Дата документу 18.07.2019 Справа № 320/3882/19
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 320/3882/19Головуючий у 1-й інстанції Міщенко Т.М.
Пр. № 22-ц/807/2457/19Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Маловічко С.В., Кухаря С.В.

за участі секретаря Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 21 травня 2019 року про відмову у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним права власності на земельну ділянку

ВСТАНОВИВ:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вищезазначеним позовом (а.с.1-3), в якому просила визнати недійсним право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 600 кв. м по АДРЕСА_1 з моменту укладання договору купівлі-продажу жилого будинку з 10 листопада 2006 року, як безпідставно, незаконно отриману за рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 20 листопада 2012 року.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Міщенко Т.М. (а.с. 11).

Ухвалою судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 21 травня 2019 року (а.с. 12) у відкритті провадження у цій справі відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права судом першої інстанції при її постановленні, позивач ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі (а.с. 14-15) просила ухвалу суду першої інстанції скасувати, матеріали справи направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» від 29.12.2017 року №452/2017 ліквідовано зокрема: Апеляційний суд Запорізької області та утворено Запорізький апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Запорізьку область з місцезнаходженням у місті Запоріжжі.

Указом Президента України № 297/2018 від 28.09.2018 «Про переведення суддів» судді Апеляційного суду Запорізької області переведені до Запорізького апеляційного суду, який почав роботу з 05 жовтня 2018 року.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Кочеткову І.В. та Маловічко С.В. (а.с. 17).

В автоматизованому порядку у цій справі суддею Кухарем С.В. замінено суддю Кочеткову І.В. у зв`язку із тривалою відпусткою останньої (а.с. 18-19).

Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 20 червня 2019 року (а.с.20), справу призначено до апеляційного розгляду (а.с. 22).

Відповідач ОСОБА_3 не скористалась своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу позивача у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом.

Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

У судове засідання 18 липня 2019 року повідомлені апеляційним судом належним чином про дату, час і місце розгляду цієї справи (а.с.25, 32) всі учасники цієї справи не з`явились, про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.

В силу вимог ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.

За змістом ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції має бути розглянута протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

При вищевикладених обставинах, апеляційний суд визнав неповажними причини неявки у дане судове засідання всіх учасників цієї справи і на підставі ст. 372 ч. 2 ЦПК України ухвалив розглядати дану справу апеляційним судом у даному судовому засіданні за відсутністю останніх.

В силу вимог ст. 247 ч. 2 ЦПК України у разі неявки в судове засіданні всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга позивача ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ст. 374 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (п.1).

В силу вимог ст. 258 ч. 1 п. 1 ЦПК України судовими рішеннями є ухвали.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, відмовляючи у відкритті провадження у цій справі, керувався ст. 186 ЦПК України та виходив із такого.

Судом встановлено, що в провадженні Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області перебувала цивільна справа ЄУН № 320/2014/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним права власності на земельну ділянку площею 600 кв. м по АДРЕСА_1 , за результатом розгляду якої 11 лютого 2019 року ухвалено рішення, яким у задоволенні даного позову відмовлено повністю.

Сторонами у справі були ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Предметом позову право власності на земельну ділянку площею 600 кв. м по АДРЕСА_1 . Підставою позову є користування земельною ділянкою ОСОБА_2 без достатньої правової підстави, за відсутності правовстановлюючих документів.

07.05.2019 ОСОБА_1 повторно подала до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області позов до ОСОБА_2 про визнання недійсним права власності на земельну ділянку площею 600 кв. м по АДРЕСА_1 ..

Станом на день подачі позову ОСОБА_1 рішення суду від 11.02.2019 не набрало законної сили, оскільки на вказане рішення була подана апеляційна скарга, та права перебувала на розгляді в Запорізькому апеляційному суді (а.с. 27-30).

Так, ухвалою суду від 13 травня 2019 року відмовлено у відкритті провадження по справі ЄУН № 320/3558/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним права власності на земельну ділянку на підставі п. 3 ч. 1 ст. 186 ЦПК України.

20.05.2019 ОСОБА_1 знов подала до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області позов до ОСОБА_2 про визнання недійсним права власності на земельну ділянку площею 600 кв. м по АДРЕСА_1 (а.с. 1-3).

Судом з`ясовано, що станом на теперішній час цивільна справа №320/2014/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним права власності на земельну ділянку досі перебуває на розгляді в Запорізькому апеляційному суді.

До відкриття провадження у справі суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим ст.186 ЦПК України, чи підсудна справа даному суду, чи немає інших підстав для повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в цивільній справі, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили, за тими самими вимогами.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Таким чином, однією із засад цивільного процесу є положення про те, що з конкретним позовом до суду можна звертатися лише один раз.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.

Враховуючи вищевикладене та те, що ОСОБА_1 вже зверталась до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсним права власності на земельну ділянку площею 600 кв. м по АДРЕСА_1 з тих же підстав, по якому ухвалене рішення, проте яке не набрало законної сили, а знаходиться на розгляді в провадженні Запорізького апеляційного суду, повторне звернення із даним позовом є неможливим та суперечить нормам процесуального права.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції, вважає його правильним, а ухвалу суду першої інстанції такою, що постановлена з додержанням вимог закону, є правильною та законною.

Доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 не спростовують фактичних обставин, встановлених судом першої інстанції на час постановлення оскаржуємої ухвали у цій справі (21 травня 2019 року), є безпідставними, не ґрунтуються на законі та належних, допустимих доказах, наявних у матеріалах цієї справи, а ґрунтуються на припущеннях, що суперечить вимогам ст. 81 ч. 6 ЦПК України.

Суд першої інстанції правильно вважав, що у відкритті провадження у цій справі слід відмовити саме на підставі ст. 186 ч. 1 п. 3 ЦПК України, за змістом якої суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Оскільки, судом першої інстанції було правильно встановлено, що станом на час постановлення оскаржєумої ухвали судом першої інстанції у цій справі (21 травня 2019 року) в провадженні Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області (суддя Калугіна І.О.) та у подальшому - Запорізького апеляційного суду вже перебувала інша цивільна справа ЄУН № 320/2014/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним права власності на земельну ділянку, яка є справою зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 11 лютого 2019 року про відмову позивачеві у задоволенні її позову в якій ще не набрало чинності, оскільки було залишено без змін апеляційним судом лише постановою 28 травня 2019 року, справа зараз перебуває на розгляді у Верховному Суді (а.с. 35-37, 27-31).

Апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості ухвали суду першої інстанції у цій справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 , зокрема: взяв для доручення до матеріалів цієї справи із програми Д - 3 та Єдиного державного реєстру судових рішень - рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 11 лютого 2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 28 травня 2019 року, ухвалу Верховного Суду від 12 липня 2019 року в іншій цивільній справі ЄУН № 320/2014/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним права власності на земельну ділянку (а.с.27-30, 35-37), а також ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області (суддя Міщенко Т.М.) від 13 травня 2019 року в іншій цивільній справі ЄУН 320/3558/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним права власності на земельну ділянку (а.с. 33-34), якою вже було відмовлено у відкритті провадження у справі, та які не набрали законної сили станом на час постановлення оскаржуємої ухвали судом першої інстанції у цій справі 21 травня 2019 року, як доказ наявності у провадженні іншого суду справи зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, станом на час постановлення оскаржуємої ухвали судом першої інстанції у цій справі (21 травня 2019 року).

Докази наявності у провадженні іншого суду справи зі спору між тими самими сторонами чомусь судом першої інстанції помилково не були долучені до матеріалів цієї справи, хоча суд першої інстанції при постановленні оскаржуємої ухвали правильно на них посилався, що є порушенням норм цивільного процесуального права, але яке при вищевикладених встановлених апеляційним судом фактичних обставинах цієї справи не призвело до неправильності вирішення судом першої інстанції питання у цій справі по суті, а тому не може бути підставою для скасування правильної по суті ухвали суду першої інстанції у цій справі апеляційним судом за результатами розгляду вищезазначеної апеляційної скарги позивача ОСОБА_4 у цій справі.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України).

В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Докази, передбачені ст. 367 ч. ч.2 3 ЦПК України, у цій справі відсутні, сторонами, та зокрема позивачем, апеляційному суду не надані.

ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі та доданими до неї матеріалами не спростувала факт наявності в провадженні іншого суду іншої справи зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що і у цій справі.

При постановленні оскаржуємої ухвали судом першої інстанції у цій справі питання про розподіл понесених судових витрат між сторонами, пов`язаних із розглядом цієї справи судом першої інстанції, не вирішувалось, а тому останнє також в апеляційному порядку не переглядалось. Однак, воно може бути вирішено судом першої інстанції у подальшому за власною ініціативою або за заявою учасників цієї справи в порядку, передбаченому ЦПК України.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, що є предметом апеляційного оскарження у цій справі, або ж її зміни.

Крім того, в силу вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови позивачу у задоволенні її вищезазначеної апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, остання не має права на компенсацію за рахунок відповідача будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї скарги апеляційним судом.

Також, встановлено, що позивач ОСОБА_1 , як особа з інвалідністю 2 групи безстроково (а.с. 14 зворот), в силу вимог закону була звільнена від сплати судового збору при подачі вищезазначеної апеляційної скарги у цій справі.

Керуючись ст. ст. 12, 81-82, 89, 141, 367-368, 371-372, 374-375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 21 травня 2019 року у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.

Повний текст постанови апеляційним судом складений 19.07.2019 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Маловічко С.В.Кухар С.В.