Номер провадження: 22-ц/813/416/19
Головуючий у першій інстанції Чернявська Л.М.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.07.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Драгомерецького М.М. (суддя-доповідач),

суддів: Дрішлюка А.І., Черевка П.М.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 22 листопада 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, Одеської міської ради про усунення перешкод у користуванні приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

23 серпня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні приміщенням.

29 березня 2018 року ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 подала уточнену позовну заяву (зміну предмету позову), в якій просила скасувати запис про державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на об?єкт нерухомого майна квартиру АДРЕСА_1 та усунення перешкод у користуванні допоміжними приміщеннями за адресою: АДРЕСА_2 , що розташоване під квартирою АДРЕСА_3 шляхом виселення з цього приміщення ОСОБА_2 ..

04 липня 2018 року судом відкладено розгляд справи для визначення позивача з позовними вимогами.

09 серпня 2018 року ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_1 подала уточнену позовну заяву (зміну предмету позову), в якій просила про скасування права власності на об`єкт нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_1 , що зареєстроване за ОСОБА_2 ; скасування запису про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на об`єкт нерухомого майна, квартиру АДРЕСА_1 ; усунення перешкод у користуванні допоміжними приміщеннями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , під квартирою АДРЕСА_3 , шляхом виселення ОСОБА_2 із цих приміщень.

У судовому засіданні представник позивача підтримав уточнену позовну заяву та просив суд прийняти її у вказаній редакції.

Представник третьої особи Департаменту комунальної власності Одеської міської ради в судовому засіданні вказала на те, що позовні вимоги про скасування права власності та скасовування державної реєстрації не є похідними вимогами від вимог про усунення перешкод шляхом виселення.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 22 листопада 2018 року відмовлено у прийнятті уточненої позовної заяви (зміну предмету позову).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на вказані обставини розгляд даної справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлене 26 липня 2019 року.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 2 ч. 2, ч. 3 ст. 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. До закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Відмовляючи у прийнятті уточненої позовної заяви суд першої інстанції вірно зазначив, що під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається.

Однак, в уточненій позовній заяві як від 29 березня 2018 року, так і від 09 серпня 2018 року, позивач змінює як сам предмет позову, тобто змінені вимоги з якими позивач звернувся до відповідача так і змінює підстави позову, оспорюючи порядок отримання права відповідача на новий об?єкт нерухомого майна.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що ОСОБА_1 в своїй уточненій позовній заяві допустила як безпосередню зміну предмету свого позову та і одночасно зміну підстав свого позову, що є недопустимим, а тому у прийнятті даної заяви має бути відмовлено.

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що підстави, якими обґрунтовується первинний предмет позову не змінився ні в уточненій позовній заяву від 29 березня 2018 року, ні в уточненій заяві від 09 серпня 2018 року з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

Зі змісту норми вказаної статті, вбачається, що змінити підставу або предмет позову позивач може тільки до початку розгляду справи по суті.

Станом на 29 березня 2018 року та 09 серпня 2018 року перехід до судового розгляду даної справи по суті не здійснювався.

Виходячи з загальних положень цивільного процесуального законодавства України, підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача. Зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.

Зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача.

Предмет позову - це матеріальний зміст позовних вимог позивача, який проявляється в матеріально-правовій заінтересованості - отримати певне матеріальне благо.

Підстава позову - обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, які об`єктивуються у поданих доказах.

Верховний Суд у своїх судових рішеннях неодноразово зазначав, що під підставами позову, які згідно ст. 49 ЦПК може змінити лише позивач, слід розуміти обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, а не самі по собі посилання позивача на певну норму закону, яку суд може замінити, якщо її дія не поширюється на дані правовідносини.

Позивач може змінити або підставу, або предмет позову. Зміна підстав і предмету позову не допускається. Верховний Суд вказує, що якщо в процесі розгляду справи повністю змінюються підстави й предмет позову, то це слід розглядати як нові позовні вимоги, які мають бути оформлені письмовою заявою у відповідності з ЦПК України і одночасною відмовою від раніше заявлених вимог. Зокрема, такий правовий висновок надано Верховним Судом у постанові від 13.03.2018р. по справі №916/1764/17.

Як вбачається з матеріалів справи, первинними позовними вимогами усунення перешкоди у користуванні майном шляхом виселення ОСОБА_2 із додаткового приміщення «Б», що знаходиться по АДРЕСА_2 та належить на праві користування ОСОБА_1 на підставі договору №6/275 на користування іншим додатковим приміщенням від 01.01.2011р..

Уточнений позов від 29 березня 2018 року вже містить наступні позовні вимоги: скасувати запис про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на об`єкт нерухомого майна, квартиру АДРЕСА_1 ; усунути перешкоди у користуванні допоміжними приміщеннями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (згідно виписки із поверхового плану приміщення), що розташоване під квартирою АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_1 , шляхом виселення ОСОБА_2 із допоміжного приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Уточнений позов від 09 серпня 2018 року викладений у новій редакції, містить у собі нові підстави позову, оскільки породжує інші спірні правовідносини, та наступні позовні вимоги:

- скасувати право власності на об`єкт нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_1 , зареєстроване за ОСОБА_2 ;

- скасувати запис про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на об`єкт нерухомого майна, квартиру АДРЕСА_1 ;

- усунути перешкоди у користуванні допоміжними приміщеннями, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 (згідно виписки із поверхового плану приміщення), що розташоване під квартирою АДРЕСА_3 , право користування яким належить ОСОБА_1 шляхом виселення ОСОБА_2 із допоміжного приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 згідно виписки із поверхового плану приміщення), що розташоване під квартирою АДРЕСА_3 , право користування яким належить ОСОБА_1 ..

Враховуючи вищевказане, колегія суддів вважає, що заява позивача про зміну предмету позову не відповідає вимогам ст. 49 ЦПК України, оскільки позивач змінює не тільки предмет, але й підстави позову і її слід розглядати як новий позов з новими позовними вимогами, які мають бути оформлені письмовою заявою у відповідності з ЦПК України і одночасною відмовою від раніше заявлених вимог.

Враховуючи вищевикладене, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є неспроможними та такими, що не відповідають обставинам справи.

Інші доводи апеляційної скарги також суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильність застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Крім того судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Також, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, №63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Тому, на думку колегії суддів, справа розглянута по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни ухвали суду першої інстанції немає.

За таких обставин, наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення питання щодо відмови у прийнятті уточненої позовної заяви.

Керуючись ст. ст. 368 - 371, 374, 375, 379, 382 - 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 22 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та подальшому оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено: 26 липня 2019 року.

Судді Одеського апеляційного суду: М.М. Драгомерецький

А.І. Дрішлюк

П.М. Черевко