Постанова

Іменем України

17 липня 2019 року

м. Київ

справа № 466/2820/16-ц

провадження № 61-23411 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Сакари Н. Ю., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

представник позивача - ОСОБА_2 ;

відповідач - публічне акціонерне товариство «Оксі Банк»;

представник відповідача - Скрут Любомир Богданович;

третя особа - приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Новосад Ольга Петрівна;

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 01 лютого 2017 року у складі судді Кавацюка В. І. та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 24 травня 2017 року у складі колегії суддів: Левика Я. А., Струс Л. Б., Шандри М. М.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2016 року ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 , звернулась до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Оксі Банк» (далі - ПАТ «Оксі Банк»), третя особа - приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Новосад О. П., про скасування рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на іпотечне майно та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Позовна заява мотивована тим, що 01 серпня 2011 року між нею та ПАТ «Оксі Банк» було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Юзвою Н. Б., предметом якого є нерухоме майно, а саме: житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 ; земельна ділянка, площею 0,150 га, розташована у смт Брюховичі Львівської області, цільове призначення - будівництво і обслуговування житлового будинку та господарських будівель, кадастровий номер НОМЕР_1 ; земельна ділянка, площею 0,10 га, розташована у смт Брюховичі Львівської області, цільове призначення - особисте селянське господарство, кадастровий номер НОМЕР_2 . Вказаний договір іпотеки укладений у забезпечення вимог за кредитним договором від 01 серпня 2011 року, укладеним між ПАТ «Оксі Банк» та товариством з обмеженою відповідальністю «АБВ Техніка» (далі - ТОВ «АБВ Техніка») з відкриттям невідновлювальної кредитної лінії № 32/11-НВКЛ, згідно з яким банк надав грошові кошти (невідновлювальну кредитну лінію) третій особі в розмірі 7 200 000 грн на строк з 01 серпня 2011 року по 31 липня 2014 року.

Зазначала, що 27 січня 2016 року за рішенням правління ПАТ «Оксі Банк» приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Новосад О. П. проведено державну реєстрацію права власності (номери записів про право власності: 13032949; 13033667; 13033314) за ПАТ «Оксі Банк» на вказане іпотечне майно.

Вважала, що рішення відповідача про звернення стягнення на іпотечне майно та державна реєстрація права власності за відповідачем на нерухоме іпотечне майно є протиправними, оскільки оцінка предмета іпотеки проведена із порушенням норм чинного законодавства України, у житловому будинку, який є предметом іпотеки, проживають неповнолітні діти, державна реєстрація права власності за відповідачем проведена більш ніж через три роки після направлення вимоги про усунення порушення, тобто за межами загальної позовної давності.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 просила суд скасувати рішення ПАТ «Оксі Банк» про звернення стягнення на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, а саме: житловий будинок, загальною площею 785,7 кв. м, розташований по АДРЕСА_1 , земельну ділянку, площею 0,150 га, розташовану у смт Брюховичі Львівської області, цільове призначення - будівництво і обслуговування житлового будинку та господарських будівель, кадастровий номер НОМЕР_1 , земельну ділянку, площею 0,100 га, розташовану у смт Брюховичі Львівської області, цільове призначення - особисте селянське господарство, кадастровий номер НОМЕР_2 ; скасувати державну реєстрацію права власності за ПАТ «Оксі Банк» на житловий будинок, загальною площею 785,7 кв. м, розташований по АДРЕСА_1 , вчинену 27 січня 2016 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Новосад О. П., номер запису про право власності: 13032949; скасувати державну реєстрацію права власності за ПАТ «Оксі Банк» на земельну ділянку 22 б , площею 0,150 га, розташовану у смт Брюховичі Львівської області, цільове призначення - будівництво і обслуговування житлового будинку та господарських будівель, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1 , вчинену 27 січня 2016 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Новосад О. П., номер запису про право власності: 13033314; скасувати державну реєстрацію права власності за ПАТ «Оксі Банк» на земельну ділянку 22 б, площею 0,100 га, розташовану у смт Брюховичі Львівської області, цільове призначення - особисте селянське господарство, кадастровий номер НОМЕР_2 , вчинену 27 січня 2016 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Новосад О. П., номер запису про право власності: 13033667.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 01 лютого 2017 року ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем не доведено обставин, які б могли бути підставою для скасування рішення відповідача про звернення стягнення на предмет іпотеки та скасування державної реєстрації права власності на іпотечне майно. Судом не встановлено будь-яких порушень норм чинного законодавства при прийнятті рішення про реєстрацію права власності та при проведенні реєстрації права власності за відповідачем на іпотечне майно. Також судом враховано, що ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_2 у грудні 2016 року звернулась з позовом до ПАТ «Оксі Банк» про відшкодування вартості предмета іпотеки шляхом стягнення грошових коштів у розмірі 4 115 568,97 грн, як суми перевищення вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя, що є фактичним визнанням позивачем прав відповідача на іпотечне майно.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 24 травня 2017 року апеляційна скарга ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 відхилена, рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Суд апеляційної інстанції погодився із висновками суду першої інстанції і вказав, що рішення правління ПАТ «Оксі Банк» про звернення стягнення на предмет іпотеки було прийнято у відповідності до пунктів 5.1-5.3.2 договору іпотеки, що слід вважати іпотечним застереженням, яким передбачено, зокрема, і можливість передачі позивачем та прийняття у власність відповідачем предмета іпотеки (будинку та земельних ділянок) у позасудовому порядку. Позивачем не надано достатніх, належних та допустимих доказів, які б підтверджували порушення норм чинного законодавства України при проведенні відповідачем оцінки нерухомого іпотечного майна; данні про реєстрацію та проживання у будинку, який є предметом іпотеки, неповнолітніх дітей, відсутні. Проведення державної реєстрації права власності на предмет іпотеки більш ніж через три роки після надіслання позивачу вимоги про усунення порушення не свідчить про незаконність оспорюваних рішень, оскільки законом обмежень щодо цього не передбачено та позивачем на такі не вказано. Щодо неотримання позивачем вимоги про усунення порушень зобов`язання, суд зазначив, що така надсилалась відповідачем у відповідності до умов договору (п. 8.7, 4.1.10 договору), та, зважаючи на неповідомлення позивачем про будь-які зміни її адреси, така вимога була отримана нею, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. Стосовно накладеного на час звернення стягнення на предмет іпотеки арешту на спірне нерухоме майно, суд зазначив, що вказані обставини не впливають на можливість приймати оскаржувані рішення як банком, так і приватним нотаріусом, позивачем не доведено, яким чином наведені обставини впливають на її права та інтереси.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У червні 2017 року ОСОБА_1 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій просила оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами не взято до уваги те, що оцінку предмета іпотеки, у порушення пункту 56 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року № 1440, проведено без особистого огляду оцінювачем об`єкта оцінки. Вказує, що пунктом 5.3.1. договору іпотеки від 01 серпня 2011 року передбачено, що ціна придбання визначається шляхом експертної оцінки предмета іпотеки на день придбання, при цьому відповідач зареєстрував право власності на нерухоме іпотечне майно 27 січня 2016 року на підставі звіту, виконаного у листопаді 2015 року. Також зазначає, що судами не взято до уваги те, що у житловому будинку, який є предметом іпотеки, проживають неповнолітні діти, а також не враховано, що державна реєстрація права власності проведена більш ніж через три роки після надсилання відповідачем вимоги про усунення порушення, тобто за межами загальної позовної давності. Вказує, що вимогу про усунення порушення зобов`язання за іпотечним договором вона не отримувала; судами не враховано, що на час звернення стягнення на предмет іпотеки на нерухоме майно було накладено арешт, а виконавче провадження зупинене.

Відзив на касаційну скаргу не надійшов.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 червня 2017 року касаційне провадження у вказаній справі відкрито та витребувано цивільну справу № 466/2820/16-ц із Шевченківського районного суду м. Львова.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 листопада 2017 року справу призначено до судового розгляду.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 червня 2019 року справу передано судді-доповідачеві Осіяну О. М .

Фактичні обставини справи, встановлені судами

01 серпня 2011 року між ТОВ «АБВ Техніка» та ПАТ «Оксі Банк» було укладено кредитний договір з відкриттям невідновлюваної кредитної лінії № 32/11-НВКЛ на суму 7 200 000 грн з кінцевою датою погашення кредиту 31 липня 2014 року.

У забезпечення виконання зобов`язань ТОВ «АБВ Техніка» за вищевказаним кредитним договором 01 серпня 2011 року між ПАТ «Оксі Банк», іпотекодержателем, та ОСОБА_1 , іпотекодавцем-майновим поручителем, було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Юзвою Н. Б. за реєстровим № 3733, за умовами якого ОСОБА_1 передала в іпотеку ПАТ «Оксі Банк» нерухоме майно: будинок АДРЕСА_1 , реєстраційний номер - 25208687, загальною площею 785,7 кв. м, з приналежними до нього господарськими будівлями і спорудами; земельну ділянку площею 0,1500 га, розташовану по АДРЕСА_1 , цільове призначення - будівництво і обслуговування житлового будинку та господарських будівель, кадастровий номер: НОМЕР_1 ; земельну ділянку площею 0,1000 га, розташовану по АДРЕСА_1 , цільове призначення - ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: НОМЕР_2 (а.с. 9-16 том 1).

У зв`язку з невиконанням ТОВ «АБВ Техніка» зобов`язань за кредитним договором № 32/11-НВКЛ від 01 серпня 2011 року ПАТ «Оксі Банк» звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості з боржника та поручителів.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 25 березня 2013 року, яке набрало законної сили, вищевказаний позов було задоволено та ухвалено рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 5 931 845,59 грн.

Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 22 червня 2015 року виконавчий документ про стягнення з ТОВ «АБВ Техніка» заборгованості на підставі пункту 2 частини першої статті 47 та статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» було повернуто без виконання.

Відповідно до протоколу № 98/15 від 13 листопада 2015 року позачергового засідання правління ПАТ «Оксі Банк» у зв`язку з невиконанням ТОВ «АБВ Техніка» зобов`язань за кредитним договором № 32/11-НВКЛ від 01 серпня 2011 року було прийнято рішення про застосування позасудового способу звернення стягнення на заставне майно шляхом набуття предмету іпотеки у власність ПАТ «Оксі Банк» (а.с. 143 том 1).

Зі звіту від 12 листопада 2015 року про незалежну оцінку вартості індивідуального житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_2 , вбачається, що ринкова вартість предмета оцінки становила 9 023 700 грн. Термін дії висновку про незалежну оцінку вартості майна шість місяців від дати встановлення вартості, тобто до 12 травня 2016 року (а.с. 189-226 том 1).

Згідно висновку ПП «Реверо», ринкова вартість земельної ділянки, площею 0,1500 га, розташованої по АДРЕСА_1 , кадастровий номер НОМЕР_3 , станом на 13 листопада 2015 року становила 1 212 000 грн. Також, згідно висновку, здійсненого ПП «Реверо», ринкова вартість земельної ділянки, площею 0,1000 га, розташованої по АДРЕСА_1 , кадастровий номер НОМЕР_4 , станом на 13 листопада 2015 року становила 269 000 грн (а.с. 144, 145 том 1).

27 січня 2016 року на підставі поданих ПАТ «Оксі Банк» документів, передбачених Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127, державним реєстратором - приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Новосад О. П. у встановленому законом порядку було здійснено державну реєстрацію за ПАТ «Оксі Банк» права власності на предмет іпотеки, а саме: нерухоме майно, зазначене у договорі іпотеки від 01 серпня 2011 року.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до положень частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з вимогами частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про іпотеку» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Частина перша статті 33 Закону України «Про іпотеку», у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачає, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (частина третя статті 33 Закону України «Про іпотеку», у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Тобто, законом передбачено чітко визначені способи звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання чи неналежного виконання забезпеченого іпотекою зобов`язання.

Згідно до частини першої, другої статті 35 Закону України «Про іпотеку», у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.

Згідно зі статтею 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Отже, сторони в договорі чи відповідному застереженні можуть передбачити як передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в позасудовому порядку, так і надання іпотекодержателю права від свого імені продати предмет іпотеки як за рішенням суду, так і на підставі відповідного застереження в договорі про задоволення вимог іпотекодержателя чи застереження в іпотечному договорі на підставі договору купівлі-продажу.

Відповідно до статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржене іпотекодавцем у суді.

Отже, чинним законодавством передбачене право оспорити в суді державну реєстрацію права власності на предмет іпотеки за іпотекодавцем, набутого в позасудовому порядку.

Для реалізації іпотекодержателем позасудового способу звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на нього за загальним правилом необхідні тільки воля та вчинення дій з боку іпотекодержателя, якщо договором не передбачено іншого порядку.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що умовами договору іпотеки сторони узгодили, що у випадку настання будь-якої з підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги шляхом прийняття іпотекодержателем предмета іпотеки у власність в рахунок виконання основного зобов`язання. Цей договір є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки (пункти 5.1., 5.2. іпотечного договору).

Судами враховано, що 10 лютого 2012 року ПАТ «Оксі Банк» надіслав позивачу вимогу про усунення порушень (а.с. 138 том 1), у якій просило погасити заборгованість і повідомило, що у випадку непогашення заборгованості у 30-тиденний строк з моменту отримання цієї вимоги ПАТ «Оксі Банк» зверне стягнення на предмет іпотеки, зазначивши одним із способів такого звернення передання цього майна у власність ПАТ «Оксі Банк». Вказану вимогу відповідач отримала 13 лютого 2012 року, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 142 том 1), тому доводи касаційної скарги позивача про неотримання такої вимоги є безпідставними.

Судами встановлено, що рішення правління ПАТ «Оксі Банк» від 13 листопада 2015 року про звернення стягнення на предмет іпотеки було прийнято у відповідності до пунктів 5.1-5.3.2 договору іпотеки у зв`язку із наявною у позичальника заборгованістю, держава реєстрація права власності за відповідачем на іпотечне нерухоме майно проведена на підставі документів, передбачених Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127, у встановленому законом порядку, а тому підстави для скасування державної реєстрації права власності на іпотечне майно відсутні.

Згідно положень статті 57 ЦПК України, 2004 року, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до статті 60 ЦПК України, 2004 року, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, враховуючи вказані норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки позивачем не доведено обставин, які б могли бути підставою для скасування рішення відповідача про звернення стягнення на предмет іпотеки та скасування державної реєстрації права власності на іпотечне майно.

Доводи касаційної скарги про те, що державна реєстрація права власності проведена більш ніж через три роки після надсилання відповідачем вимоги про усунення порушення не свідчать про незаконність оскаржених рішень, оскільки законом обмежень щодо цього не передбачено та позивачем про такі не зазначено.

Інші доводи, зазначені ОСОБА_1 у касаційній скарзі, були предметом розгляду у судах попередніх інстанцій, їм надана належна правова оцінка, з якою також погоджується й суд касаційної інстанції, та які не можуть бути підставою для скасування оскаржених судових рішень.

Таким чином, суди дійшли правильного висновку про відмову у задоволенні позову, а доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають.

Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 01 лютого 2017 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 24 травня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

В. В. Шипович