Справа № 180/847/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2019 р.

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Янжули О.С.

при секретарі - Котовій Н.С.

за участю позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Марганець цивільну справу № 180/847/19 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/2 частину домоволодіння за набувальною давністю,-

В С Т А Н О В И В:

11 травня 2019 року позивач, ОСОБА_1 , звернулася до Марганецького міського суду Дніпропетровської області з позовом до відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/2 частину квартири за набувальною давністю.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що їй на праві приватної власності належить 1/2 частина домоволодіння АДРЕСА_1 , яку вона отримала у порядку спадкування за законом, в порядку ст. 1258 ЦК України, після смерті своєї матері - ОСОБА_4 .

Вказане домоволодіння належало її діду - ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після смерті діда дане домоволодіння було успадковане в рівних частках його дітьми: донькою - ОСОБА_4 (дошлюбне прізвище якої ОСОБА_6 ) та сином - ОСОБА_7 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 помер.

Спадкоємцями ОСОБА_7 являлися:

- його мати - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

- його дружина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ;

- його донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Право власності на 1/2 частину вказаного домоволодіння, яка належала померлому ОСОБА_7 , в порядку спадкування ніхто не оформив.

ІНФОРМАЦІЯ_7 померла і її мати - ОСОБА_4 .

На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 09 січня 2018 року вона являється спадкоємцем останньої.

Після смерті ОСОБА_8 спадкоємцями право власності на її частину домоволодіння, не оформлялося.

Вона зверталася до спадкоємців померлого ОСОБА_7 з приводу оформлення цих часток у власність на, що вони відповіли, що оформлювати право власності на ці частки не будуть, тобто вони фактично подарували їй ці частки, однак без належного оформлення.

Починаючи з 1995 року вона постійно проживала і до теперішнього часу проживає у вищевказаному будинку.

Тривалість її володіння, спільно з володінням її матері, частиною, що належала ОСОБА_7 складає більше 10 років. Цією частиною вони володіли безперервно, відкрито, утримували майно, користувалися ним та сплачували комунальні послуги, що підтверджується довідками голови квартального комітету, які долучені до справи.

Визнання права власності на 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_7 , їй необхідно для реєстрації цього права у державному реєстрі, що й стало підставою для звернення до суду з даною заявою.

Ринкова вартість 1/2 частини вказаного домоволодіння, відповідно до висновку суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_9 , становить 34000 грн.

Просить суд визнати за нею, ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_7 , за набувальною давністю.

Ухвалою судді Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 24 травня 2019 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Відповідачам було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, подати відзив на позовну заяву.

Позивач у судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала та просила їх задовільнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, проти задоволення позовних вимог не заперечує, судові витрати просить залишити за позивачем, оскільки вона на спадщину не претендує, є пенсіонеркою, отримує мізерну пенсію, проживає одна.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, проти задоволення позовних вимог не заперечує, підтверджує свою згоду та домовленість про факт дарування своєї частки будинку позивачці.

Вислухавши позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

У відповідності з ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 вказаної Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»).

Згідно із ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що домоволодіння АДРЕСА_1 належало ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , який приходився позивачці ОСОБА_1 , дідом.

Після смерті ОСОБА_5 , дане домоволодіння було успадковане в рівних частках його дітьми: донькою - ОСОБА_4 (дошлюбне прізвище якої ОСОБА_6 ) та сином - ОСОБА_7 , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 02 вересня 1995 року, посвідченого нотаріусом Марганецької державної нотаріальної контори Єрьоменко Р.П. ( а.с. 8).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_1 , виданого 27 січня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Маргнанецького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 86 (а.с. 13).

Із довідки, виданої головою квартального комітету Приходченко Т . С . від 06.05.2019 року вбачається, що ОСОБА_7 за життя фактично постійно був прописаний і проживав по день смерті за адресою: АДРЕСА_1 ( а.с. 33).

Як зазначає позивач у позові, що спадкоємцями ОСОБА_7 являлися:

- його мати - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_2 , виданого 13 січня 2017 року Марганецьким відділом державної реєстрації реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 39 ( а.с. 14).

- його дружина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та

його донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Право власності на 1/2 частину вказаного домоволодіння, яка належала померлому ОСОБА_7 , в порядку спадкування ніхто не оформив.

ІНФОРМАЦІЯ_7 померла мати позивачки - ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_3 , виданого 22 вересня 2016 року Марганецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 614 ( а.с. 12).

Із свідоцтва про право на спадщину за законом від 09 січня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Марганенцького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Єрьоменко Р.П. вбачається, що спадкоємцем майна ОСОБА_4 , 1953 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , а саме: 1/2 частки житлового будинку за АДРЕСА_1 , є її донька - ОСОБА_1 ( а.с. 9).

Право власності на 1/2 частку вказаного домоволодіння підтверджується копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі ( а.с. 10) та копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого 09.01.2018 року за № 110144169 ( а.с. 11).

Позивач вказує, що після смерті ОСОБА_8 спадкоємцями право власності на її частину домоволодіння, не оформлялося. Вона зверталася до спадкоємців померлого ОСОБА_7 з приводу оформлення їх часток у власність на, що вони відповіли, що оформлювати право власності на ці частки не будуть, тобто вони фактично подарували їй свої частки, проте без належного оформлення.

Із довідок, виданих головою квартального комітету Приходченко Т. С . від 06.05.2019 року вбачається, що ОСОБА_1 з вересня 1995 року разом зі своєю матір`ю - ОСОБА_4 , по день смерті останньої, проживала за адресою: АДРЕСА_1 , де продовжує проживати до теперішнього часу ( а.с.34-36).

Тривалість володіння позивачем, частиною, що належала ОСОБА_7 складає більше 10 років. Цією частиною вона володіли безперервно, відкрито, утримувала майно, користувалася ним та сплачувала комунальні послуги, що підтверджується довідками голови квартального комітету, які долучені до справи.

Визнання права власності на 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_7 , позивачу необхідно для реєстрації цього права у державному реєстрі, що й стало підставою для звернення останньої до суду з даною заявою.

Частиною 1 статті 1297 ЦК України передбачається, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Перебіг строку набувальної давності починається від моменту виникнення володіння.

При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК).

Згідно положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК).

Положеннями статей 16, 344, 396 ЦК, передбачено, що до набуття права власності на майно за набувальною давністю особа, яка володіє майном, має право на захист свого володіння від третіх осіб, які не є власниками майна і не мають прав на володіння цим майном в силу іншої передбаченої законом чи договором підстави.

Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна, його правонаступник або орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

Зміст частини першої статті 344 ЦК передбачає, що відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Згідно роз`яснень постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом (ч.1 ст.344 ЦК України).

Таким чином, позивач у суді довела факт набуття нею права власності за набувальною давністю, оскільки вона добросовісно і відкрито користується нерухомим майном з 1995 року, тобто на протязі більше 10 років, отже визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі і є всі законні підстави для визнання права власності за набувальною давністю за позивачем.

Відповідно до 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати.

Оскільки позивач ОСОБА_1 у своїй позовній заяві просить судові витрати залишити за нею, суд не вбачає підстав для стягнення судового збору з відповідачів.

Керуючись ст. ст. 2,4,6,9,10,12,13,18,28,76,81,141,258,259,263-265,268,

273,354-355 ЦПК України, ст. ст. 344, 392 ЦК України, - суд

УХВАЛИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/2 частину домоволодіння за набувальною давністю - задовільнити.

Визнати з ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_1 , яка належаала ОСОБА_7 , за набувальною давністю.

Судові витрати по справі залишити за позивачем - ОСОБА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Марганецький міський суд Дніпропетровської області.

Повний текс судового рішення виготовлено 19 липня 2019 року.

Суддя: О. С. Янжула