Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2019 року м.Сватове

Сватівський районний суд Луганської області

у складі: головуючого - судді Бабічевої Л.П.

за участі секретаря судового засідання Діброви А.О.

учасників справи:

позивача ОСОБА_1

представника позивача - адвоката Пчолкіна С.А.

відповідачів: ОСОБА_2

ОСОБА_3

представника відповідачів - адвоката Хомякова М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Сватове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні та обслуговуванні льоху, -

ВСТАНОВИВ:

22.11.2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з уточненим позовом до відповідачів про усунення перешкод в користуванні та обслуговуванні льоху.

В обґрунтування позовних вимог позивач послалася на те, що згідно договору купівлі-продажу від 14 вересня 1991 року позивач та її чоловік, ОСОБА_4 , є власниками житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 .

У березні 1995 року вони приватизували земельну ділянку, площею 0,850 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, будівель та споруд і ведення особистого підсобного господарства.

По сусідству з ними, у житловому будинку АДРЕСА_2 з 2015 року проживають відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ..

На їх земельній ділянці та на ділянці сусідів (відповідачів) заходиться суміжний льох, побудований колгоспом «Більшовик» в 1974 році згідно технічного паспорту БТІ. Побудований він на дві половини з виходом однієї половини на земельну ділянку позивача, а другої половини на ділянку сусідів.

З моменту придбання відповідачами житлового будинку № 9 , вона не може нормально користуватися своїм льохом. Відповідачі обгородили шифером обидва льоха, залишивши позивачу одні вхідні двері. Тепер у неї немає вільного доступу до своєї споруди, щоб проводити ремонт.

Вона неодноразово зверталася до відповідачів і просила їх не перешкоджати користуватися своїм льохом.

Відповідачі мотивують тим, що їхня земельна ділянка приватизована разом із льохом позивача в 2001 році.

Мирним шляхом відповідачі відмовилися вирішувати питання щодо користування та обслуговування їх льоху.

Вона зверталася до Преображенської сільської ради Сватівського району Луганської області щодо вирішення питання користування льохом, їй рекомендували звернутися до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин для вирішення спору або до суду.

Також позивач звернулася до Сватівської райдержадміністрації щодо вирішення спору користування льохом, 27.07.2018 року робоча група у складі начальника відділу агропромислового розвитку райдержадміністрації Гургуца С.В . , начальника Сватівського відділу ГУ Держгеокадастру у Луганській області Степаненко О.О. та начальника відділу правового забезпечення апарату райдержадміністрації Гирі І.Л., за участю дільничного офіцера Сватівського відділу поліції Ржевського В.В. та землевпорядника Преображенської сільської ради Киричок Л.А. склали акт про те, що власники домоволодінь № 9 та АДРЕСА_1 не дійшли до спільної домовленості врегулювання спору щодо користування земельною ділянкою під льохом та обслуговування його, який належить позивачу та рекомендували звернутися до суду.

Неправомірними діями відповідачів їй була заподіяна моральна шкода. Так як їй, пенсіонеру, багато часу довелося звертатися до різних інстанцій в пошуках правди, погіршився її стан здоров`я, вона постійно відчуває душевні хвилювання. Зверталася неодноразово в лікарню, так як були часті стреси, депресії. Багато часу витратила на поїздки до районного центру. У зв`язку з цим у неї порушився нормальний спосіб життя.

Тому позивач з урахуванням уточнених позовних вимог просить усунути перешкоди у користуванні та обслуговуванні льоху шляхом зобов`язання відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надати вільний доступ та вільне користування льохом і перенесення огорожі на відстань 4,95 м (до половини їх льоху від його входу) згідно технічного паспорту БТІ. Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача моральну шкоду в сумі 5 000,00 грн. та судовий збір у сумі 1409 грн. 60 коп..

Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 28 листопада 2018 року було відкрито загальне позовне провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні та обслуговуванні льоху, а позовну заяву в частині позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні та обслуговуванні льоху - повернуто ОСОБА_4 (Т.1 а.с.32 ).

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Пчолкін С.А. позов підтримали з вищевикладених підстав, просять позовні вимоги задовольнити.

Відповідачі у судовому засіданні позов не визнали та пояснили кожен окремо, що у 2015 році вони купили житловий будинок з господарськими спорудами, до яких входить і погріб, за адресою: АДРЕСА_2 . Земельна ділянка, на якій розташований погріб (льох), є їх власністю. Вхід до льоху розташований з двох боків. Вхід у погріб (льох), яким користується позивач розташований на межі земельних ділянок. Вони поставили огорожу на своїй земельній ділянці, яка належить їм на праві власності. Погріб розташований під землею, обійти позивач його не може, оскільки стоїть огорожа. Вважають позовні вимоги необґрунтованими, оскільки погріб являється їх власністю та розташований на земельній ділянці, яка належить їм на праві власності.

Представник відповідачів - адвокат Хомяков М.В. в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні, оскільки позивач не являється власником спірного погріба, вимоги позивача не ґрунтуються на законі.

Суд, вислухавши позивача, його представника, відповідачів, представника відповідачів, свідка, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач та її чоловік ОСОБА_4 є власниками житлового будинку з господарськими спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку від 14.09.1991 року, оригінал якого досліджено у судовому засіданні, та який зареєстрований 16.09.1991 року у Сватівському БТІ, реєстр № 275 ( Т.1 а.с.9-12, 147).

Згідно даного договору позивач та її чоловік купили житловий будинок з господарськими будівлями: гараж, сарай, сарай, огорожа, рік побудови - 1976 року. Договір містить допис ручкою в частині переліку господарських споруд - про наявність погрібу, 10,8 кв.м.

Однак, позивач у судовому засіданні визнала наявність такого допису та відмовилася від даного доказу в частині погребу.

Судом досліджено також примірник вищевказаного договору купівлі-продажу від 14.09.1991 року, який знаходиться в інвентарній справі №317 у Сватівському БТІ. У даному примірнику договору відсутній погріб ( льох) (Т.1 а.с. 98-99, Т.2 а.с. 2, 7-8).

Згідно вказаного договору купівлі-продажу житлового будинку позивач з чоловіком купили житловий будинок з господарськими спорудами у КСП «Більшовик».

У довідці-характеристиці № 677 від 14.09.1991 року, яка видана колгоспу «Більшовик» для продажу житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , у графі 2 «Споруди та будівлі» у переліку належних до будинку будівель і споруд відсутня така господарська будівля, як погріб ( льох) ( Т.1 а.с.100).

Таким чином, у правовстановлюючому документі - договорі купівлі-продажу житлового будинку від 14.09.1991 року, який підтверджує право власності позивача на нерухоме майно - житловий будинок з господарськими спорудами, погріб (льох), як господарська будівля, відсутній, а тому позивач не являється власником погрібу (льоху).

У листі Сватівського БТІ № 24 від 22.01.2019 року, виданого на підставі інвентарної справи № 317, зазначено, що згідно договору купівлі - продажу від 14.09.1991 року, зареєстрованого 16.09.1991 року у Сватівському БТІ, реєстр № 275, колгоспом «Більшовик» було продано житловий будинок з господарськими будівлями: гараж, сарай, сарай та огорожа. Станом на дату купівлі - продажу у Довідці-характеристиці погріб в Договорі від 14.09.1991 р. не вказувався та в технічному паспорті був відсутній. Технічний паспорт на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , виготовлений станом на 25.05.2017 року на замовлення ОСОБА_1 . У даному технічному паспорті вказані зміни перебудови житлового будинку та новозбудовані господарчі будівлі в період з 1991 року по 2017 рік ( Т.1 а.с. 97 ).

Судом було досліджено технічний паспорт на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , виготовлений КУ «Сватівське бюро технічної інвентаризації» станом на 25 травня 2017 року, у якому в переліку господарських будівель та споруд вказано - погріб ( Пг) ( Т.2 а.с. 52-54).

З інвентарної справ №317 вбачається, що до схеми технічного плану були внесені зміни станом на 25.05.2017 року, відображено новозбудовані господарчі будівлі, серед який вказано погріб (Пг) ( Т.2 а.с.2-3).

Допитана у судовому засіданні за клопотанням позивача свідок ОСОБА_7 , яка працює інженером у Сватівському БТІ, пояснила, що 10 травня 2017 року до Сватівського БТІ звернулась позивач ОСОБА_1 із заявою про внесення змін до технічної документації, у зв`язку з перебудовою житлового будинку, сараю, вбиральні та погребу. В інвентарну справу №317 було внесено відповідні зміни та видано ОСОБА_1 новий технічний паспорт на будинок за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому були внесені зміни в технічний паспорт зі слів позивача, рік побудови не вказано. У договорі купівлі-продажу будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який знаходиться в інвентарній справі, не було зазначено погріб. У екземплярі договору купівлі-продажу, який знаходиться у позивача ОСОБА_1 , від руки дописано про наявність погреба. По документах, які є в інвентарній справі на будинок за адресою: АДРЕСА_2 , погріб значиться.

Таким чином, 25 травня 2017 року Сватівським БТІ у технічному паспорті на вищевказаний житловий будинок позивача було вказано погріб.

Однак, технічний паспорт не являється правовстановлюючим документом, який підтверджує право власності на нерухоме майно.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є власниками житлового будинку з господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку від 11.03.2015 року, який зареєстрований 11.03.2015 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, № 8999373 (Т. 1 а.с.54-57).

Згідно даного правовстановлюючого документу погріб - «ПГ», належить на праві власності відповідачам.

Відповідачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві власності належить земельна ділянка, площею 0,2500 гектарів, кадастровий номер НОМЕР_1 , для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташована за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується договором купівлі-продажу земельної ділянки від 11.03.2015 року, який зареєстрований 11.03.2015 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, № 9000414 (Т.1 а.с.58-60 ).

Відповідно до технічного паспорту, виготовленого станом на 18.01.2008 року, на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , під літерою «ПГ» розташований - погріб (Т.1 а.с.80-81).

У судовому засіданні були досліджені надані відповідачами фотокартки ( Т.1 а.с. 89).

Сторони визнали та пояснили, що на фотокартках сфотографований двір будинку відповідачів та спірний погріб (льох), який має два входи, а саме, позначений на фото під №1 - вхід зі сторони двору позивача, а під №2 - вхід зі сторони двору відповідачів.

Позивач посилається на ту обставину, що половина погрібу розташована на земельній ділянці, яка належить їй та чоловікові, а друга половина - на земельній ділянці відповідачів. На земельній ділянці, яка належить їй та чоловіку, відповідачі встановили огорожу, яка перешкоджає їй проводити ремонтні роботи льоху.

З приводу вказаних доводів у судовому засіданні досліджено наступні докази.

Так, згідно Державного акту на право приватної власності на землю НОМЕР_2 від 20.10.1997 року, земельна ділянка площею 0,850 га, розташована на території Преображенської сільської ради належить чоловіку позивача - ОСОБА_4 (Т1 а.с. 14, 146).

У листі Головного управління Держгеокадастру у Луганській області № 9-12-0.63- 2809/2-19 від 03.04.2019 року зазначено, що інформація щодо технічної документації з землеустрою на земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 у Головному управлінні Держеокадастру Луганської області відсутня (Т.1 а.с. 209).

З листа Преображенської сільської ради Сватівського району Луганської області № 290 від 06 липня 2018 року вбачається, що у Преображенській сільській раді відсутня відповідна документація з визначеними у встановленому законом способом межами вказаних земельних ділянок. Також на вказаних ділянках відсутні тверді межі та/або межові знаки, встановлені відповідно до чинного законодавства. До моменту встановлення (відновлення) межі між земельною ділянкою ОСОБА_1 та земельною ділянкою сусіда ОСОБА_2 , спір щодо льоху не може бути вирішено по суті, в тому числі і шляхом направлення комісії на обстеження (Т.1 а.с.15).

Отже, позивач, посилаючись на ті обставини, що вона з чоловіком є власниками погрібу (льоху), половина якого розташована на належній їй та чоловікові на праві власності земельній ділянці, і на ту обставину, що відповідачі на належній їй та чоловікові земельній ділянці встановили огорожу, то позивач не надала суду жодного належного доказу на підтвердження вказаних обставин, а згідно ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень / ч. 3 ст. 12 ЦПК України/.

Позивач у поданій позовній заяві, як на правову підставу позову, посилається на ст. 391 ЦК України.

Так, згідно статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Стаття 391 ЦК України закріплює захист саме права власника майна від перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном.

Отже, позивачем негаторного позову може бути власник майна, а підставою негаторного позову слугують посилання позивача на належне йому право користування і розпорядження майном, а також факти, що підтверджують дії відповідачів у створенні позивачеві перешкод щодо здійснення ним цих правомочностей. Негаторний позов - один із видів речово-правових способів захисту саме права власності.

Враховуючи, що позивач не надала належних доказів того, що вона являється власником майна, тому вимоги позивача є такими, що не ґрунтуються на законі, а тому у задоволенні позовних вимог в частині усунення перешкод у користуванні та обслуговуванні льоху слід відмовити.

Щодо заявленої вимоги про відшкодування моральної шкоди у сумі 5000 грн., то позивач взагалі не посилається у позові на підставі якої норми права позивачем заявлена така вимога.

Враховуючи, що в даному випадку заявлена позивачем вимога про стягнення моральної шкоди являється похідною від вимоги про усунення перешкод у користуванні та обслуговуванні льохом, тому при даному виді правовідносин та встановлених судом обставинах у задоволенні позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди слід відмовити.

На підставі викладеного,

керуючись ст.ст. 4, 77, 81, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України,

ст. 391 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні та обслуговуванні льоху - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Луганського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Сватівський районний суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 18 липня 2019 року.

Суддя Л.П. Бабічева