ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/6306/18 Номер провадження 22-ц/814/2116/19Головуючий у 1-й інстанції Нестеренко С. Г. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - судді - доповідача Дорош А.І.

Суддів: Лобова О.А., Триголова В.М.

при секретарі: Ачкасовій О.Н.

переглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 10 червня 2019 року, постановлену суддею Нестеренко С.Г., повний текст ухвали складено - 11 червня 2019 року

у справі за заявою ОСОБА_1 про визнання судового наказу, виданого 01 жовтня 2018 року Автозаводським районним судом м. Кременчука за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 коштів на утримання малолітньої дитини таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області з заявою про визнання таким, що не підлягає виконанню судового наказу, виданого 01 жовтня 2018 року Автозаводським районним судом м. Кременчука за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 коштів на утримання малолітньої дитини.

Заява обгрунтована тим, що при видачі судового наказу судом не було встановлено обставини справи, які мають істотне значення для її вирішення, а саме не було встановлено те, що малолітня дитина, на утримання якої стягнути кошти з нього на користь ОСОБА_2 , проживає за однією адресою разом зі стягувачем (матір`ю) та боржником (батьком), і більшу частину витрат на утримання дитини покладено на нього як батька дитини.

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 10 червня 2019 року заяву ОСОБА_1 - задоволено частково.

Визнано судовий наказ виданий 01 жовтня 2018 року Автозаводським районним судом м. Кременчука у справі за № 524/6306/18, провадження № 2н/524/1145/18, за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 коштів на утримання малолітньої дитини, таким, що не підлягає виконанню, в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судового збору у розмірі 176,20 грн.

Відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні заяви про визнання судового наказу, виданого 01 жовтня 2018 року Автозаводським районним судом м. Кременчука у справі за № 524/6306/18, провадження № 2н/524/1145/18, за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 коштів на утримання малолітньої дитини, таким, що не підлягає виконанню, в частині стягнення коштів на утримання дитини (аліментів).

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що заявником не подано суду належних і допустимих доказів про наявність підстав для визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, що його було видано помилково, або якщо обов`язок заявника як боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням заявником як боржником чи іншою особою в його інтересах або з інших причин обов`язку щодо сплати присуджених коштів на утримання малолітньої дитини. Оскільки ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи, то у відповідності до вимог ст. 5 Закону України «Про судовий збір» він звільнений від сплати судового збору, тому судовий наказ в частині стягнення з ОСОБА_1 судового збору у розмірі 176,20 грн. необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду Автозаводського районного суду м. Кременчука від 10.06.2019 року.

Апеляційна скарга мотивована тим, що 19.03.2019 року стягувачем подано заяву до суду про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з тим, що обов`язок боржника відсутній повністю у зв`язку з його добровільним виконанням з 31.07.2018 року. Таким чином, стягувачем визнано факт надання суду недостовірних відомостей про те, що вона виховує дитину сама, що і стало підставою для видання наказу. 23.02.2019 року та 24.02.2019 року дитиною було написано пояснення, згідно яких ОСОБА_1 постійно проживає разом з дитиною, сплачує більшу частину витрат на харчування, одяг, взуття, відпочинок; сплачує 100% витрат на дитину за заняття спортом (фігурне катання та плавання), телефон. Також надано докази того, що ОСОБА_1 постійно проживає спільно з дитиною (а.с. 37-38).

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції обставин вбачається, що заявник ОСОБА_1 та заінтересована особа ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 04 червня 2005 року, який розірвано рішенням суду від 23 вересня 2015 року (а.с. 8).

ОСОБА_1 та заінтересована особа ОСОБА_2 не укладали у нотаріальному порядку договір про порядок та способи утримання і виховання дочки. Зобов`язання батька та матері щодо утримання малолітньої неповнолітньої дочки ОСОБА_3 не були припинені.

01 жовтня 2018 року Автозаводським районним судом м. Кременчука видано судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на утримання малолітньої дитини доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі ј частини зі всіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 31 липня 2018 року до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, як мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину, стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 176,20 грн. (а.с. 24).

Апеляційний суд у складі колегії суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Згідно ч.ч.1,2 ст.432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

З урахуванням фактичних обставин справи, є правильним висновок суду першої інстанції про те, що заявником не подано суду належних і допустимих доказів про наявність підстав для визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, що його було видано помилково, або якщо обов`язок заявника як боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням заявником як боржником чи іншою особою в його інтересах або з інших причин обов`язку щодо сплати присуджених коштів на утримання малолітньої дитини, оскільки судовим наказом від 01.10.2018 р. стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 до досягнення нею повноліття, тобто стягнення аліментів присуджено на майбутній термін до виповнення дитині 18 років, щомісячне добровільне виконання боржником ОСОБА_1 зазначеного обов`язку у даний час не є гарантією виконання покладеного обов`язку у майбутньому, тому з метою запобігання ризиків ухилення боржника від утримання доньки не вбачається підстав для задоволення заяви.

Доводи апеляційної скарги про фактичне місце проживання доньки з ним, як на час видачі судового наказу, так і на час розгляду його заяви про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, не є підставою для визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню на підставі ч.2 ст.432 ЦПК України, оскільки обов`язок боржника сплачувати аліменти існує та не припинений.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд у складі колегії суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Згідно ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1, 2, 368 ч.1, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381 - 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 10 червня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її прийняття безпосередньо до суду касаційної інстанції, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 24 липня 2019 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О. А. Лобов В. М. Триголов