ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2019 року

м. Київ

справа № 755/3905/16-ц

провадження № 61-11459св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - судді Кузнєцова В. О.,

суддів: Жданової В. С., Ігнатенка В. М., Карпенко С. О. (судді-доповідача), Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті»,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану її представником - ОСОБА_2, на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 27 вересня 2016 року, ухвалене у складі судді Ластовки Н. Д., та рішення Апеляційного суду міста Києва від 17 листопада 2016 року, ухвалене колегією у складі суддів: Ратнікової В М., Борисової О. В., Панченка М. М.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» (далі - ТОВ «Порше Мобіліті») про визнання графіку погашення кредиту недійсним.

В обґрунтування позову зазначила, що 24 квітня 2013 року уклала із відповідачем кредитний договір № 50009100, відповідно до умов якого отримала кредит у розмірі 114 758,59 гривень (еквівалент суми кредиту у доларах США за встановленим Публічним акціонерним товариством «Креді Агріколь Банк» обмінним курсом - 14 053,22 доларів США) та додатковий кредит у розмірі 35 862,20 гривень (еквівалент суми додаткового кредиту у доларах США за встановленим Публічним акціонерним товариством «Креді Агріколь Банк» обмінним курсом - 4 391,65 доларів США).

Графік погашення кредиту викладений окремо від договору і є його невід`ємною частиною. Даним графіком передбачено, що погашення кредиту здійснюється щомісячними платежами у розмірі 371,69 доларів США; сума процентів за користування кредитом на рік складає 6 240,10 гривень за основним кредитом і 58,81 гривень за додатковим; усі платежі підлягають сплаті у гривнях і їх кінцевий розмір визначається виходячи із відповідного обмінного курсу, що застосовуватиметься до еквіваленту суми кредиту у доларах США.

Позивач зазначає, що у порушення вимог Закону України «Про захист прав споживача» і Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, у графіку не зазначено абсолютне подорожчання кредиту, відсутній детальний розпис його сукупної вартості, щомісячні платежі визначені не у валюті кредиту, а реальна відсоткова ставка визначена не з суми кредиту, а з її еквіваленту у доларах США.

За таких обставин просила визнати недійсним графік погашення кредиту за кредитним договором № 50009100 від 27 травня 2013 року.

Короткий зміст судових рішень судів першої і апеляційної інстанцій та мотиви їх прийняття

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 27 вересня 2016 року ОСОБА_1 у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що при укладенні договору сторони погодили порядок погашення кредиту шляхом сплати платежів у гривнях із перерахунком у долари США за відповідним обмінним курсом і позивач своїм підписом підтвердила, що її ознайомлено з усією інформацією, передбаченою статтею 11 Закону України «Про захист прав споживачів», та добровільно погодилася на умови договору, які передбачають повернення кредитних коштів згідно з графіком платежів із урахуванням еквіваленту платежу в іноземній валюті.

Також суд першої інстанції дійшов висновку про те, що висновок № 8781/16-45 від 18 серпня 2016 року, складений за результатами проведення судово-економічної експертизи, є неналежним і недопустимим доказом, так як експерт застосував неправильну нормативну базу при проведенні дослідження, а саме нормативні акти, які регулюють діяльність банків, в той час як ТОВ «Порше Мобіліті» не є банківською установою.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 17 листопада 2016 року рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 27 вересня 2016 року змінено і виключено з його мотивувальної частини висновки про недопустимість та неналежність як доказу висновку № 8781/16-45 від 18 серпня 2016 року за результатами проведення судово-економічної експертизи.

У іншій частині рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 27 вересня 2016 року залишено без змін.

Змінюючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що посилання експерта на Закон України «Про банки та банківську діяльність» і постанову Правління Національного банку України «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» від 10 травня 2007 року № 168 здійснені при дослідженні правової природи укладеного між сторонами кредитного договору № 50009100, оскільки цими нормативно-правовими актами врегульована діяльність щодо надання послуг з кредитування, тому посилання на них не суперечить правовій природі питання, поставленого на вирішення експерту, що свідчить про помилковість висновку суду про неналежність і недопустимість цього доказу з підстав застосування неправильної нормативної бази.

З висновками суду першої інстанції про відсутність правових підстав для визнання графіку погашення кредиту до кредитного договору № 50009100 недійсним суд апеляційної інстанції погодився, оскільки вважав, що до таких висновків суд першої інстанції дійшов на підставі всебічного і повного з`ясування обставин справи.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, у якій просила рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 27 вересня 2016 року і рішення Апеляційного суду міста Києва від 17 листопада 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що судові рішення судів першої і апеляційної інстанцій ухвалені з неправильним застосуванням норм матеріального права і порушенням норм процесуального права.

Заявник зазначає, що невідповідність графіку погашення кредиту до кредитного договору № 50009100 вимогам нормативно-правових актів, які регулюють правовідносини щодо кредитування, підтверджена висновком судово-економічної експертизи № 8781/16-45 від 18 серпня 2016 року.

Суди не надали належної оцінки тій обставині, що у графіку вказаний не детальний розпис сукупної вартості кредиту, а його орієнтовна сукупна вартість, яка не відображає абсолютне значення подорожчання кредиту, так як сума платежу прямо залежить від курсу гривні до долара США, який є змінним.

Вказала, що сукупна вартість кредиту підлягає вираженню саме у валюті кредиту і вираження її у іноземній валюті свідчить про неознайомлення позичальника із сукупною вартістю кредиту.

На думку заявника, суди не врахували, що принцип свободи договору у правовідносинах зі споживачами не є необмеженим, тому при вирішенні справи не можна виходити виключно із факта підписання кредитного договору, а необхідно перевірити його відповідність законодавству про захист прав споживачів.

Позиція інших учасників справи

У березні 2017 року ТОВ «Порше Мобіліті» подало заперечення на касаційну скаргу, у яких послалося на безпідставність її доводів. Вказало, що графік погашення кредиту до кредитного договору № 50009100 є детальним, зрозумілим, у ньому зазначено розмір щомісячних платежів і порядок їх остаточного розрахунку на день сплати, тому позов є безпідставним, а рішення судів попередніх інстанцій - законними та обґрунтованим.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 січня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі і ухвалою цього суду від 12 червня 2017 року справу призначено до судового розгляду.

Відповідно до пункту 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діяв в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIIІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Встановлені судами попередніх інстанцій фактичні обставини справи

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 24 травня 2013 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Порше Мобіліті» укладено кредитний договір № 50009100, відповідно до умов якого позичальник отримала кредит у розмірі 114 758,59 гривень (еквівалент суми кредиту у доларах США за встановленим Публічним акціонерним товариством «Креді Агріколь Банк» обмінним курсом - 14 053,22 доларів США) та додатковий кредит у розмірі 35 862,20 гривень (еквівалент суми додаткового кредиту у доларах США за встановленим Публічним акціонерним товариством «Креді Агріколь Банк» обмінним курсом - 4 391,65 доларів США).

У кредитному договорі зазначено, що він включає цей договір, загальні умови кредитування, графік погашення кредиту, а також додаткові угоди і інші документи, що можуть бути укладені чи підписані сторонами щодо вказаного кредиту.

Сторонами погоджено, що товариство надає позичальнику основний кредит із сплатою 9,9% річних строком на 60 місяців та додатковий кредит для сплати страхових платежів на тих же умовах; позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використати і повернути компанії кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі відповідно до умов договору. Цільовим призначенням кредиту є придбання автомобіля марки «Seat IBIZA».

Також договором передбачено, що усі платежі повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквіваленту суми кредиту у доларах США.

Відповідно до пункту 1.1 загальних умов кредитування компанія зобов`язується надати позичальнику кредит у сумі, визначеній у кредитному договорі, в українських гривнях. У кредитному договорі сторони встановлюють еквівалент суми кредиту в іноземній валюті, прийнятній для сторін.

ОСОБА_1 та ТОВ «Порше Мобіліті» визначили, що еквівалент суми кредиту встановлюється у доларах США.

Графіком погашення до кредитного договору № 50009100 визначено, що кредит та додатковий кредит погашаються протягом 60 місяців рівними платежами у розмірі 371,69 доларів США. Вказаний платіж розподіляються наступним чином: 73,19 доларів США - у погашення суми додаткового кредиту; 0,60 доларів США - у погашення процентів за користування додатковим кредитом; решта зараховується як погашення суми кредиту та процентів по основному кредиту.

Графік також містить окрему таблицю із зазначенням «Вартість послуг, пов`язаних з одержанням кредиту та укладенням кредитного договору, та орієнтовна сукупна вартість кредиту з урахуванням процентної ставки за кредитом».

У пункті 1.3 загальних умов кредитування вказано про згоду сторін на те, що кошти у повернення кредиту та додаткового кредиту відображають їх справедливу вартість на момент видачі і забезпечують отримання компанією очікуваної на дату сплати таких коштів суми на основі діючого обмінного курсу валюти.

Пунктом 1.3.1 загальних умов кредитування передбачено, що розмір платежів, які підлягають сплаті позичальником у повернення кредиту та додаткового кредиту, визначено в еквіваленті іноземної валюти на день укладення кредитного договору у графіку погашення кредиту, який є невід`ємною частиною договору.

У подальшому позичальник сплачує платежі у погашення кредиту відповідно до наданих компанією рахунків у гривні, при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування еквівалентів платежів у іноземній валюті, розрахованих за обмінним курсом на момент виставлення рахунка.

Позитивне або від`ємне значення різниці, яка виникла внаслідок зміни обмінного курсу іноземної валюти на момент виставлення рахунка та обмінного курсу, який діяв на день укладення кредитного договору, по відношенню до основної суми боргу та суми процентів, вказаних у графіку погашення кредиту, враховується як коригування суми процентів, що підлягають сплаті відповідно до умов цього кредитного договору. Якщо в період між датою виставлення рахунка та датою отримання суми, еквівалентної тій, що зазначена в такому рахунку, обмінний курс, який був використаний компанією, збільшиться більше ніж на 2%, різниця, що виникла внаслідок такого збільшення, сплачується позичальником.

Вказаний графік, кредитний договір і загальні умови кредитування підписані ОСОБА_1 при укладенні договору.

Графік погашення кредиту роз`яснює та відображає розміри і строки здійснення платежів, визначених кредитним договором. У ньому вказано, що усі платежі за кредитним договором повинні бути сплачені у гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквіваленту суми кредиту у доларах США відповідно до пункту 1.3 загальних умов кредитування.

Позиція Верховного Суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи касаційної скарги, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (стаття 509 ЦК України).

Статтею 525 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).

Укладаючи договір, сторони у межах законодавства на власний розсуд погоджують умови, на яких вступають у договірні правовідносини.

Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною четвертою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції Закону, чинній на час укладення кредитного договору, визначено, що у договорі про надання споживчого кредиту зазначається, зокрема, детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов`язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту.

Суди попередніх інстанцій встановили, що умови, на яких сторони погодилися вступити у договірні правовідносини, викладені у кредитному договорі, загальних умовах кредитування та у графіку погашення кредиту. У графіку погашення кредиту зазначено розмір щомісячних платежів та їх складові, сукупну вартість кредиту з урахуванням процентів за користування кредитом, та вартість послуг, пов`язаних з одержанням кредиту та укладенням кредитного договору.

На примірнику графіка постановлено особистий підпис позичальника ОСОБА_1 , тобто вона погодилася із формуванням графіку саме у такому грошовому виразі і формі.

Формула співвідношення між визначеними у іноземній валюті сумами щомісячних платежів та розміром сум у національній валюті, які виставлятимуться до сплати позичальнику у залежності від обмінного курсу, прописана у пункті 1.3.1 загальних умов кредитування і у момент укладення договору була відома ОСОБА_1 .

Враховуючи змінний характер обмінного курсу валют, що унеможливлює визначення конкретних розмірів подорожчання кредиту та відображення їх у графіку у національній валюті, детальний розпис сукупної вартості кредиту виконаний у доларах США, що не суперечить умовам договору, оскільки зміна розміру загальної вартості кредиту у зв`язку коливанням курсу валют була застережена в умовах кредитного договору.

Встановивши такі обставини, оскільки згідно зі статтями 524, 533 ЦК України сторони можуть визначити у зобов`язанні його грошовий еквівалент в іноземній валюті, що впливає на порядок погашення кредиту і, відповідно, на зміст графіка погашення заборгованості, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Доводи заявника про те, що невідповідність графіку погашення кредиту до кредитного договору № 50009100 вимогам нормативно-правових актів, які регулюють правовідносини щодо кредитування, підтверджена висновком судово-економічної експертизи № 8781/16-45 від 18 серпня 2016 року, касаційний суд відхиляє.

Суд апеляційної інстанцій оцінив вказаний висновок і встановив, що експерт в основу розрахунків поклав суму кредиту, визначену у гривнях, без урахування її еквіваленту в іноземній валюті та без урахування того, що розмір кожного із платежів в іноземній валюті підлягає переведенню у національну валюту за офіційним обмінним курсом станом на дату сплати, тобто провів експертне дослідження без урахування умов укладеного сторонами договору.

За таких суд обставин апеляційної інстанцій відхилив вказаний доказ; суд касаційної інстанції відповідно до статті 400 ЦПК України не має повноважень переоцінювати докази, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Твердження заявника про те, що у графіку вказаний не детальний розпис сукупної вартості кредиту, а його орієнтовна сукупна вартість, касаційний суд відхиляє. У графіку зазначено розмір щомісячних платежів та складові цих платежів, сукупну вартість кредиту і додаткового кредиту з урахуванням процентів за користування кредитом як у грошовому виразі, так і у процентному значенні.

Твердження заявника про те, що сукупна вартість кредиту підлягає вираженню саме у валюті кредиту (гривні) і вираження її в іноземній валюті свідчить про неознайомлення позичальника із сукупною вартістю кредиту, касаційний суд вважає помилковими.

Підписуючи кредитний договір, графік погашення і загальні умови кредитування, ОСОБА_1 без будь-яких зауважень чи застережень надала свою згоду на вираження еквіваленту свого грошового зобов`язання в іноземній валюті (доларах США), складання графіку погашення кредиту в іноземній валюті та на застосування формули визначення кінцевого розміру належного до сплати платежу з урахуванням відповідного обмінного курсу, встановленого на дату виставлення товариством рахунку про сплату чергового щомісячного платежу.

Тобто на етапі підписання договору заявник знала про те, що вказані у графіку погашення заборгованості суми у доларах США при їх обрахунку за обмінним курсом національної валюти можуть змінюватися, що обумовлено погодженим при підписанні договору характером розрахунків.

Посилання заявника на те, що принцип свободи договору у правовідносинах зі споживачами не є необмеженим, тому при вирішенні справи не можна виходити виключно із факта підписання кредитного договору, а необхідно перевірити його відповідність законодавству про захист прав споживачів, не спростовують правильності висновків судів попередніх інстанцій про відмову у позові.

У рішенні Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року у справі № 15-рп/2011, на яке посилається заявник в обґрунтування доводів касаційної скарги, зазначено, що держава забезпечує особливий захист більш слабкого суб`єкта економічних відносин шляхом визначення особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору, обмежуючи його критеріями справедливості, добросовісності, пропорційності, розумності. Це здійснюється через встановлення особливого порядку укладення цивільних договорів споживчого кредиту, їх оспорювання, контролю за змістом та розподілу відповідальності між сторонами договору.

При укладенні кредитного договору ОСОБА_1 у відповідності до вимог Закону України «Про захист прав споживачів» надано усю необхідну інформацію щодо умов, на яких здійснюється кредитування, у тому числі ознайомлено із детальним розписом сукупної вартості кредиту у погодженій сторонами іноземній валюті із зазначенням формули перерахунку щомісячних платежів у національну валюту.

Погодившись на зазначення у графіку погашення кредиту іноземної валюти, позичальник розуміла, що сукупна вартість кредиту та абсолютне значення його подорожчання у національній валюті на момент підписання договору не можуть бути достовірно визначені, тому її доводи про неознайомлення із сукупною вартістю кредиту безпідставні.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року); оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

За таких обставин суд касаційної інстанції дійшов висновку, що суди попередніх інстанцій, встановивши фактичні обставини справи, які мають значення для правильного її вирішення, ухвалили судові рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 410 ЦПК України є підставою для залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції у незміненій судом апеляційної інстанції частині та рішення апеляційного суду без змін.

Щодо судових витрат

Оскільки касаційна скарга залишена без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану її представником - ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 27 вересня 2016 року у частині, залишеній без змін судом апеляційної інстанції, та рішення Апеляційного суду міста Києва від 17 листопада 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. О. Кузнєцов
Судді: В. С. Жданова В. М. Ігнатенко С. О. Карпенко М. Ю. Тітов