Номер справи 237/3543/19
Номер провадження 4-с/237/9/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.07.19 року м. Курахове

Мар`їнський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Кучко Я.Ю.,

при секретарі Махно Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Курахове цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державних виконавців на бездіяльність державних виконавців Головного територіального Управління юстиції у Донецькій області Управління Державної виконавчої служби, Мар`їнського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, Кіровського районного відділу державної виконавчої служби м. Донецьк Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, Петровського районного відділу державної виконавчої служби м. Донецьк Головного територіального управління юстиції у Донецькій області щодо виключення відомостей про божника з Єдиного реєстру боржників та зняття арешту з майна,

ВСТАНОВИВ:

До Мар`їнського районного суду Донецької області звернувся ОСОБА_1 зі скаргою на бездіяльність державних виконавців щодо виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників та зняття арешту з майна.

В обґрунтування доводів поданої скарги ОСОБА_1 зазначив, що у червня 2019 року він звернувся до органів реєстрації МРЄВ з метою зняття з реєстрації належного йому на праві власності транспортного щасобу автомобілю TOYOTA Camry модель 2.41, легковий седан, 2003 року випуску, двигун V=2362 cuв.см, кузов № НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 НОМЕР_3 видане МРЕВ №2 м. Донецьк 06.03.2004 року, де йому повідомили, що ТЗ знаходиться у арешті за виконавчими провадженнями державних виконавців Головного територіального Управління юстиції у Донецькій області Управління Державної виконавчої служби, Мар`їнського РВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області. У відповідь на адвокатський запит Головним територіальним управлінням юстиції у Донецькій області було зазначено, про те, що у Петровському, Кіровському районних відділах державної виконавчої служби міста Донецька ГТУЮ у Донецькій області та Мар`їнському РДВС ГТУЮ у Донецькій області перебували виконавчі провадження про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості, водночас не вказані ні номери виконавчих проваджень, ні дати відкриття, а ні в кого на виконанні перебувають провадження, жодної копії до відповіді не долучено. Скаржник стверджує, що ніколи не отримував жодної постанови ні від Петровського або Кіровського районних ВДВС чи Мар`їнського відділу ДВС ГТУЮ у Донецькій області про відкриття виконавчого провадження, про накладення арешту на майно, чим вважає було порушено його право на оскарження цих постанов.

Представник скаржника адвокат Лукашков В.О. у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, на задоволенні заявленої скарги наполгяає у повному обсязі з підстав, що наведені в ній.

Представник Мар`їнського районного відділу ДВС ГТУЮ у Донецькій області у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Представник Головного територіального Управління юстиції у Донецькій області Управління Державної виконавчої служби у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступних висновків.

За положеннями частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Приписами ч. 1 ст. 447 ЦПК України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Вказане право сторін додатково закріплено також в ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якої рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно положень ч. 1 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Статтею 56 частиною Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що арешт на майно накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Як вбачається з копії відповіді Головного територіального управління юстиції у Донецькій області за № 2-7-112 від 05.06.2019 року, наданої на адвокатський запис ОСОБА_2 , який є представником ОСОБА_1 , перевіркою АСВП було встановлено, що на примусовому виконанні у Петровському, Кіровському районних відділах державної виконавчої служби міста Донецька ГТУЮ у Донецькій області та Мар`їнському РДВС ГТУЮ у Донецькій області перебували виконавчі провадження про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на користь юридичної особи та держави, з них: наказ № 35/55 від 03.11.2006 року, виданий Господарським судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Карпов» 27776,00 гривень; постанова № ВН1 001020 від 24.06.2012 року, видана ДАІ про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави 510 гривень; постанова № ВЕ 016510 від 16.07.2012 року, видана ДАІ про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави 510 гривень; постанова № б/н від 14.05.2008 року, видана Мар`їнським РВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у розмірі 170 гривень. Підтвердити чи спростувати факти знаходження вищевказаних виконавчих документів у відповідному відділі, який тимчасово переміщено з непідконтрольнї українській владі території неможливо.

В заяві про розгляд справи без участі представника Мар`їнського РВ ДВС України у Донецькій області представник відділу також додатково повідомляє про відсутність а теперішній час відносно ОСОБА_1 в провадження відділу відкритих виконавчих проваджень та згідно даних ДРОРМ арешт на його рухоме майно державними виконавцями відділу не накладався.

Згідно копії відповіді Територіального сервісного центру № 1444 Регіонального центру МВС у Донецькій області, за № 18а3 від 09 липня 2019 року, наданої на адвокатський запит ОСОБА_2 , станом на 05.07.2019 року автомобіль «TOYOTA CAMRY», н/з НОМЕР_4 , кузов № НОМЕР_1 , знаходиться під арештом, арешт накладено ВДВС Кіровського району м. Донецька від 01ю11ю2007 року.

Копією картки арешту підтверджується, що транспортний засіб «TOYOTA CAMRY», державний номерний знак НОМЕР_4 , кузов № НОМЕР_1 дійсно поставлено на облік до БЖ «АРЕШТ», дата занесення операції на автомобільний облік: 01.11.2007 року, № вхід. МРЕВ 22575 від 01.11.2007 року, лист від ВДВС Кіровського району м. Донецьк.

Таким чином, оскільки арешт майна було накладено 01.11.2007 року ВДВС Кіровського району м. Донецька , суд приходить до висновку, що вказаний арешт було накладено саме в межах примусового виконання наказу № 35/355 від 03.11.2006 року, виданого Господарським судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Карпов» 27776,00 гривень, оскільки вказаний арешт не міг бути заходом виконання рішень суду, які станом на 01.11.2007 року не існували.

Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У статті першій Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У кожній справі, в якій ідеться про порушення права власності, Європейський суд з прав людини перевіряє дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та збереженням фундаментальних прав особи. Насамперед, спираючись на те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар (рішення у справі «Спорронг та Лонрот проти Швеції»).

Для оцінки поведінки держави в контексті дотримання вимог ст.1 Першого протоколу Суд має зробити повне дослідження різних інтересів у справі, беручи до уваги, що мета конвенції полягає в захисті прав, які є «очевидними та вагомими». Серед іншого, встановлюється наявність спірної ситуації. При цьому, коли питання суспільної користі дійсно виникає у справі, ЄСПЛ вимагає від державних органів влади «реагувати належним чином, правильно та з великою відповідальністю» (рішення ЄСПЛ у справах «Василеску проти Румунії» та «Бейлер проти Іспанії»).

Згідно п.1-3 розділу ХV Інструкції з організації примусового виконання рішень, за заявою сторони виконавчого провадження або з ініціативи виконавця відновленню підлягають: втрачене виконавче провадження або його матеріали; знищене виконавче провадження у разі постановлення Європейським судом з прав людини рішення, відповідно до якого держава зобов`язана виконати рішення національного суду; виконавче провадження, виконання за яким здійснювалось на тимчасово окупованій території.

Відповідно до вимог ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

З огляду на вищевикладене, зважаючи на те, що Головне територіальне управління юстиції у Донецькій області не може ані спростувати ані підтвердити наявність відкритих виконавчих проваджень відносно ОСОБА_1 , суд приходить до висновку, що боржник залишився у стані правової невизначеності, оскільки виконавчі провадження на територію України не передані, відомості про відновлення виконавчих проваджень відстуні, будь-які виконавчі дії з примусового виконання рішення, забезпечення якого було здійснено шляхом арешту транспортного засобу «TOYOTA CAMRY», відділом, який тимчасово переміщений з непідконтрольної Українській владі території, не здійснюються, про що свідчить неможливість підтвердити або ж спростувани наявність відкритих виконавчих проваджень, у зв`язку з чим скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню в повному обсязі, а не зняття арешту позбавить права скаржника на мирне та законне володіння своїм рухомим майном.

Водночас, оскільки арешт майна був заходом забезпечення виконання рішення суду, примусове виконання якого здійснювалось Кіровським районним відділом державної виконавчої служби у м. Донецьк, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для визнання протиправною бездіяльності Мар`їнського районного відділу державної виконавчої служби у Донецької області та Петровського районного відділу державної виконавчої служби у м. Донецьк.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 447-451 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державних виконавців Головного територіального Управління юстиції у Донецькій області Управління Державної виконавчої служби, Мар`їнського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, Кіровського районного відділу державної виконавчої служби м. Донецьк Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, Петровського районного відділу державної виконавчої служби м. Донецьк Головного територіального управління юстиції у Донецькій області щодо виключення відомостей про божника з Єдиного реєстру боржників та зняття арешту з майна задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність державних виконавців Головного територіального Управління юстиції у Донецькій області Управління Державної виконавчої служби та Кіровського районного відділу державної виконавчої служби м. Донецьк Головного територіального управління юстиції у Донецькій області щодо невиключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників та зняття арешту з майна, а саме транспортного засобу автомобілю TOYOTA Camry модель 2.41, легковий седан, 2003 року випуску, двигун V=2362 cuв.см, кузов № НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 НОМЕР_3 видане МРЕВ №2 м. Донецьк 06.03.2004 року

Скасувати арешт транспортного засобу автомобілю TOYOTA Camry модель 2.41, легковий седан, 2003 року випуску, двигун V=2362 cuв.см, кузов № НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 НОМЕР_3 видане МРЕВ №2 м. Донецьк 06.03.2004 року, яке належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , що був накладений в межах виконавчого провадження з примусового виконання наказу №35/355 від 03.11.2006 року, виданого Господарським судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_1 27776 гривень.

На ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга.

Учасник справи, якому не було вручено ухвалу у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Я.Ю. Кучко