Справа № 513/821/19
Провадження № 2/513/529/19
Саратський районний суд Одеської області
29 липня 2019 року Суддя Саратського районного суду Одеської області Бучацька А.І., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в особі представника адвоката Манової Інни Миколаївни до ОСОБА_8 про визнання договору купівлі-продажу частково недійсним, скасування державної реєстрації та визнання права власності,
В С Т А Н О В И В:
24 липня 2019 року адвокат Манова І.М. від імені ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 звернулась до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_8 , в якому просить:
1. Визнати частково недійсним, у частині покупця, укладений 28 вересня 1995 року між представником Фонду державного майна України в Саратському районі, в особі начальника представництва Адам Лідії Іванівни, яка діяла на підставі Положення про представництво Фонду державного майна України в Саратському районі (Продавець) та ОСОБА_8 (Покупець) договір купівлі-продажу державного майна швейного цеху ліквідованого райбиткомбінату в смт. Сарата, посвідченого державним нотаріусом Саратської державної нотаріальної контори Одеської області, Коваль Н.В.. за реєстровим № 2272 перевіривши право покупців державного майна швейного цеху ліквідованого райбиткомбінату в смт. Сарата який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці 0,0105 га, за цим договором, в рівних частках на: ОСОБА_8 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .
2.Скасувати державну реєстрацію права власності на нежитлове приміщення, загальною площею 497 кв.м, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , форма власності приватна, вид спільної власності - спільна часткова, розмір частки 220/1000, зареєстроване на ім`я ОСОБА_8 , згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 134107752.
3.Визнати за: ОСОБА_8 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 право власності на 1/8 частку, за кожним, у спільній частковій власності, розмір частки 220/1000, на нежитлове приміщення, загальною площею 497 кв.м, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .
Позовні вимоги обґрунтувала тим, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .. ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 працювали в швейному цеху Саратського райбиткомбінату протягом тривалого часу, що підтверджується копіями трудових книжок. 02 березня 1992 року підприємство було ліквідоване, всі працівники були звільнені в зв`язку з ліквідацією. Все майно підприємства було передано на баланс Саратської селищної ради Одеської області.
З 1992 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 орендували вказане майно швейного цеху Саратського райбиткомбінату, кожен здійснював індивідуальну трудову діяльність.
В 1995 році стало питання приватизації вказаного майна, тому було створене «Товариство покупців». Учасниками товариства покупців були 7 членів трудового колективу, а саме ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 . Товариство було створене для приватизації швейного цеху ліквідованого райбиткомбінату в смт. Сарата. Головою Товариства було обрано ОСОБА_11 Фомівну, секретарем Павлюк ОСОБА_12 .
Для спрощення процедури купівлі-продажу представник Фонду державного майна України в Саратському районі запропонувала угоду купівлі-продажу укласти з однією особою, і так як ОСОБА_8 була обрана головою Товариства покупців вирішили укласти угоду з нею, хоча покупцями були всі позивачі в справі. Істотні умови вказаного договору попередньо були обговорені і досягнуто згоди стосовно істотних умов договору зі всіма позивачами.
28 вересня 1995 року між відповідачем ОСОБА_8 та представником Фонду державного майна України в Саратському районі було укладено договір купівлі-продажу державного майна швейного цеху ліквідованого райбиткомбінату в смт. Сарата, посвідченого державним нотаріусом Саратської державної нотаріальної контори Одеської області, Коваль Н.В., за реєстровим № 2272.
Покупцем за даним договором виступала ОСОБА_8 , однак фактичними покупцями майна швейного цеху ліквідованого райбиткомбінату в смт. Сарата, були: ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 .. Саме ними всіма, в рівних частках, було здійснено оплату вартості майна швейного цеху ліквідованого райбиткомбінату в смт. Сарата, із власних коштів.
З моменту купівлі-продажу і до цього часу всі покупці володіють та користуються майном швейного цеху ліквідованого райбиткомбінату в смт. Сарата, як власники.
Однак, 07 серпня 2018 року ОСОБА_8 зареєструвала на своє ім`я право власності на нежитлове приміщення, загальною площею 497 кв.м, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , форма власності приватна, вид спільної власності - спільна часткова, розмір частки 220/1000, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.
Незважаючи на неодноразові звернення ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 з проханням визнання за ними права власності на 1/8 частку у спільній частковій власності, відповідачка ОСОБА_8 ухиляється.
Вивчивши позовну заяву та додані до неї матеріали, суд приходить до наступного.
Зідно з частиною 1 ст.178 ЦПК України за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 185 цього Кодексу.
Частиною 3 ст. 175 ЦПК України встановлено, що позовна заява повинна містити: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; 3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; 4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; 10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.
Судом встановлено, що зміст позовної заяви не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України, а саме: не зазначені відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; не викладені обставин, якими позивачі обґрунтовують свої вимоги (щодо ухилення відповідачки від визнання за позивачами права власності на зазначене майно), не зазначені докази, що підтверджують вказані обставини.
До позовної заяви не додано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивачі понесли і які очікують понести у зв`язку із розглядом справи, а також підтвердження позивачів про те, що ними не подано іншого позову до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.
Згідно пункту 2 постанови Пленума Верховного Суду України від 06.11.2009 N 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.
У позовній заяві адвокат Манова І.М. просить визнати частково недійсним договір купівлі-продажу державного майна швейного цеху, укладений 28 вересня 1995 року, однак посилається на підстави недійсності правочину за нормами діючого ЦК України (в редакції від 16 січня 2003 року).
Пунктом 26 постанови Пленума Верховного Суду України від 06.11.2009 N 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" роз`яснено, що особами, які беруть участь у справі про визнання правочину недійсним, є насамперед сторони правочину.
Проте, відповідачем у позовній заяві зазначена лише одна сторона правочину - ОСОБА_8 .
Крім того, відповідно до ч. 7 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.
Позовна заява підписана адвокатом Мановою І.М., яка на підтвердження повноважень представника позивачів надала ордери серії ОД № 288396, серії НОМЕР_1 № 288397, серії НОМЕР_1 № 288398, серії НОМЕР_1 288399, серії НОМЕР_1 288400, серії НОМЕР_1 № 518251, серії ОД № 518252 від 22 липня 2019 року.
Частиною 4 ст. 62 ЦПК України передбачено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".
Згідно ч.1ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема, складати заяви, скарги, клопотання, інші правові документи та подавати їх у встановленому законом порядку.
Відповідно до ч. 2 ст. 64 ЦПК України обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності або ордері.
Згідно ч. 1 ст.26 Закону України«Про адвокатурута адвокатськудіяльність» визначено, що документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката (ч. 2ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Відповідно до п. 4 ч. 1ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Згідно частини 3 статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.
Частиною 4 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що адвокат зобов`язаний діяти в межах повноважень, наданих йому клієнтом, у тому числі з урахуванням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій.
Повноваження адвоката, зокрема, щодо підписання заяви, повинно підтверджуватись домовленістю сторін у договорі про надання правової допомоги, який засвідчує існування між клієнтом та адвокатом домовленості стосовно об`єму наданих йому повноважень, шляхом окремого визначення такої дії у договорі.
Проте, до позовної заяви не додано копії договорів про надання правової допомоги, згідно яких адвокату надано право на підписання зазначеної позовної заяви від імені позивачів.
Таким чином, повноваження представника позивачів на підписання даної позовної заяви від імені позивачів не підтверджені належними доказами.
Отже, позовну заяву належить залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків. Якщо позивач у встановлений строк відповідно до ухвали суду не виконає зазначені вимоги, то на підставі ч. 3 ст. 185 ЦПК України, заява буде вважатися неподаною і буде йому повернута.
Керуючись ст. ст.175, 177, 185, 258- 261 ЦПК України, суддя
У Х В А Л И В:
позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про визнання договору купівлі-продажу частково недійсним, скасування державної реєстрації та визнання права власності - залишити без руху, надавши позивачам строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя А. І. Бучацька