ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/28/19 Номер провадження 22-ц/814/2015/19Головуючий у 1-й інстанції Шелудяков Л. В. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.,

судді: Бондаревська С.М., Триголов В.М.

за участю секретаря судового засідання Ачкасової О.Н.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 01 лютого 2019 року у справі за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересовані особи: приватний нотаріус Полтавського районного нотаріального округу Москівець Володимир Анатолійович.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

В С Т А Н О В И В:

У січні 2019 року ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, просила встановити, що їй належить заповіт ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 за номером 5086 від 04.08.2004 року, зареєстрований приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Москівцем В.А.

В обґрунтування заявлених вимог зазначала, що після смерті її чоловіка відкрилась спадщина, на яку вона претендує, чоловік склав заповіт на неї, але вписав її прізвище як « ОСОБА_2 » замість « ОСОБА_2 ». За результатами розгляду її звернення до нотаріальної контори у встановлений законом строк для прийняття спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину приватний нотаріус Москівець В.А. відмовив в зв`язку з тим, що помилково зазначено прізвище « ОСОБА_2 » замість « ОСОБА_2 ».

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 01 лютого 2019 року заяву ОСОБА_2 задоволено.

Встановлено факт належності ОСОБА_2 заповіту ОСОБА_3 за номером 5086 від 04.08.2004 року, зареєстрований приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Москівцем В.А.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , яка не брала участі у розгляді справи, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове про відмову у задоволенні заяви.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначала, що вона є матір`ю померлого, оспорюваний заповіт син збирався скласти саме на неї, а не на дружину, оскільки саме вона (його мати) опікується його сином ОСОБА_7 , який є інвалідом дитинства по слуху.

У відзивах на апеляційну скаргу ОСОБА_8 і приватний нотаріус Москівець В.А. просять рішення суду першої інстанції залишити без змін та, заперечуючи доводи апеляційної скарги, надали свої обґрунтування на користь правомірності і законності заявлених вимог. У відзиві стверджується про відсутність спору, оскільки жодних протиріч або ж суперечок з матір`ю спадкодавця на час звернення до суду із заявою не виникало.

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав:

Відповідно п.4 ч.1 ст.374, п.4 ч.3 ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Відповідно до ч.1 ст.377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених ст. 255 та 257 цього Кодексу.

Згідно ч.6 ст.294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про смерть НОМЕР_1 , видане виконавчим комітетом Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області). (а.с.9).

Згідно заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Москівцем В.А. за номером 5086 від 04.08.2004 року, ОСОБА_3 заповів усе майно, що йому належить і на яке він матиме право, ОСОБА_2 (а.с.3)

Задовольняючи заяву ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що факт належності правовстановлюючого документу саме заявнику підтверджується: паспортом громадянина України, довідкою про присвоєння ідентифікаційного коду, свідоцтвом про одруження, у яких прізвище, ім`я по батькові вказано « ОСОБА_2 ».

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з такого.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно частини 1, 3 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до частини першої ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Характерною ознакою категорії справ окремого провадження є відсутність у них спору про право і метою яких є встановлення юридичного факту або стану, при цьому в порядку окремого провадження може вирішуватися спір про факт, але не спір про право цивільне.

Згідно ч.1, ч.2 ст.294 ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. З метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази.

Відповідно до частин першої і другої ст.315 ЦПК України суд розглядає справи, зокрема про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чимайнових прав громадян; чиним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» у тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

У пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Приписами частини шостої ст.294 ЦПК України встановлене загальне правило: якщо під час розгляду справи і порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду.

При цьому таке процесуальне рішення є обов`язковим для суду незалежно від того, чи знав заявник про наявність спору, чи ні.

Зі змісту заяви, поданої ОСОБА_9 , вбачається, що встановлення факту заявнику необхідно для захисту своїх майнових прав та наміром вступити у спадщину, яка відкрилась після померлого.

ОСОБА_2 , оскаржуючи рішення суду першої інстанції, заявила про своє право на спадщину.

По суті, доводи апеляційної скарги зводяться до заперечення права ОСОБА_9 на спадкування майна після померлого ОСОБА_3 .

Отже, очевидним є те, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 виник спір про право відносно майна, належного померлому ОСОБА_3 , який має бути вирішений виключно в порядку позовного провадження.

З огляду на встановлене апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції слід скасувати, а заяву ОСОБА_9 залишити без розгляду, роз`яснивши їй право звернення до суду на загальних підставах, тобто в порядку позовного провадження.

Керуючись ст.367, ч.6 ст.294, п.4 ч.1 ст.374, ст.382, ст.384ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л ИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 01 лютого 2019 року скасувати.

Заяву ОСОБА_2 залишити без розгляду.

Роз`яснити заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 22 липня 2019 року.

Головуючий суддя О.А.Лобов

Судді: С.М.Бондаревська

В.М.Триголов