ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

16 липня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 201/17793/15-ц

Головуючий у першій інстанції Маслюк Н. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/944/19

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Висоцької Н.В.

суддів: Бобрової І.О., Шитченко Н.В.

із секретарем Зіньковець О.О.,

сторони: позивач - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

треті особи - ОСОБА_2 , Моторне (транспортне) страхове бюро України,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 08 травня 2019 року (місце ухвалення м. Чернігів, повний текст рішення складений 18.05.2019) у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2015 року ПрАТ «СК «ВУСО» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Неодноразово уточнюючи позовні вимоги позивач в позові просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «ВУСО» суму завданої матеріальної шкоди з урахуванням сплаченої суми МТСБУ в розмірі 224 152, 06 грн, та витрати на оплату судового збору.

В обґрунтування позову посилались на те, що у 2014 році між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту, у 2015 сталася ДТП за участю автомобіля ОСОБА_2 та транспортного засобу відповідача, вина останнього у ДТП встановлена постановою суду.

Згідно договору страхування ДТП була визнана позивачем страховим випадком та страхове відшкодування в розмірі 274 152, 06 грн було перераховано на користь страхувальника, а отже після виплати страхового відшкодування у позивача виникло право вимоги до ОСОБА_1 на відшкодування суми понесених матеріальних витрат.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 08.05.2019 позовні вимоги ПрАТ «СК «ВУСО» до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди, завданої в результаті ДТП задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «ВУСО» 222 848, 36 грн у відшкодування майнової шкоди. У задоволенні решти вимог відмовлено. Судовий збір в розмірі 3 342, 72 гр компенсовано ПрАТ «СК «ВУСО» за рахунок держави у порядку, встановленому КМУ.

Рішення обґрунтовано тим, що висновком судової автотоварознавчої експертизи від 31.12.2018 вартість відновлювального ремонту автомобіля страхувальника становить 272 848, 36 грн, при цьому судом враховано виплату страхового відшкодування МТСБУ в межах ліміту, тобто у розмірі 50 000 грн, тому до стягнення підлягає сума за вирахуванням виплаченого страхового відшкодування.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 08.05.2019, та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування незаконності оскаржуваного рішення суду заявник посилається на необ`єктивність експертного дослідження проведеного експертом Громовим А.М., оскільки на час проведення такого дослідження автомобіль був проданий, тому шкода експертом була визначена лише по наданій судом документації.

У скарзі заявник посилається, що акт огляду транспортного засобу від 18.05.2015 не підписував, такий акт він побачив вперше під час розгляду справи в суді першої інстанції. Крім того, під час розгляду адміністративного протоколу про вчинення адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП в постанові Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська зазначено, що в судовому засіданні ОСОБА_1 повністю визнав свою вину, однак в судовому засіданні присутній не був, жодного поштового повідомлення суду не отримував, про притягнення до адміністративної відповідальності дізнався під час розгляду даної справи.

На виконання вимог ст. 361 ЦПК України учасникам справи було надіслано копії апеляційної скарги та додані до неї матеріали справи, проте відзив на апеляційну скаргу до суду подано не було.

Згідно з ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Вислухавши суддю-доповідача, учасників судового процесу, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 15.05.2015 в м. Дніпропетровськ сталася ДТП за участю автоболів марки «Хонда» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля «Хонда» д.н. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 Транспортні засоби отримали механічні пошкодження (а.с. 137 т. 1).

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10.06.2015 винним в порушенні Правил дорожнього руху, що призвело до зіткнення автомобілів, визнаний ОСОБА_1 , який порушив вимоги п. 16.13 Правил дорожнього руху (а.с. 20 т. 1)

Відповідно до витягу з Єдиної централізованої бази даних МТСБУ цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу водія марки «Honda Civic» д.н.з. НОМЕР_1 , тобто ОСОБА_1 станом на дату ДТП (15.05.2015 року) застрахована не була (а.с. 39 т. 1).

Відповідно до договору добровільного страхування наземного транспорту №1-01 від 24.12.2014, укладеного між ПрАТ «СК «ВУСО» та ОСОБА_2 було застраховано транспортний засіб «Honda CR-V», 2013 року випуску д.н.з. НОМЕР_2 (а.с.12-14 т. 1).

ОСОБА_2 звертався з заявою про виплату страхового відшкодування до ПрАТ «СК «ВУСО» (а.с. 16-18 т. 1).

Згідно страхового акту №1756-02 від 12.06.2015 ПрАТ «СК «ВУСО» здійснила виплату страхового відшкодування ПП ОСОБА_4 в сумі 258 330,18 грн (а.с. 25 т. 1), що підтверджується платіжними дорученнями № 6736 від 16.06.2015 та № 6690 від 15.06.2015 (а.с. 26, 27 т. 1).

Відповідно до доповнення №1 до страхового акту №1756-02 від 12.06.2015 ПрАТ «СК «ВУСО» здійснила виплату страхового відшкодування ФОП ОСОБА_5 в сумі 12 877,80 грн (а.с. 33 т. 1), що підтверджується платіжним дорученням №8914 від 29.07.2015 (а.с. 34 т. 1), та виплату страхового відшкодування ПП ОСОБА_4 в сумі 438,48 грн та 2 505,60 грн (а.с.37 т. 1), що підтверджується платіжними дорученнями №8915 від 29.07.2015, №11779 від 28.09.2015 (а.с. 35, 38 т. 1).

Згідно звіту ПрАТ «СК «ВУСО» № 636001/Д від 23.09.2015 загальний розмір збитку становить 274 152,06 грн (а.с. 210-211 т. 1).

З матеріалів справи вбачається, що автомобіль «Honda Civic» д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 також отримав механічні пошкодження (а.с. 22 т. 2).

Згідно акту приймання виконаних робіт №101 від 10.06.2015 ОСОБА_1 сплатив ПП Голод ОСОБА_6 .С. 4 370 грн (а.с. 21 т. 2).

З наказу МТСБУ від 28.04.2016 № 3410 вбачається, що на виконання вимог п. 41.1 ст.41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виплатило страхове відшкодування в межах ліміту, тобто у розмірі 50 000 грн, що підтверджується копією платіжного доручення № 3410рв від 28.04.2016 (а.с. 56, 58 т. 2).

Згідно висновку експерта № 229 судової автотоварознавчої експертизи від 31.12.2018 вартість відновлювального ремонту легкового автомобіля «Honda CR-V» д.н.з. НОМЕР_2 , необхідного для усунення пошкоджень, отриманих у ДТП 15.05.2015, станом на дату ДТП - 15.05.2015, становить 272 848, 36 грн; вартість відновлювального ремонту легкового автомобіля «Honda CR-V» д.н.з. НОМЕР_2 необхідного для усунення пошкоджень, отриманих у ДТП 15.05.2015, з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу його складників, станом на дату ДТП - 15.05.2015 становить 272 848, 36 грн; вартість матеріального збитку, завданого власнику легкового автомобіля «Honda CR-V» д.н.з. НОМЕР_2 внаслідок його пошкодження у ДТП 15.05.2015, у тому числі з урахуванням розміру втрати товарної вартості у сумі - 27 538, 36 грн, станом на дату ДТП становить 300 386, 72 грн (а.с. 191-210 т. 2).

Матеріали справи містять копію посвідчення серії АБ № 0261968 відповідача ОСОБА_1 , з якого вбачається, що відповідач має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій (а.с.19 т. 2).

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції прийшов до висновку про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «ВУСО» 222 848, 36 грн у відшкодування майнової шкоди, враховуючи при цьому висновок судової автотоварознавчої експертизи від 31.12.2018, згідно якої вартість відновлювального ремонту автомобіля страхувальника склала 272 848, 36 грн, при цьому судом враховано виплату страхового відшкодування МТСБУ в межах ліміту, тобто у розмірі 50 000 грн, тому до стягнення підлягає сума з вирахуванням виплаченого страхового відшкодування.

З висновком суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд, оскільки судом першої інстанції обставини справи зясовані в обсягу, необхідному для правильного вирішення спору, відповідно до встановлених обставин, правильно визначено суть і характер правовідносин сторін та норми матеріального права, що їх регулюють.

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують враховуючи наступне.

Ст. 1 ЗУ «Про страхування» визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

За приписами статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно п.3 ч.1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

З огляду на статтю 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Як встановлено судом, та взято за основу саме висновок експерта № 229 судової автотоварознавчої експертизи від 31.12.2018, згідно якого вартість відновлювального ремонту легкового автомобіля «Honda CR-V» д.н.з. НОМЕР_2 , необхідного для усунення пошкоджень, отриманих у ДТП 15.05.2015, станом на дату ДТП - 15.05.2015, становить 272 848, 36 грн; вартість відновлювального ремонту легкового автомобіля «Honda CR-V» д.н.з. НОМЕР_2 необхідного для усунення пошкоджень, отриманих у ДТП 15.05.2015, з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу його складників, станом на дату ДТП - 15.05.2015 становить 272 848, 36 грн; вартість матеріального збитку, завданого власнику легкового автомобіля «Honda CR-V» д.н.з. НОМЕР_2 внаслідок його пошкодження у ДТП 15.05.2015, у тому числі з урахуванням розміру втрати товарної вартості у сумі - 27 538, 36 грн, станом на дату ДТП становить 300 386, 72 грн (а.с. 191-210 т. 2), , а також враховано виплату страхового відшкодування МТСБУ в межах ліміту у розмірі 50 000 грн (а.с. 56, 58 т. 2).

Відповідно до пунктів 1.2 та 1.3 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (далі - Методика), затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, методика встановлює механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ. Вимоги Методики є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин.

Пункт 1.6 Методики визнає відновлювальний ремонт (або ремонт) як комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісних транспортних засобів (далі - КТЗ) чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин.

Для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. Вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників колісного транспортного засобу та величини втрати товарної вартості (пункти 8.1 та 8.3 Методики).

Відповідно ст. 4 Закону України «Про страхування», страхування транспортного засобу належить до майнового страхування.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до п. 41.1 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння особами, на яких поширюється дія пункту 13.1 статті 13 цього Закону.

Частиною 1 ст.1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частини першої та другої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Враховуючи викладене вище є необґрунтованими доводи апеляційної скарги про необ`єктивність експертного дослідження проведеного експертом Громовим А.М., оскільки на час проведення такого дослідження автомобіль був проданий, тому шкода експертом була визначена лише по наданій судом документації.

Як вбачається, справа в провадженні судів перебуває з 08.12.2015, а заява про перегляд заочного рішення з 09.08.2016, проте клопотання про призначення автотоварознавчої експертизи було заявлено лише 06.04.2018 (а.с. 127 т. 2 ), яке було вирішено ухвалою 05.05.2018 (а.с. 141 т. 2 ), тобто після спливу тривалого часу від дня ДТП.

Розмір визначених збитків відповідачем належними доказами не спростований, не надано і суду апеляційної інстанції посилання на наявність доказів, які спростовують визначений судом першої інстанції розмір майнової шкоди.

Положеннями ч. 4 ст. 12, 13 ЦПК України передбачено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Є необґрунтованими та не можуть бути підставою для скасування правильного рішення суду першої інстанції доводи апеляційної скарги про посилання заявника на акт огляду транспортного засобу від 18.05.2015, який він не підписував та побачив вперше під час розгляду справи в суді першої інстанції, а також те, що під час розгляду адміністративного протоколу про вчинення адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП в постанові Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська зазначено, що в судовому засіданні ОСОБА_1 повністю визнав свою вину, однак в судовому засіданні присутній не був, жодного поштового повідомлення суду не отримував, про притягнення до адміністративної відповідальності дізнався під час розгляду даної справи, не дають підстав для скасування вірного по суті рішення.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржене рішення постановлено без додержанням норм матеріального і процесуального права та зводиться до переоцінки доказів у справі.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 08 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту.

Повне судове рішення складено 19.07.2019.

Головуючий Судді: