Відповідно до частини 3 статті 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Отже, ОСОБА_1 отримує пенсію по інвалідності в розмірі, що забезпечує її прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність, отримує орендну плату за земельну ділянку, відповідач довів факт надання матеріальної допомоги колишній дружині, а тому ОСОБА_1 не можна вважати особою, яка потребує матеріальної допомоги в розумінні частини четвертої статті 75 СК України.

Враховуючи встановлені обставини у справі, дослідженими доказами, матеріальне становище сторін, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини слід відмовити.

Судові витрати в справі - судовий збір, від сплати якого позивач була звільнена при подачі позову в суд, суд відносить на рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 331, 376 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 81, 258, 263, 265, 354 ЦПК України, , суд, ст. ст. 75, 76 СК України, суд-

в и р і ш и в :

У позовних вимогах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини - відмовити.

Рішення може бути оскаржене на підставі ч. 1 ст. 354 ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У відповідності з п. 15.5 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Головуючий: В.А.Бондарь