Провадження № 2/641/49/2019 Справа № 641/2795/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2019 року

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Боговського Д.Є.,

за участю секретаря судового засідання Бєлової Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа Приватне акціонерне товариства «Страхова компанія «Провідна», про стягнення шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом, в якому просять стягнути з ОСОБА_3 матеріальну шкоду, спричинену внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 14.12.2015 в районі будинку № 20 по пр. Льва Ландау в м. Харкові, а саме на користь ОСОБА_1 - 150540,80 грн., а на користь ОСОБА_2 - 142840,68 грн., відшкодувати судові витрати.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачі зазначали, що 14.12.2015 в районі будинку № 20 по пр. Льва Ландау в м. Харкові ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом «Фольксваген Тігуан», д.н. НОМЕР_1 , при зміні напрямку руху не впевнився, що це буде безпечним і не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Фольксваген Кадді», д.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , власником транспортного засобу є ОСОБА_1 , який свою чергу зіткнувся із автомобілем «Тойота Ауріс», д.н. НОМЕР_3 , під керування ОСОБА_2 , транспортні засоби отримали механічні пошкодження, власникам завдано матеріальних збитків. Постановою суду було визначено вину водія ОСОБА_3 у даній дорожньо-транспортній пригоді. Цивільна відповідальність водія ОСОБА_3 на момент ДТП була застрахована ПрАТ СК «Провідна». Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до страховика із повідомленням про настання події та надали необхідні для отримання страхового відшкодування документи. Страховиком було проведено огляд пошкоджених авто, зроблено розрахунок страхового відшкодування та здійснено виплату страхового відшкодування в межах ліміту відшкодування в повному обсязі за вирахуванням франшизи, а саме по 49500,00 грн. кожному. Для повної оцінки вартості збитку позивачі звернулись до сертифікованого фахівця та згідно звіту матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля «Фольксваген Кадді», д.н. НОМЕР_2 , з врахуванням втрати товарної вартості становить 199240,80 грн., а матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля «Тойота Ауріс», д.н. НОМЕР_3 , з врахуванням втрати товарної вартості становить 191540,68 грн. Також позивачами сплачено вартість виробництва звіту по 800,00 грн. з кожного. Посилаючись на положення ст. 1194 ЦК України позивачі просять стягнути з ОСОБА_3 як винної особи різницю між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням.

У судовому засіданні представник позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 адвокат Крячко О.В. підтримав доводи позовної заяви, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Дзись О.М. у судовому засіданні заперечував проти заявлених позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що постанова суду, якою водія ОСОБА_3 було визнано винним с даній ДТП, була скасована, провадження у справі закрито, а судове рішення у справі не містить висновків про винуватість ОСОБА_3 у даній ДТП. Враховуючи, що винуватість ОСОБА_3 не доведена, в тому числі і в ході розгляду даної цивільної справи, підстави для відшкодування саме ОСОБА_3 шкоди, спричиненої внаслідок ДТП, відсутні.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, допитавши в якості свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , а також експерта Казарова А ОСОБА_10 , вивчивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

14.12.2015 в районі будинку № 20 по пр. Льва Ландау в м. Харкові сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Фольксваген Тігуан», д.н. НОМЕР_1 , під керування водія ОСОБА_3 , автомобіля «Фольксваген Кадді», д.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , власником транспортного засобу є ОСОБА_1 , та автомобіля «Тойота Ауріс», д.н. НОМЕР_3 , під керування ОСОБА_2 , транспортні засоби отримали механічні пошкодження, власникам завдано матеріальних збитків.

Постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 13.01.2016 у справі № 641/12232/15-п водія ОСОБА_3 було притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_3 на момент ДТП була застрахована ПрАТ СК «Провідна», поліс № АІ/2542800, строк дії з 27.12.2014 до 26.12.2015, ліміт відповідальності на одного потерпілого за шкоду завдану майну -50000,00 грн., розмір франшизи 500,00 грн.

Потерпілі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до страховика ПрАТ СК «Провідна» із повідомленням про настання події та надали необхідні для отримання страхового відшкодування документи. Страховиком було проведено огляд пошкоджених авто, зроблено розрахунок страхового відшкодування та здійснено виплату страхового відшкодування в межах ліміту відшкодування в повному обсязі за вирахуванням франшизи, а саме по 49500,00 грн. кожному.

Згідно звіту № 550/2015, складеного ФОП ОСОБА_11 30.12.2015, матеріальний збиток, завданий власником «Фольксваген Кадді», д.н. НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження в ДТП з врахуванням втрати товарної вартості складає 199240,80 грн.; вартість за виготовлення звіту - 800,00 грн. сплачена за квитанцією № 281985 від 11.02.2016.

Згідно звіту № 123/2016, складеного ФОП ОСОБА_11 26.02.2016, матеріальний збиток, завданий власником «Тойота Ауріс», д.н. НОМЕР_3 , в результаті його пошкодження в ДТП з врахуванням втрати товарної вартості складає 191540,68 грн.; вартість за виготовлення звіту - 800,00 грн. сплачена за квитанцією № 281991 від 27.02.2016.

Посилаючись на положення ст. 1194 ЦК України про те, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), позивачі просять стягнути з ОСОБА_3 на їх користь різницю між розміром заподіяної їм шкоди та страховою виплатою.

За змістом частин першої та другої статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно з частиною другою статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до частини першої статті 1188 Цивільного кодексу України шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:

- шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;

- за наявності вини лише особи, якій завдано шкоду, вона їй не відшкодовується;

- за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, спір про відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, самим джерелам підвищеної небезпеки кожним із їх володільців перед іншим із них, вирішується за правилами статті 1188 Цивільного кодексу України, а саме: шкода, завдана одному з володільців із вини іншого, відшкодовується винним; не відшкодовується шкода, завдана володільцю лише з його вини; за наявності вини всіх володільців розмір відшкодування визначається судом у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (тобто залежно від ступеня вини кожного); у разі відсутності вини володільців у взаємному завданні шкоди жоден із них не має права на відшкодування.

На підтвердження вини відповідача ОСОБА_3 у даній ДТП, позивачами було надано копію постанови суду від 13.01.2016 про накладення на останнього адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

При цьому, постановою апеляційного суду Харківської області від 01.06.2016 у справі № 641/12232/15-п постанову суду першої інстанції від 13.01.2016 щодо притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності скасовано, а провадження по справі про адміністративне правопорушення закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.

З правового аналізу ст. 1188 ЦК України вбачається, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини першої статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення - через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 07.02.2018 у справі № 910/18319/16 та у постанові Верховного Суду від 16.04.2019 у справі № 927/623/18.

За таких обставин, в ході розгляду даної справи на виконання вимог статті 1188 Цивільного кодексу України, необхідно встановити ступінь вини кожного із володільців джерела підвищеної небезпеки перед іншим із них, та, виходячи з встановленого, застосувати правила відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки. При цьому, не притягнення водіїв до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху не може бути підставою для звільнення володільця джерела підвищеної небезпеки від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду, оскільки вину особи в ДТП може бути підтверджено чи спростовано іншими належними доказами, зокрема, висновком судової експертизи тощо.

За клопотанням позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і відповідача ОСОБА_3 у справі було призначено судову автотехнічну експертизу, проведення якої було доручено експертам ХНДІСЕ ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса, експерту були надані матеріали цивільної справи та справи № 641/12232/15-п про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності.

Для проведення призначеної у справі експертизи судовим експертом ХНДІСЕ ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса Казаровим А.О ОСОБА_12 було затребувані додаткові вихідні дані по поясненням водіїв ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 .

Відповідач ОСОБА_3 , а також водії ОСОБА_4 та ОСОБА_2 надали свої пояснення згідно питань, поставлених експертом.

Висновком судової автотехнічної експертизи № 9681, складеним 20.06.2018, було встановлено, що пояснення водія «Фольксваген Кадді», д.н. НОМЕР_2 , ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_6 про механізм розвитку даної ДТП на стадії зближення автомобілів «Фольксваген Тігуан», д.н. НОМЕР_1 , та «Фольксваген Кадді», д.н. НОМЕР_2 , з технічної точки зору є неспроможними.

Не представляється можливим вирішити питання щодо технічної спроможності пояснення водія ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_5 .

Виходячи з пояснень водія ОСОБА_3 про механізм розвитку ДТП, в даній дорожній ситуації дії водія ОСОБА_4 не відповідали вимогам п.п. 8.7.3 е), 8.10 ПДР України та з технічної точки зору знаходились у причинному зв`язку з виникненням даної ДТП. При цьому, водій ОСОБА_3 не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем водія ОСОБА_4 шляхом виконання ним вимог ПДР України та не створював своїми діями аварійну ситуацію.

Судовим експертом було встановлено, що в діях водія ОСОБА_3 не вбачається невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України, які б з технічної точки зору знаходились в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо в момент первинного контакту автомобіль «Тойота Ауріс», д.н. НОМЕР_3 , знаходився у нерухомому стані, то в даній ДТП водій ОСОБА_2 не мала технічної можливості запобігти даної ДТП та в її діях не вбачається невідповідностей вимогам ПДР України, які б з технічної точки зору знаходились у причинному зв`язку з виникненням даної ДТП.

При цьому, експертним шляхом не представилось можливим провести технічну оцінку дій водіїв ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по поясненням водія ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_5 , оскільки в їх поясненях відсутній достатній комплекс вихідних даних, які в повному обсязі характеризують та конкретизують механізм розвитку даної ДТП на стадії зближення автомобілів «Фольксваген Тігуан», д.н. НОМЕР_1 , та «Фольксваген Кадді», д.н. НОМЕР_2 .

Не погоджуючись із висновком судового експерта позивачами було заявлено клопотання про призначення у справі повторної судової автотехнічної експертизи, проведення якої доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз, однак у зв`язку із не проведенням оплати експертиза була знята з виконання.

Статтею 12 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду (ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків.

Обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторін (ст. 81 ЦПК України).

Враховуючи, що позивачами не надано та в ході розгляду справи не встановлено, в тому числі і показаннями допитаних свідків, беззаперечних доказів на підтвердження спричинення саме внаслідок винних дій ОСОБА_3 матеріальної шкоди майну позивачів, суд вважає, що заявлені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 вимоги про стягнення шкоди, спричиненої внаслідок ДТП необґрунтовані, а тому задоволенню не підлягають.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12, 13, 141, 255, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Відповідно до п. 15.5 розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 .

Позивач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_2 .

Відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , АДРЕСА_3 .

Третя особа Приватне акціонерне товариства «Страхова компанія «Провідна», , м. Київ, пр. Повітрофлотський,25 .

Повне судове рішення складено 19 липня 2019 року.

Суддя: Д. Є. Боговський