Справа №428/7286/19
Провадження №2/428/2005/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2019 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Кордюкової Ж.І.,

секретаря Чумак Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку Луганської області в порядку спрощеного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» (далі - ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот») про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що по 11.12.2017 року перебував в трудових відносинах з відповідачем, які були припинені на підставі ст. 38 КЗпП України. При звільненні йому не виплатили заробітну плату, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 43261,76 грн. Просив суд стягнути з ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 121212,85 грн.

25.06.2019 року судом постановлено ухвалу про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 перебував в трудових відносинах з ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» з 23.07.1984 року по 11.12.2017 року, включно.

Трудові відносини припинились 11.12.2017 року за власним бажанням ОСОБА_1 на підставі ст. 38 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 .

На момент звільнення ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі становила 43261,76 грн., що підтверджується копією судового наказу від 08.05.2018 року.

Згідно з копією виписки з карткового рахунку позивача борг по заробітній платі був виплачений відповідачем в повному обсязі 26.04.2019 року.

Згідно з ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Частиною 1 ст. 117 КЗпП України встановлено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно з пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24.12.1999 року № 13, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Таким чином, відповідач зобов`язаний виплатити позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.

Визначаючи розмір середнього заробітку за весь час затримки по фактичного розрахунку, який підлягає стягненню на користь позивача, суд враховує, що позивач був звільнена 11.12.2017 року, в цей день він знаходився на роботі і оплата за цей робочий день була нарахована. Таким чином, розмір середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку із позивачем має обчислюватися з дня, наступного за днем звільнення позивача, і до дня, коли позивачу було сплачено нараховану, але не виплачену заробітну плату в повному обсязі, тобто за період з 12.12.2017 року по 25.04.2019 року, включно, в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08.02.1995 року № 100 (далі - Порядок).

Так, абзацом третім пункту 2 Порядку встановлено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана дана виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо.

Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно з пунктом 8 розділу IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 розділу IV Порядку).

Аналогічна позиція щодо розрахунку розміру середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку викладена у постанові Верховного Суду України від 21.01.2015 року по справі № 6-195цс134.

Середньогодинна заробітна плата позивача ОСОБА_1 становить 42,78 грн., а середньомісячна кількість робочих годин - 171,8 год., що підтверджується копією довідки ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» № 38534 від 15.05.2019 року

Загальна кількість робочих годин за період з 12.12.2017 року по 25.04.2019 року, включно, становить 2851,9 год., яка складається 13 робочих днів затримки у грудні 2017 року (171,8 год. : 20 робочих днів у грудні 2017 х 13 робочих днів затримки = 111,7 год.), з 15 повних місяців затримки з січня 2018 року по березень 2019 року (171,8 год. х 15 місяців = 2577 год.) та за 19 робочих днів затримки у квітні 2019 року (171,8 год. : 20 робочих днів у квітні 2019 року х 19 робочих днів затримки = 163,2 год.).

Загальна сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні становить 122004,28 грн. (визначається шляхом множення середньогодинної заробітної плати на кількість робочих годин затримки, тобто 42,78 грн. х 2851,9 год. = 122004,28 грн.).

Суд відзначає, що цей розрахунок був зроблений відповідно до Порядку з урахуванням постанови Верховного Суду України від 21.01.2015 року по справі № 6-195цс134.

Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі та вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача суму середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 12.12.2017 року по 25.04.2019 року, включно, визначену без утримання податків й інших обов`язкових платежів, в розмірі 121212,85 грн., про який просить позивач, оскільки відповідно до приписів ч. 1 ст. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в межах заявлених позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1212,13 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258 - 259, 263 - 265, 268, 272 - 273, 354-355, Перехідними положеннями ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 12.12.2017 року по 25.04.2019 року, включно, визначений без утримання податків й інших обов`язкових платежів, в сумі 121212 (сто двадцять одна тисяча двісті дванадцять) грн. 85 коп. та витрати по оплаті судового збору в сумі 1212 (одна тисяча двісті дванадцять) грн. 13 коп.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного суду через Сєвєродонецький міський суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Сєвєродонецьке об`єднання Азот», місцезнаходження: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Пивоварова, б. 5; ідентифікаційний код юридичної особи в .

Суддя Ж. І. Кордюкова