справа № 489/7863/18
провадження №2/489/672/19
26 липня 2019 року м. Миколаїв
Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючого судді Коваленка І.В.,
секретаря судового засідання Коденко К.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та пені по сплаті аліментів
Ухвалою суду від 11.03.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.
У судове засідання сторони не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.
Позивач до суду надала письмову заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі та проти заочного розгляду справи не заперечувала.
Відповідач причини неявки суду не повідомив та відзиву не надав.
За таких обставин, з урахуванням положень статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення.
Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Виходячи з вимог частини 5 статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, 26.01.2002 між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено шлюб, зареєстрованого Відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного управління юстиції м. Миколаєва, актовий запис № 36 (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 ).
Від спільного шлюбу мають доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 .
09.11.2017 заочним рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва шлюб між сторонами розірвано.
Після розірвання шлюбу неповнолітня ОСОБА_3 залишилась проживати разом з позивачем.
Із виконавчого листа, який міститься в матеріалах справи вбачається, що згідно рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 26.11.2014 по цивільній справі № 2/489/2715/14 з відповідача ОСОБА_2 стягнуті аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 600,00 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття. Рішення набрало законної сили 09.12.2014.
Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачувати щомісячно. Несвоєчасна сплата аліментів передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені).
Згідно частини 1 статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
У пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що передбачена статтею 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.
Факт невиконання платником аліментів ОСОБА_2 рішення суду про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки підтверджується письмовим розрахунком заборгованості, складеними державним виконавцем.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заборгованість відповідача ОСОБА_2 по сплаті аліментів виникла внаслідок неналежного виконання ним своїх обов`язків щодо утримання неповнолітньої дитини, покладених на нього судовим рішенням.
Поважних причин несплати ним аліментів відповідач не навів та будь-яких доказів не надав і як наслідок, в такому випадку настає відповідальність, передбачена статтею 196 СК України.
Позивачем надано розрахунок пені, що виникла з вини відповідача, у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до розрахунку позивача, заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини за період з грудня 2014 по листопад 2018 року включно складає 8748,00 грн.
При цьому, як вбачається з наданого розрахунку, позивач при здійсненні розрахунку опиралася на правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду України від 16.03.2016 № 6-300цс16, відповідно до якої за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому, сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.
Згідно вказаної правової позиції, розрахунок неустойки (пені) за один місяць позивачем здійснено так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1% пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Таким чином, зазначена позивачем сума неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за вказаний період становить 8748,00 грн.
Водночас, визначення пені за несвоєчасне виконання зобов`язань зі сплати аліментів слід здійснювати з урахуванням правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 25.04.2018 у справі № 572/1762/15-ц. відповідно до якої Велика Палата Верховного Суду відступила від попередніх правових позицій Верховного суду України щодо розрахунку пені та з посиланням на статтю 196 СК України вказала, що правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.
Таким чином, виходячи із правової позиції Великої Палати Верховного Суду розмір неустойки (пені) по аліментах є значно більшим ніж про яких просить позивач.
Тому, оскільки іншого розрахунку суду не надано та позивач визначила суму пені в розмірі 8748,00 грн., а суд відповідно до вимог частини 1 статті 13 ЦПК України не може вийти за межі позовних вимог, з відповідача підлягає стягнення пеня за прострочення сплати аліментів на дитину за період грудень 2014 року по листопад 2018 року в розмірі визначеному позивачем, тобто в межах заявлених вимог.
Щодо вимог про стягнення з відповідача заборгованості по аліментам, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду.
Згідно із частиною четвертою статті 71 цього Закону виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця.
У частині восьмій цієї статті зазначено, що спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.
Отже, порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений статтею 71 згаданого Закону, відповідно до частини восьмої якої суд вирішує питання заборгованості лише в разі спору про її розмір.
Вказане відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду наведеному у постанові від 25.04.2018 у справі № 572/1762/15-ц.
Також відсутні підстави для задоволення вимог і в частині стягнення різниці у сумі 1255,00 грн. у зв`язку із встановленням з 08.07.2017 Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» гарантованого мінімального розміру аліментів, оскільки рішенням суду аліменти присуджені в твердій грошовій суму, а перегляд розміру аліментів можливий лише відповідно до статті 192 СК України за рішенням суду або домовленістю між батьками, який може бути зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Одночасно суд звертає увагу на те, що позивач не позбавлена звернутися до суду в порядку наведеної норми для зміни розміру та способу аліментів, в т. ч. з урахуванням змін щодо мінімального гарантованого розміру аліментів.
Враховуючи, позовні вимоги задоволено частково, а позивач звільнена від сплати судового збору, на підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,80 грн.
Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265, 280 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 09.12.2014 по 01.11.2018 в розмірі 8748,00 грн. (вісім тисяч сімсот сорок вісім гривень 00 коп.).
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні 80 коп.).
В іншій частині вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Ленінський районний суд міста Миколаєва протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Відомості про учасників справи:
позивач: ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;
відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .
Повний текст судового рішення складно 26.07.2019.
Суддя І.В.Коваленко