Постанова

Іменем України

22 липня 2019 року

м. Київ

справа № 361/1868/2016-ц

провадження № 61-12019св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Сердюка В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 лютого 2017 року в складі судді Сердинського В. С. та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 07 вересня 2017 року у складі колегії суддів Коцюрби О. П., Сержанюка А. С., Журби М. В.

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташованих на АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку від 24 жовтня 2006 року, зареєстрованим в Броварському бюро технічної інвентаризації Київської області. 07 жовтня 2007 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 було укладено договір дарування земельних ділянок площею 0,2500 га, кадастровий номер НОМЕР_1 та НОМЕР_2 . Земельна ділянка за кадастровим номером НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_1 на праві власності, межувала з сусідньою земельною ділянкою за кадастровим номером НОМЕР_3 , належною ОСОБА_2 . Відповідач порушив право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_1 , оскільки збудував паркан, який значно виходить за межі земельної ділянки площею 0,1250 га за кадастровим номером НОМЕР_4 (близько 1,14 м). Своїми незаконними діями ОСОБА_2 фактично захопив частину земельної ділянки ОСОБА_1 . Крім того, відповідач використовує самовільно зайняту частину земельної ділянки на власний розсуд, висадив на ній дерева, які руйнують своїм корінням фундамент належного ОСОБА_1 сараю та обмежує її доступ до господарської будівлі.

ОСОБА_1 просила суд зобов`язати ОСОБА_2 усунути та в подальшому не чинити перешкоди в користуванні належною їй на праві власності земельною ділянкою, площею 0,2500 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на АДРЕСА_1 , до 01 березня 2017 року відновити, у відповідності до правовстановлюючих документів, зовнішні межі земельної ділянки площею 0,1250 га, кадастровий номер НОМЕР_4 , з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та звільнити частину самовільно зайнятої земельної ділянки площею 0,0080 га (80,3 кв. м), кадастровий номер НОМЕР_1 , з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), на АДРЕСА_1 , за власний рахунок ліквідувати дерева (туї), знести самочинно збудовані колодязь, теплицю, паркани різних типів (азбестоцементні листи, сталевий лист, металопрофіль, сітка «Рабиця»), стягнути з ОСОБА_2 на її користь судові витрати, а саме: судовий збір в розмірі 1 742,24 грн, витрати за направлення повідомлення (телеграми) в розмірі 47,04 грн , витрати на правову допомогу адвоката в розмірі 8 000,00 грн, витрати за проведення судової земельно-технічної експертизи в розмірі 10 000,00 грн, а всього на загальну суму 19 789,28 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 лютого 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Зобов`язано ОСОБА_2 усунути та в подальшому не чинити перешкоди в користуванні належною на праві власності ОСОБА_1 земельною ділянкою площею 0,2500 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Зобов`язано ОСОБА_2 до 01 березня 2017 року відновити у відповідності до правовстановлюючих документів зовнішні межі земельної ділянки площею 0,1250 га, кадастровий номер НОМЕР_4 , з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Зобов`язано ОСОБА_2 , до 01 березня 2017 року звільнити частину самовільно зайнятої земельної ділянки площею 0,0080 га (80,3 кв. м), що належить ОСОБА_1 , кадастровий номер НОМЕР_1 , з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та за власний рахунок ліквідувати дерева (туї), знести самочинно збудовані: колодязь, теплицю, паркани різних типів (азбестоцементні листи, сталевий лист, металопрофіль, сітка «Рабиця»).

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, а саме: судовий збір в розмірі 1 742,24 грн, витрати за направлення повідомлення (телеграми) в розмірі 47,04 грн, витрати на правову допомогу адвоката в розмірі 8 000,00 грн, витрати за проведення судової земельно-технічної експертизи в розмірі 10 000,00 грн, а всього загальну суму 19 789,28 грн.

Рішення мотивоване тим, що згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 24 жовтня 2006 року, позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності позивача на земельні ділянки зареєстровано належним чином. ОСОБА_2 самовільно зайняв частину земельної ділянки ОСОБА_1 , площею 0,2500 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , яке полягає в тому, що фактична межа земельної ділянки ОСОБА_1 , площею 0,2500 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , у порівнянні з межею згідно з правовстановлюючими документами зміщена з боку земельної ділянки ОСОБА_2 углиб ділянки ОСОБА_1

Площа земельної ділянки ОСОБА_1 , площею 0,2500 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , самовільно зайнятої з боку ОСОБА_2 , становить 0,0080 га (80,3 кв. м), тобто земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_1 , якою фактично користується ОСОБА_2 , зменшена на 0,0080 га.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 07 вересня 2017 року рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 лютого 2017 року залишено без змін.

Відхиляючи апеляційну скаргу ОСОБА_2 суд апеляційної інстанції зазначив, що суд першої інстанції розглянув спір повно, всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у жовтні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить рішення першої інстанції та ухвалу апеляційної інстанцій скасувати і направити справу на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 жовтня 2017 року відкрито касаційне провадження у цивільній справі і витребувано її з Броварського міськрайонного суду Київської області.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпунктів 2.3.2, 2.3.4, 2.3.13, 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, зі змінами та доповненнями, постанови Пленуму Верховного Суду від 24 травня 2019 року № 8 «Про здійснення правосуддя у Верховному Суді» та рішення зборів суддів Касаційного цивільного суду від 28 травня 2019 року № 7 «Про заходи, спрямовані на своєчасний розгляд справ і їх вирішення у розумні строки» призначено повторний автоматизований розподіл цієї справи.

14 червня 2019 року протоколом повторного автоматизованого розподілу справу передано судді-доповідачу Грушицькому А. І.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції та апеляційної інстанції рішення прийнято з порушенням вимог чинного законодавства.

При проведенні експертизи експерт керувався помилковими вихідними даними.

При вирішенні питання щодо необґрунтованості позиції позивача слід виходити з того, що об`єкти про які вказує позивач (криниця, паркан та дерева), що порушують його право, з`явились задовго до оформлення права власності на земельну ділянку позивача по справі.

Судами першої та апеляційної інстанції не проведено аналіз та не встановлювалося кількість годин, що витратив адвокат позивача по справі та відповідно, сума винагороди за надання адвокатської допомоги.

Доводи інших учасників справи

У грудні 2017 року ОСОБА_1 надіслала заперечення на касаційну скаргу про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою у якій просила, касаційну скаргу відхилити, рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 лютого 2017 рокута ухвалу Апеляційного суду Київської області від 07 вересня 2017 року - залишити без змін.

Заперечення на касаційну скаргу мотивоване тим, що ОСОБА_2 , виготовив незаконну технічну документацію, яка ні з ким не погоджена; будь-які обмеження відповідача у доступі до правосуддя або порушення з боку суду першої інстанції відсутні (Суд неодноразово переносив розгляд справи для виклику відповідача); судовим експертом зроблено висновок, що досліджувана земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_4 по АДРЕСА_2 , якою фактично користується ОСОБА_2 , за рахунок невідповідності розташування спільної з ОСОБА_1 межі збільшена на 0,0015 га; висновком судового експерта встановлено: самовільне захоплення відповідачем частини земельної ділянки, що належить ОСОБА_1 на праві власності фактично зменшений ОСОБА_2 , що є неприпустимим.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суд установив, що згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 24 жовтня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Єлістратовою С. В., зареєстрованого в реєстрі за № 7005, позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Право власності на вищевказаний житловий будинок зареєстровано за позивачем ОСОБА_1 Броварським бюро технічної інвентаризації, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 12505220 від 14 листопада 2006 року.

Відповідно до договору дарування земельних ділянок від 27 жовтня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Єлістратовою С. В., зареєстрованого в реєстрі за № 6128, позивач ОСОБА_1 є власником двох земельних ділянок в АДРЕСА_1 , а саме: площею 0,2500 га за АДРЕСА_1 , кадастровий номер НОМЕР_1 , цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, площею 0,0618 га, кадастровий номер НОМЕР_2 , цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства.

Право власності позивача на земельні ділянки зареєстровано належним чином, що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 10133136 від 28 вересня 2013 року та № 10129787 від 28 вересня 2013 року.

Суміжними земельними ділянками сторін є: земельна ділянка площею 0,2500 га за АДРЕСА_1 , кадастровий номер НОМЕР_1 , цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, власником якої є позивач ОСОБА_1 та земельна ділянка площею 0,1250 га, кадастровий номер НОМЕР_4 , цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, по АДРЕСА_2 , власником якої є відповідач ОСОБА_2 , відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно № 19795607 від 31 березня 2014 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 19795707 від 31 березня 2014 року.

Висновком експерта № СЕ-1201-1-444.16 від 26 жовтня 2016 року встановлено, що фактичні зовнішні межі земельної ділянки ОСОБА_2 , площею 0,1250 га, кадастровий номер НОМЕР_4 , з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , не відповідають межам, згідно документації із землеустрою щодо поділу земельних ділянок, в тому числі каталогу координат поворотних точок меж цієї земельної ділянки. Невідповідність виявлено і вздовж межі, спільної із суміжними земельною ділянкою по АДРЕСА_1 , належною ОСОБА_1 .

Досліджувана земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_4 по АДРЕСА_2 , якою фактично користується ОСОБА_2 , за рахунок невідповідності розташування спільної з ОСОБА_1 межі збільшена на 0,0015 га (0,0064 га - 0,0049 га = 0,0015 га, або 15 кв. м).

Самовільне зайняття з боку відповідача ОСОБА_2 частини земельної ділянки ОСОБА_1 , площею 0,2500 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , існує, яке полягає в тому, що фактична межа досліджуваної земельної ділянки ОСОБА_1 , площею 0,2500 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по АДРЕСА_1 , у порівнянні з межею згідно з правовстановлюючими документами зміщена з боку земельної ділянки ОСОБА_2 углиб ділянки ОСОБА_1 : на 1,48 м в точці 1 кадастрового плану;на 1,04 м в точці 2 кадастрового плану; на 1,15 м в точці 3 кадастрового плану.

Площа земельної ділянки ОСОБА_1 , площею 0,2500 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по АДРЕСА_1 , самовільно зайнятої з боку ОСОБА_2 , становить 0,0080 га (80,3 кв. м), тобто, досліджувана земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 , якою фактично користується ОСОБА_2 , зменшена на 0,0080 га.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише у межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані рішення суду першої інстанції та ухвала суду апеляційної інстанції - без змін, оскільки їх ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно частини першої статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до пунктів «г» та «е» частини першої статті 91 та статті 96 ЗК України, власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, а також дотримуватися правил добросусідства.

Відповідно до частини першої статті 130 ЗК України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей.

Частиною третьою статті 152 ЗК України визначено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

27 жовтня 2007 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 було укладено договір дарування земельних ділянок площею 0,2500 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) і площею 0,0618 га, кадастровий номер НОМЕР_2 , з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, що розташовані по АДРЕСА_1 .

Земельна ділянка за кадастровим номером НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_1 на праві власності, межувала з сусідньою земельною ділянкою за кадастровим номером НОМЕР_3 , належною ОСОБА_2 . Це вбачається з опису меж згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку від 13 вересня 2007 року, виданого на попереднього власника ОСОБА_5 .

ОСОБА_2 порушено право власності на земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_1 . Так як ним збудовано паркан, який значно виходить за межі земельної ділянки площею 0,1250 га, за кадастровим номером НОМЕР_4 , (близько 1,14 м), належної їй на праві власності.

Своїми незаконними діями, ОСОБА_2 фактично захопив частину земельної ділянки ОСОБА_1 . Крім того, відповідач використовує самовільно зайняту частину земельної ділянки на власний розсуд, висадив на ній дерева, які руйнують своїм корінням фундамент, належного ОСОБА_1 сараю та обмежує доступ для обслуговування господарської будівлі.

З метою встановлення дійсних меж земельних ділянок та усунення порушень, допущених ОСОБА_2 , позивач неодноразово усно та письмово зверталась до Требухівської сільської ради Броварського району Київської області з заявами, скаргами, проханням провести встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості).

05 жовтня 2015 року комісія у складі незалежного експерта, геодезиста, голови земельної комісії та помічника землевпорядника Требухівської сільської ради намагалися провести роботи щодо встановлення меж земельної ділянки позивача. Однак, здійснити огляд та фіксування комісією порушень, допущених відповідачем, не було можливим, так як останній чинив перешкоди та супротив діяльності експертів, у зв`язку з чим було викликано працівників правоохоронних органів.

Так як ОСОБА_1 є людиною похилого віку, її син ОСОБА_6 вирішив захистити інтереси матері, звернувшись з відповідною заявою щодо незаконних дій сусіда.

Висновком експерта № СЕ-1201-1-444.16 від 26 жовтня 2016 року встановлено, що фактичні зовнішні межі земельної ділянки ОСОБА_2 , площею 0,1250 га, кадастровий номер НОМЕР_4 , з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , не відповідають межам, згідно документації із землеустрою щодо поділу земельних ділянок, в тому числі каталогу координат поворотних точок меж цієї земельної ділянки. Невідповідність виявлено і вздовж межі, спільної із суміжними земельною ділянкою по АДРЕСА_1 , належною ОСОБА_1

Земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_4 по АДРЕСА_2 , якою фактично користується ОСОБА_2 , за рахунок невідповідності розташування спільної з ОСОБА_1 межі збільшена на 0,0015 га (0,0064 га - 0,0049 га = 0,0015 га, або 15 кв. м).

Однією з причин виникнення вищевикладеної невідповідності є розташування паркану між земельним ділянками сторін у справі не у відповідності до координат поворотних точок, визначених досліджуваною документацією із землеустрою щодо поділу земельних ділянок, а саме координат поворотних точок меж земельної ділянки ОСОБА_2 , площею 0,1250 га, кадастровий номер НОМЕР_4 , з цільовим призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Також, причиною виникнення вказаної невідповідності є те, що межа Г- Д земельної ділянки ОСОБА_2 по АДРЕСА_2 , в документації із землеустрою щодо поділу земельних ділянок (ТОВ «Перша земельна агенція» у 2013 році), а також в технічній документації із землеустрою, на підставі якої було виготовлено державний акт ЯЙ НОМЕР_5 (TOB «ІЗРРЗ» у 2012 році), зміщена у порівнянні з межею А-Б земельної ділянки ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 за державним актом НОМЕР_6 - тобто, спільна для обох ділянок межа згідно з вищевказаними документами не проходить по одній лінії (не співпадає), що є неприйнятним для суміжних земельних ділянок, межа між якими має (повинна мати) спільні поворотні точки.

Приймаючи до уваги опис меж суміжних землевласників (землекористувачів) згідно з правовстановлюючими документами і документаціями із землеустрою на досліджувані земельні ділянки, виділяється, що координати зовнішніх меж однієї з досліджуваних земельних ділянок ( ОСОБА_2 або ОСОБА_1 ), що вказані в технічних документаціях із землеустрою, є помилковими (невірними).

Самовільне зайняття з боку відповідача ОСОБА_2 частини земельної ділянки ОСОБА_1 , площею 0,2500 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , існує, яке полягає в тому, що фактична межа досліджуваної земельної ділянки ОСОБА_1 , площею 0,2500 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по АДРЕСА_1 , у порівнянні з межею згідно з правовстановлюючими документами зміщена з боку земельної ділянки ОСОБА_2 углиб ділянки ОСОБА_1 .

З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції з яким погодився і суд апеляційної інстанції, дійшли правильного висновку про існування невідповідності у розташуванні та встановленні меж між суміжними земельними ділянками, власниками яких є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Крім того, існує самовільне зайняття з боку ОСОБА_2 частини земельної ділянки ОСОБА_1 , при цьому, не усунення перешкод у користуванні ОСОБА_1 належною їй земельною ділянкою, призводить до порушення її прав як власника.

Також, міськрайонний та апеляційний суд правильно визначили з приводу задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судових витрат, а саме: судового збору в розмірі 1742, 24 грн, витрат за направлення повідомлення (телеграми) в розмірі 47,04 грн, витрат на правову допомогу адвоката в розмірі 8 000,00 грн, витрат за проведення судової земельно-технічної експертизи в розмірі 10 000,00 грн, а всього загальну суму витрат в розмірі 19 789,28 грн так як відповідно до статті 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов`язані з явкою до суду; витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов`язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, пов`язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.

Згідно з частинами першою та другою статті 84 ЦПК України, витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Броварський міськрайонний суд Київської області та Апеляційний суд Київської області розглянули спір повно та всебічно дослідили і оцінили обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначили юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, порушень норм процесуального законодавства при розгляді справи не допустили.

Доводи касаційної скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки оскаржуваних рішень суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції, які обґрунтовано викладені у мотивувальних частинах судових рішень, та зводяться до переоцінки доказів, незгоди заявника з висновками щодо їх оцінки та містять посилання на факти, що були предметом дослідження суду.

Таким чином, наведені в касаційній скарзі доводи не дають підстав вважати, що рішення суду першої інстанції та ухвала суду апеляційної інстанції можуть бути скасовані.

Вищевикладене свідчить про те, що касаційна скарга є необґрунтованою, а тому не підлягає задоволенню.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З огляду на вищевказане, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувані рішення суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції - залишити без змін, оскільки доводи касаційної скарги правильних висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 07 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: А. І. Грушицький
І. В. Литвиненко В. В. Сердюк