Постанова

Іменем України

17 липня 2019 року

м. Київ

справа № 280/235/17

провадження № 61-24120св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Гулька Б. І., Воробйової І. А., Кривцової Г. В. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А.,

учасники справи:

позивач - Коростишівський районний центр зайнятості - робочий орган Виконавчої дирекції Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Житомирської області у складі колегії суддів: Коломієць О. С., Жигановської О. С., Якухно О. М., від 22 травня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2017 року Коростишівський районний центр зайнятості - робочий орган Виконавчої дирекції Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України, (далі - Коростишівський районний центр зайнятості) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 перебувала на обліку в Коростишівському районному центрі зайнятості як безробітна з 11 листопада 2015 року по 05 вересня 2016 року.

Під час розслідування страхового випадку та обґрунтованості виплати ОСОБА_1 матеріального забезпечення за наслідками звірки даних із податковим органом та пенсійним фондом встановлено, що відповідач, на момент звернення за сприянням у працевлаштуванні до центру зайнятості, перебувала у цивільно-правових відносинах із товариством з обмеженою відповідальністю «Євроброкер Україна» (далі - ТОВ «Євроброкер Україна») на підставі угоди про співпрацю від 28 лютого 2011 року, яка була розірвана 01 квітня 2016 року, тобто в період перебування відповідача на обліку.

За період з 18 листопада 2015 року по 05 вересня 2016 року відповідач отримала допомогу по безробіттю в сумі 11 963,08 грн.

28 вересня 2016 року центр зайнятості на підставі акта розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення від 16 серпня 2016 року № 72 видав наказ № 87 про повернення допомоги по безробіттю, яку відповідач в добровільному порядку повертати відмовилась.

З урахуванням зазначеного, Коростишівський районний центр зайнятості просив стягнути з відповідача на користь позивача кошти у розмірі 11 963,08 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішення Коростишівського районного суду Житомирської області у складі судді Василенка Р. О. від 11 квітня 2017 року у задоволенні позову Коростишівського районного центру зайнятості відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що угода про співпрацю з ТОВ «Євроброкер Україна» від 28 лютого 2011 року в силу положень пункту 4.2.3 угоди була припинена (розірвана) у 2012 році і не поновлювалась на період перебування відповідача на обліку і отримання відповідної допомоги, а тому відсутні правові підстави для стягнення виплаченої ОСОБА_1 допомоги по безробіттю за відсутності факту зайнятості.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 22 травня 2017 року апеляційну скаргу Коростишівського районного центру зайнятості задоволено, рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення.

Позов Коростишівського районного центру зайнятості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Коростишівського районного центру зайнятості незаконно отриману допомогу по безробіттю у розмірі 11 963,08 грн.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позовні вимоги, суд апеляційної інстанції виходив із того, що неповідомлення відповідачем про наявність укладеної між нею та ТОВ «Євроброкер Україна» угоди про співпрацю від 28 лютого 2011 року, яка діяла на час звернення до центру зайнятості із заявою про надання статусу по безробіттю та розірвана 01 квітня 2016 року, що є підставою для стягнення суми незаконно отриманого забезпечення.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У червні 2017 року ОСОБА_1 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції не врахував, що угода про співпрацю від 28 лютого 2011 року, укладена між нею та ТОВ «Євроброкер Україна», припинена на підставі пункту 4.2.3 угоди. Згідно з листом ТОВ «Євроброкер Україна» вона з квітня 2012 року перебуває у неробочому стані, отже вказана угода припинена з жовтня 2012 року. Крім того, суд апеляційної інстанції не врахував, що вона з січня 2015 року по липень 2016 року не отримувала доходів.

Також вказувала на те, що вона зверталась до ТОВ «Євроброкер Україна» з заявою про надання роз`яснення щодо дати припинення угоди про співпрацю, відповідь на яку отримала після ухвалення апеляційним судом рішення. Так, згідно з листом ТОВ «Євроброкер Україна» від 24 травня 2017 року до наказу від 31 березня 2016 року № 50-к помилково внесені дані про розірвання угоди про співпрацю та наказом від 24 травня 2017 року № 68-к внесено зміни до вказаного наказу та зазначено, що дія угоди припинена на підставі пункту 4.2.3 договору з 01 жовтня 2012 року.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У серпні 2017 року Коростишівський районний центр зайнятості подав заперечення (відзив) на касаційну скаргу, в якому просив відмовити у задоволенні касаційної скарги та залишити рішення апеляційного суду без змін, як таке, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 липня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями 10 червня 2019 року справу призначено судді-доповідачу - Кривцовій Г. В.

Ухвалою Верховного Суду від 26 червня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

11 листопада 2015 року ОСОБА_1 звернулася до Коростишівського районного центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітної з виплатою матеріальної допомоги по безробіттю.

Наказами центру зайнятості від 17 листопада 2015 року та від 18 листопада 2015 року ОСОБА_1 надано статус безробітної та призначено допомогу по безробіттю.

28 вересня 2016 року центр зайнятості на підставі акта розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення від 16 серпня 2016 року видав наказ № 87 про повернення допомоги по безробіттю у зв`язку з тим, що відповідач, будучи у статусі безробітної на обліку в центрі зайнятості, перебувала у цивільно-правових відносинах із ТОВ «Євроброкер Україна» на підставі угоди про співпрацю від 28 лютого 2011 року, яка була розірвана 01 квітня 2016 року (тобто в період перебування на обліку).

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення апеляційного суду не відповідає.

Статтею 2 Закону України «Про зайнятість населення» визначено, що безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи. Безробітними визнаються також інваліди, які не досягли пенсійного віку, не працюють та зареєстровані як такі, що шукають роботу.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про зайнятість населення» до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно.

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 45 Закону України «Про зайнятість населення» реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі встановлення факту виконання безробітним оплачуваної роботи (надання послуг).

Частиною другою статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» передбачено, що застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Відповідно до частини третьої статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застраховані особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Частиною першою статті 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно з пунктом першим частини першої статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати.

Зазначений правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14 та постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 545/163/17 (провадження № 61-33727сво18).

У справі, що переглядається, установлено, що 28 лютого 2011 року між ОСОБА_1 (консультант) та ТОВ «Євроброкер Україна» укладена угода про співпрацю, згідно з умовами якої ОСОБА_1 здійснювала діяльність за комісійну винагороду, що пов`язана з укладенням договорів накопичувального страхування життя між клієнтом та страховими компаніями, з якими співпрацює фірма.

Згідно з пунктом 4.2.3 вказаної угоди сторони підтверджують свою двосторонню згоду в тому, що Угода негайно припиняється (розривається) з ініціативи Фірми з причин відсутності результатів роботи Консультанта протягом 6 (шести) місяців. У цьому випадку розірвання не потребує письмової фіксації.

Згідно з листом ТОВ «Євроброкер Україна» від 25 жовтня 2016 року в угоді про співпрацю є пункт 4.2.3, де вказано, що за співробітником, який не має результатів роботи протягом 6 місяців, Фірма розриває відносини і у цьому випадку розривання не потребує письмової фіксації. Консультант ОСОБА_1 перебуває у неробочому стані з квітня 2012 року, фірма залишає за собою право поновити роботу з консультантом, однак остання не поновила свою роботу (а. с. 36).

Вирішуючи спір, суд апеляційної інстанції не врахував, що угода про співпрацю з ТОВ «Євроброкер Україна» від 28 лютого 2011 року в силу положень пункту 4.2.3 угоди була припинена (розірвана) у 2012 році, що визнало ТОВ «Євроброкер Україна» у листі від 25 жовтня 2016 року, та не поновлювалась на період перебування відповідача на обліку у центрі зайнятості і отримання відповідної допомоги.

При цьому згідно з довідкою про доходи від 11 серпня 2016 року, наданою ТОВ «Євроброкер Україна», ОСОБА_1 у період з січня 2015 року по липень 2016 року доходів не отримувала (а. с. 14).

Суд першої інстанції, установивши, що угода про співпрацю з ТОВ «Євроброкер Україна» від 28 лютого 2011 року в силу положень пункту 4.2.3 угоди була припинена (розірвана) у 2012 році і не поновлювалась на період перебування відповідача на обліку і отримання відповідної допомоги, дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для стягнення виплаченої ОСОБА_1 допомоги по безробіттю за відсутності факту зайнятості.

Відповідно до статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

За таких обставин рішення суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню, рішення суду першої інстанції - залишенню в силі.

Щодо судових витрат

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, судовий збір за розгляд справи в касаційному суді покладається на Коростишівський районний центр зайнятості.

Керуючись статтями 400, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Апеляційного суду Житомирської області від 22 травня 2017 року скасувати, рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 11 квітня 2017 року залишити в силі.

Стягнути з Коростишівського районного центру зайнятості - робочий орган Виконавчої дирекції Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 920,00 грн.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник
Судді: Б. І. Гулько І. А. Воробйова Г. В. Кривцова Р. А. Лідовець