ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2019 року

м.Суми

Справа №585/1518/18

Номер провадження 22-ц/816/4026/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Хвостика С. Г. , Орлов І. В.

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

у присутності відповідача ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в режимі відеоконференції апеляційну скаргу заступника військового прокурора Маріупольського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України

на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 16 травня 2019 року в складі судді Яковця О.Ф., ухваленого в м. Ромни, повний текст якого складено 23 травня 2019 року,

у цивільній справі за позовом військового прокурора Маріупольського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ІНФОРМАЦІЯ_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину,

в с т а н о в и в :

У квітні 2018 року військовий прокурор Маріупольського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ІНФОРМАЦІЯ_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину.

Позовна заява мотивована тим, що військовою прокуратурою Маріупольського гарнізону здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000444 від 10 липня 2015 року, за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 406 та ч. 1 ст. 115 КК України. В ході досудового розслідування та судового розгляду встановлено, що ОСОБА_1 близько 19 год. 10 липня 2015 року, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння у місці тимчасової дислокації Вінницького ОВК підрозділу, в одній з будівель колишньої лісопилки, пристосованої для проживання особового складу, що розташована по АДРЕСА_1 , будучи невдоволеним зробленим кулеметником 3 відділення 3 взводу 2 мотопіхотної роти цієї ж військової частини солдатом ОСОБА_2 йому зауваженням щодо неналежного виконання ним обов`язків з військової служби, із застосуванням зброї - автомату АК-74 № НОМЕР_1 калібру 5,45 мм, здійснив один прицільний постріл в ОСОБА_2 , заподіявши останньому тяжкі тілесні ушкодження у вигляді одиночного, вогнепального, наскрізного, кульового поранення голови, від якого останній помер на місці.

Вироком Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 29 грудня 2015 року ОСОБА_1 засуджено за ч. 3 ст. 406 та ч. 1 ст. 115 КК України до 12 років позбавлення волі.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 30 березня 2016 року вирок Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 29 грудня 2015 року відносно ОСОБА_1 залишено без змін.

На підставі чинного законодавства матері загиблого ОСОБА_2 призначено виплату у сумі 609000 грн, які виплачені ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно з платіжним дорученням № 730 від 04 березня 2016 року. Витрати Міністерства оборони України, які були здійсненні при виконанні зобов`язань перед членами сім`ї військовослужбовця ОСОБА_2 у випадку його смерті у сумі 609000 грн підлягають відшкодуванню за рахунок винної особи - ОСОБА_1 . Посилаючись на вищевикладене, просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Міністерства оборони України майнову шкоду, яка спричинена вчиненням злочину в сумі 609000 грн.

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 16 травня 2019 року в задоволенні позову військового прокурора Маріупольського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України відмовлено.

В апеляційній скарзі заступник військового прокурора Маріупольського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Міністерством оборони України відшкодовано завдану шкоду рідним загиблого ОСОБА_2 за його смерть, оскільки останній загинув під час виконання обов`язків військової служби. В той же час, Міністерство оборони України за правилами ст. 1191 ЦК України має право зворотної вимоги до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, оскільки смерть ОСОБА_2 спричинена не бойовими діями чи іншими спеціальними умовами військової служби, а незаконними (злочинними) діями ОСОБА_1 . Таким чином, витрати Міністерства оборони України, які були здійснені при виконанні зобов`язань перед членами військовослужбовця ОСОБА_2 у випадку його смерті, а саме виплати в сумі 609 000 грн підлягають відшкодуванню за рахунок винної особи ОСОБА_1 .

Відзиву на апеляційну скаргу сторонами у справі не направлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення відповідача, який заперечив проти доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що вироком Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 29 грудня 2015 року ОСОБА_1 було засуджено за ч. 1 ст. 115, ч. 3 ст. 406, ч. 1 ст. 70 КК України до 12 років позбавлення волі, оскільки він, проходячи військову службу у місці тимчасової дислокації військової частини польова пошта НОМЕР_2 , порушив статутні правила взаємовідносин між військовослужбовцями за відсутності відносин підлеглості, яке виявилося у вчиненні іншого насильства, із застосуванням зброї, що спричинило тяжкі наслідки та вчинив вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті солдату цієї ж військової частини ОСОБА_2 (а.с. 8-12).

Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 30 березня 2016 року вирок Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 29 грудня 2015 року залишено без змін (а.с. 13-16).

Згідно наказу тимчасово виконуючого обов`язки військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 від 03 березня 2016 року та платіжного доручення № 730 від 04 березня 2016 року матері загиблого ОСОБА_2 ОСОБА_3 виплачено одноразову грошову допомогу, передбачену Постановою КМУ від 25 грудня 2013 року № 975 в сумі 609000 грн (а.с. 25-26).

Рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову військового прокурора Маріупольського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України мотивоване тим, що оскільки із ОСОБА_1 вироком суду стягнуто на користь ОСОБА_4 розмір заподіяної ним прямої дійсної моральної шкоди, завданої потерпілому внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а проведені із бюджету виплати одноразової допомоги членам сімей загиблих військовослужбовців не є прямою дійсною шкодою в розумінні ст. 1166 ЦК України, а є гарантованою державою соціальною виплатою, тому вона не підлягає стягненню з відповідача в порядку регресу.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції ухвалене правильне по суті рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом (стаття 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»).

Відповідно до пунктів 2, 3 частини першої статті 3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти, військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і членів їх сімей.

Згідно зі статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: загибелі (смерті) військовослужбовця (крім військовослужбовця строкової служби) під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби; смерті військовослужбовця (крім військовослужбовця строкової служби), що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця строкової військової служби, військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві.

Статтею 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено перелік осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги. До таких осіб віднесено членів сім`ї, батьків та утриманців загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Розмір одноразової грошової допомоги визначено у статті 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпунктах 2-3 пункту 2 статті 16 цього Закону.

Виплата такої одноразової грошової допомоги у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою чи заявою їх законних представників. У разі відмови якоїсь з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону, від призначення та отримання одноразової грошової допомоги, або якщо одна із зазначених осіб у строк, встановлений пунктом 8 цієї статті, не реалізувала своє право на призначення та отримання такої допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги. Особам, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її виплата здійснюється незалежно від реалізації права на призначення та отримання такої допомоги будь-якою з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Зазначений Порядок виплати одноразової грошової допомоги визначає також вичерпний перелік документів, на підставі яких вона призначається і виплачується.

За таких обставин, суд першої інстанції належним чином дослідивши наявні у матеріалах справи докази, встановивши дійсні обставини справи та характер правовідносин, які виникли між сторонами, дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову військового прокурора Маріупольського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України.

Наведені в апеляційній скарзі доводи про те, що Міністерство оборони України за правилами ст. 1191 ЦК України має право зворотної вимоги до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, оскільки смерть ОСОБА_2 спричинена не бойовими діями чи іншими спеціальними умовами військової служби, а незаконними (злочинними) діями ОСОБА_1 , не заслуговують на увагу, оскільки одноразова грошова допомога, що виплачена сім`ї загиблого солдата є гарантією правового і соціального захисту військовослужбовця, а не прямою дійсною шкодою, а тому ця виплата не відноситься до витрат, спричинених вчиненням злочину та не підлягає відшкодуванню.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Серявін та інші проти України» вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України»).

Таким чином, посилання та доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, не знайшли свого підтвердження, в якості підстав скасування оскаржуваного судового рішення під час апеляційного провадження.

Апеляційний суд дійшов висновку про те, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, відповідає нормам матеріального та процесуального права, підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381 - 384, 389-390 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу заступника військового прокурора Маріупольського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України залишити без задоволення.

Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 16 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 24 липня 2019 року.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: С. Г. Хвостик

І. В. Орлов