Справа № 215/3223/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2019 року Тернівський районний суд м.Кривого Рогу Дніпропетровської області

у складі:

головуючого, судді - Демиденка Ю.Ю.

при секретарі - Зоріній А.В.

За участю представників:

позивача- ОСОБА_3

відповідача - Доценко Т.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі №1 Тернівського районного суду м.Кривого Рогу в спрощеному позовному провадженні справу за позовом ОСОБА_2 до ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПІВНІЧНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» про стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

23.07.2018 ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до ПрАТ «ПівнГЗК» про стягнення моральної шкоди в наслідок виробничої травми в розмірі 1151496 грн.

В обґрунтування вказує, що в період роботи в небезпечних умовах праці слюсарем на ВАТ «ПівнГЗК» з ним стався нещасний випадок 14.09.2011 з вини посадових осіб підприємства, які не здійснювали належний контроль з охорони праці, відповідно до акту розслідування від 14.09.2001.

Згідно висновку МСЕК з 01.02.2001 позивачу встановлена стійка втрата професійної працездатності в розмірі 15% безстроково. Вважає, що йому не було забезпечено безпечних умов праці, він втратив працездатність, йому було ампутовано фалангу пальця правої руки, Виходячи з характеру травми, позивач обмежений в вирішенні своїх побутових потреб, реалізації своїх звичок та бажань що порушує його нормальні життєві зв`язки, а тому просить стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 1151496 грн.

Представник відповідача надав відзив на позовну заяву в якому зазначає, що в п.10 Акту Н-1 від 21.09.2001 вказано, що ОСОБА_2 є особою, яка допустила порушення законодавства по охороні праці, позивачем не надано достатніх доказів щодо факту заподіяння моральних та фізичних страждань, крім того, позивачем не обґрунтовано розмір моральної шкоди, сума не відповідає вимогам розумності та справедливості, просить відмовити в задоволенні позову (а.с.43-45).

Позивачем надано відповідь на відзив, в якій зазначає, що будь-яке ушкодження здоров`я є травматичним та негативним явищем і відповідач розуміє його страждання, він переніс хірургічну операцію з ампутації фаланги пальця правої руки постійно відчуває біль при дотику до культі, не має можливості працевлаштуватись на пристойну високооплачувану роботу через отриману травму, а тому заявлену суму моральної шкоди вважає цілком справедливою (а.с.65-66).

В судовому засіданні представник позивача та представник відповідача надали аналогічні пояснення викладені у відзиві та відповіді на відзив.

Вислухавши сторони, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено поясненнями сторін, актами розслідування нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом (а.с.4-10), що з позивачем ОСОБА_2 14.09.2001 р. при виконанні обов`язків слюсаря на ВАТ «ПівнГЗК», стався нещасний випадок, наслідками якого стала травматична ампутація фаланги пальця правої кисті.

Позивачу згідно з трудовим каліцтвом встановлена стійка втрата професійної працездатності в розмірі 15%, згідно висновком МСЕК від 31.01.2002 (а.с.17).

Відповідно до підпункту «е» пункту 1 частини першої статті 21 Закону № 1105-XIV у редакції, чинній до 20 березня 2007 року, у разі настання страхового випадку Фонд зобов`язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров`я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні грошову суму за моральну шкоду за наявності факту заподіяння цієї шкоди потерпілому.

Положеннями пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзацу третього пункту 10, пункту 11 розділу I Закону № 717-V, який набрав чинності 20 березня 2007 року, скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону № 1105-XIV. Проте Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 2371 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця) (абзац 9 пункту 5 мотивувальної частини рішення № 20-рп/2008 від 8 жовтня 2008 року).

Положеннями пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзацу третього пункту 10, пункту 11 розділу I Закону № 717-V, який набрав чинності 20 березня 2007 року, скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону № 1105-XIV. Проте Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 2371 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця) (абзац 9 пункту 5 мотивувальної частини рішення № 20-рп/2008 від 8 жовтня 2008 року).

Отже, у світлі рішення Конституційного Суду України № 20-рп/2008 від 8 жовтня 2008 року Закон № 717-V не встановлював ретроспективно обов`язок роботодавця з відшкодування моральної шкоди, оскільки щодо юридичної відповідальності, зокрема і цивільно-правової, новий закон застосовується лише тоді, коли він пом`якшує або скасовує відповідальність особи.

Якщо право на відшкодування завданої умовами виробництва моральної шкоди, яка спричинила втрату потерпілим професійної працездатності, виникло в особи до набрання чинності Законом України № 717-V від 23 лютого 2007 року, тобто до 20 березня 2007 року, така особа має право на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду незалежно від дати звернення з позовом до суду.

Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05.12.2018 у справі №210/5258/16-ц, яка відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позов ОСОБА_2 до ПрАТ «ПівнГЗК» не відповідає вимогам закону, у зв`язку з відсутністю обов`язку останнього по відшкодуванню моральної шкоди потерпілому, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, то відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, судовий збір в сумі 704,80 грн. слід компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ст.ст.10, 12, 43,49, 141, 259 ч.6, 263-265, 268, 273, 274 ч.4 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПІВНІЧНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» про стягнення моральної шкоди - відмовити.

Судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп. компенсувати за рахунок держави.

Сторони мають право оскаржити рішення подавши на протязі тридцяти днів з дня складання повного рішення апеляційну скаргу в Дніпровський апеляційний суд через Тернівський районний суд м.Кривого Рогу.

Повне буде складено 25.07.2019.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 , місце проживання АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ПРИВАТНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ПІВНІЧНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ», місце знаходження, 50079, м.Кривий Ріг, вул.Черкасова, Код .

СУДДЯ: