Справа № 2033/8602/12
Провадження № 2-зз/645/24/19
УХ В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2019 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Ульяніч І.В.

при секретарі судового засідання Росада І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Харківської міської ради про визнання права власності, -

в с т а н о в и в:

До Фрунзенського районного суду м. Харкова надійшла заява ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Харківської міської ради про визнання права власності, а саме заборони на нерухоме майно, нежитлові будівлі: Літ. А-1, загальною площею 139,2 кв.м., літ. Б-1, загальною площею 99,2 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , накладену на підставі ухвали апеляційного суду Харківської області від 20.09.2013 року, посилаючись на обставини викладені в заяві, а саме, що зазначені нежитлові приміщення належать на праві власності ОСОБА_1 з 12.04.2013 року, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру прав на нерухоме майно.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_3 заяву підтримала, просила задовольнити, посилаючись на обставини викладені в заяві.

ОСОБА_2 , яка була позивачем у даній справі в судове засідання не з`явилась з невідомих причин, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не відомила.

Представник Харківської міської ради, які були відповідачем у справі про визнання права власності, проти задоволення заяви заперечував, посилаючись на те, що буде вирішуватись питання щодо визнання недійсним державної реєстрації права власності на спірні нежитлові приміщення за заявником.

Суд, з"ясувавши позицію учасників процесу, перевіривши матеріали справи, приходить до наступного.

Судовим розглядом встановлено, що в провадженні Фрунзенського районного суду м.Харкова перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до Харківської міської ради про визнання права власності. Заочним рішенням від 16.11.2012 року позов було задоволено та визнано за ОСОБА_2 право власності на нежитлові будівлі розташовані за адресою: АДРЕСА_2 . АДРЕСА_1 літ.«А-1», загальною площею 139,2 кв.м та літ.«Б-1», загальною площею 99,2 кв.м.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 20.09.2013 року в зазначеній вище цивільній справі за заявою заступника прокурора Харківської області про забезпечення позову було заборонено ОСОБА_2 відчуження будь-яким способом нежитлових будівель, розташованих за адресою: м. Харків АДРЕСА_3 літ.«А-1»,загальною площею 139,2 кв.м та літ.«Б-1», загальною площею 99,2 кв.м.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 23.10.2013 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Харківської міської ради про визнання права власності, заочне рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 16.11.2012 року було скасовано та у задоволенні позову ОСОБА_2 до Харківської міської ради про визнання права власності було відмовлено.

Згідно копії іпотечного договору від 06.03.2013 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , сторони з метою забезпечення виконання зобов`язань, що виникло у іпотекодавця за договором позики від 25.01.2013 року, боржник отримав від іпотекодержателя грошові кошти в розмір 100000 грн., які зобов`язався повернути 06.03.2013 року, передав в іпотеку іпотекодержателю нежитлові будівлі, розташовані за адресою: м. Харків АДРЕСА_3 літ.«А-1», загальною площею 139,2 кв.м та літ.«Б-1», загальною площею 99,2 кв.м.

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 2332621 від 12.04.2013 року за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на нежитлові будівлі, розташовані за адресою: м. Харків АДРЕСА_3 літ.«А-1», загальною площею 139,2 кв.м та літ.«Б-1», загальною площею 99,2 кв.м., на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 1595481 від 12.04.2013 року.

Згідно ст.. 158 ЦПК України - суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. У разі надання відповідачем до суду документа, що підтверджує здійснене ним забезпечення позову відповідно до частини четвертої статті 156 цього Кодексу, відповідне клопотання відповідача про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, розглядається судом не пізніше наступного дня після надання вказаного документа. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала. Ухвала суду про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, або про відмову в скасуванні забезпечення позову може бути оскаржена. Відмова у скасуванні забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з таким самим клопотанням при появі нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування забезпечення позову. У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення. У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Постановою № 5 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», з метою забезпечення правильного й однакового застосування судами законодавства при розгляді позовів про зняття арешту з майна, надані роз"яснення: п.1,2,9 - у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення . Заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає цивільну справу (частина третя статті 154 ЦПК). При цьому із заявою про скасування заходів забезпечення позову (накладення арешту на майно або грошові кошти) може звернутись лише особа, щодо якої такі заходи забезпечення позову вжито, тобто сторона у справі чи третя особа, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору (частина четверта статті 154 ЦПК). Інша особа, яка вважає, що майно, на яке було накладено арешт у порядку забезпечення позову, належить їй, а не стороні у справі, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (стаття 60 Закону про виконавче провадження).

Таким чином, з досліджених в судовому засіданні доказів було встановлено, що заявник не є стороною по справі, в якій було застосовано забезпечення позову, ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою, а ні позовом, без зазначення всіх необхідних учасників справи, тому у задоволенні заяви ОСОБА_1 слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. 158, 353 ЦПК України , суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Харківської міської ради про визнання права власності - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення лише вступної та резолютивної частин судового рішення, а також у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали виготовлено 19.07.2019 року.

Суддя І. В. Ульяніч