КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 757/2447/19-ц Головуючий у суді першої інстанції: Ільєва Т.Г.
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/7912/2019 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Волошина В.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Панченко М.М., Слюсар Т.А.

при секретарі Маличівській Н.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Кобзар Юлії Богданівни - представника Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Печерського районного суду міста Києва від 11 березня 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

21.01.2019 позивач ОСОБА_1 звернувся у суд з позовом до відповідача АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на те, що відповідачем прострочені грошові зобов`язання за депозитними рахунками. Так, рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 14.01.2015 залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 08.05.2015 позов ОСОБА_1 задоволено та стягнуто на його користь заборгованість за договорами депозиту, а саме:

від 10.12.2012 № SAMDN1582 - в сумі 20000 грн.,

від18 березня 2013 № SAMDN5689 сумі 30000 грн.,

від 01 березня 2013 № SAMDN0345 в сумі 25000 грн.,

від 18 вересня 2012 № SAMDN5006 в сумі 20000 грн.,

від 25 лютого 2013 № SAMDN0068 в сумі 26325 грн.,

від 18 вересня 2012 № SAMDN4812 в сумі 20000 грн., всього на суму 141 325 грн.

Заборгованість за вищезгаданими депозитними договорами ОСОБА_1 була виплачена в межах виконавчого провадження ВП № 48913584, за Виконавчим листом № 658/2890/14-ц, виданого 23.09.2015 Каховським міськрайонним судом Херсонської області.

За викладених обставин, зважаючи на те, що відповідачем прострочено грошові зобов`язання за депозитними рахунками, на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, позивач просив стягнути з відповідача 3% річних за депозитним вкладом, а також інфляційні збитки за період з 22.04.2014 по 12.01.2018, що в сумі становить 178 029,36 грн.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 11 березня 2019 року позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних задоволено.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за укладеними між сторонами договорами банківського вкладу:

-за договором банківського вкладу від 10.12.2012 № SAMDN1582 - інфляційні втрати - 22 954, 99 грн. , 3% річних -2 2238, 90 грн. ;

-за договором банківського вкладу від 18.03.2013 № SAMDN5689 -

інфляційні втрати - 34 432, 49 грн. , 3% річних -3 358, 36 грн. ;

-за договором банківського вкладу від 01.03.2012 № SAMDN0345 - інфляційні втрати - 28 693, 74 грн. , 3% річних -2 798, 63 грн. ;

-за договором банківського вкладу від 18.09.2012 № SAMDN5006 -

інфляційні втрати - 22 954, 99 грн. , 3% річних -2 2238, 90 грн. ;

-за договором банківського вкладу від 25.02.2013 № SAMDN0068 -

інфляційні втрати - 30 214, 51 грн., 3% річних -2 946, 96 грн. ;

-за договором банківського вкладу від 18.09.2012 року № SAMDN4812 - інфляційні втрати -22 954, 99 грн., 3% річних -2 2238, 90 грн.

-всього в сумі 178 029, 36 грн.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 1 780, 29 грн судового збору.

Не погодившись із рішенням суду Кобзар Юлії Богданівни - представник Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» подала на нього апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність. Зокрема зазначала, що при подачі позову до суду на підставі ст. 625 ЦК України позивач пропустив строк позовної давності, а суд доводи відповідача безпідставно не прийняв до уваги та повністю задовольнив позовні вимоги. На думку представника відповідача та наданих розрахунків, борг повинен складати суму (приведена таблиця розрахунку відповідача) по всім вкладам в сукупності : 3% річних - 8502,00 грн., інфляційні втрати 41882,57 грн. При цьому, посилалась на те, що судом взагалі не було перевірено правильність нарахування таких сум і стягнута судом сума є неспівмірною із сумою вкладу, оскільки перевищує суму основного зобов`язання. Просила рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу Кобзар Юлії Богданівни - представника Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 зазначав, що рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Просив рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. При цьому вказував, що посилання представника відповідача щодо строку позовної давності, то його довіритель цей строк не пропустив, оскільки рішення суду відповідачем виконано лише 12.01.2018, а позов пред`явлено до суду 21.01.2019. Розрахунки, зроблені позивачем є правильними та перевірені судом при ухваленні рішення.

У судове засідання позивач та його представник не з`явились, письмовою заявою просили розглядати справу у їх відсутності.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вимог частини 1 статті 44 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 371 ч.1 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги та статті 120 ЦПК щодо строків процесуальних дій, а також зважаючи на вимоги ч. 2 ст.372 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку позивача та його представника в судове засідання, які про час та місце розгляду справи повідомлялися, такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрутованість рішення суду першої інстанції в межа доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 та стягуючи з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на його користь кошти за невиконання грошових зобов`язань по невиплаті вчасно заборгованості за укладеними між сторонами договорами банківських вкладів на підставі ст. 625 ЦК України 3% річних та інфляційні втрати у загальній сумі 178 029, 36 грн. суд першої інстанції виходив з доведеності позовних вимог, підтвердженими належними доказами.

З такими висновками суду слід погодитись, оскільки суд дійшов їх з дотриманням вимог процесуального законодавства щодо всебічності й повноти з`ясування дійсних обставин справи, прав та обов`язків сторін в даних правовідносинах, належної правової оцінки наданих у справі доказів та норм матеріально права.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення відповідає зазначеним вимогам закону дивлячись на таке.

При ухваленні рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції вважав встановленими наступні обставини.

Встановлено, що між сторонами укладені договори банківського вкладу: від 10.12.2012 року № SAMDN1582 - в сумі 20000 грн., від 18 березня 2013 року № SAMDN5689 сумі 30000 грн., від 01 березня 2013 року № SAMDN0345 в сумі 25000 грн., від 18 вересня 2012 року № SAMDN5006 в сумі 20000 грн., від 25 лютого 2013 року № SAMDN0068 в сумі 26325 грн., від 18 вересня 2012 року № SAMDN4812 в сумі 20000 грн.

Вказані обставини встановлені рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 14.01.2015, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 08.05.2015 у справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості за договорами банківського вкладу. Всього з банку на користь позивача стягнуто по всіх вкладах 141 325 грн.

Окрім того, цим же рішенням суду встановлено, що після звернення 24.03.2014 до банку з вимогою про розірвання вказаних договорів банківського вкладу та повернення грошових коштів, ОСОБА_4 отримав відмову, про що банк повідомив листом від 22.04.2014.

Згідно з частиною 4 статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Положення стаття 610 ЦК України встановлює, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Стаття 625 ЦК України встановлює відповідальність за порушення грошового зобов`язання.

За частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судовим розглядом встановлено, що заборгованість за вищезгаданими депозитними договорами виплачена позивачу в межах виконавчого провадження ВП № 48913584 за Виконавчим листом 658/2890/14-ц, виданого 23.09.2015 Каховським міськрайонним судом Херсонської області, що підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження від 12.01.2018, винесеної Соборним ВДВС міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області.

Встановлені обставини свідчать, що ПАТ КБ «Приватбанк» прострочив виконання грошового зобов`язання, а тому наявні підстави для застосування ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Суд першої інстанції перевіривши розрахунок інфляційних втрат та трьох відсотків річних наданих позивачем, з якими погоджується апеляційний суд правильно прийшов до висновку, що він зроблений правомірно та у відповідності до положень ст. 625 ЦК України, з урахуванням рекомендацій Верховного Суду України, викладених у листі № 62-97р від 03.04.1997 року «Про рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ», та становить:

-за договором банківського вкладу від 10.12.2012 року № SAMDN1582 - (інфляційні втрати - 2 2954, 99 грн., 3% річних -2 2238, 90 грн.);

-за договором банківського вкладу від 18.03.2013 року № SAMDN5689 -

(інфляційні втрати - 34 432, 49 грн., 3% річних -3 358, 36 грн.);

-за договором банківського вкладу від 01.03.2012 року № SAMDN0345 - (інфляційні втрати - 28 693, 74 грн., 3% річних -2 798, 63 грн.);

-за договором банківського вкладу від 18.09.2012 року № SAMDN5006 -

(інфляційні втрати - 22 954, 99 грн., 3% річних -2 238, 90 грн.);

-за договором банківського вкладу від 25.02.2013 року № SAMDN0068 -

(інфляційні втрати - 30 214, 51 грн., 3% річних -2 946, 96 грн.);

-за договором банківського вкладу від 18.09.2012 року № SAMDN4812 - (інфляційні втрати -22 954, 99 грн., 3% річних -2 238,90 грн.)

-всього в сумі 178 029, 36 грн.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи доведені.

Висновки суду щодо правових підстав до задоволення позовних вимог відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Доводи апеляційної скарги з приводу незаконності рішення суду, пропуску позивачем строку позовної давності, неправильних підрахунків 3% річних та інфляційних втрат, не співмірності стягнутої суми до розміру основного боргу, що на думку представника відповідача, призвело до неправильного вирішення справи, не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення враховуючи наступне.

Заходи відповідальності за порушення грошового зобов`язання та неустойка є різними правовими інститутами, а тому позиція представника відповідача щодо співмірності суми стягнутої судом за ст. 625 ЦК України та основного боргу є помилковою.

Відповідно до ч. З ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Оскільки стягнення боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення та 3 % річних від простроченої суми не є неустойкою, а ст. 625 ЦК України не передбачає можливості зменшення судом її розміру, то апеляційний суд відхиляє доводи відповідача про зменшення розміру цієї відповідальності та не приймає її до уваги.

Згідно вимог ч.2, 3 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

За таких обставин, з урахуванням переривання строку позовної давності зверненням до суду із позовом у червні 2014 року та звернення із позовом у даній справі 18.01.2019 року, суд дійшов висновку про те, що позивачем дотримано трирічний строк звернення до суду, отже підстав для відмови у задоволенні позову в зв`язку з пропуском строку звернення до суду - немає. До того ж, зобов`язання по виплаті депозитних коштів відповідачем виплачено лише 12 січня 2018 року. Такий висновок суду є правильним, ґрунтується на вимогах закону та наданих стороною позивача доказах.

Таким чином, всі висновки суду першої інстанції щодо правомірності заявленого позову та можливості відновлення порушеного права у обраний позивачем спосіб повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга відповідача не містить, в ході апеляційного розгляду представник відповідача також не навів таких обставин.

За правилами ст. 375 ЦПК України суд апеляційної залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування ухваленого рішення. Правильно встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно відхилити.

Керуючись ст. ст. 367,374,375,382,384 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Кобзар Юлії Богданівни - представника Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 11 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. При оголошенні вступної та резолютивної частин судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 18 липня 2019 року.

Головуючий:

Судді: