КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 361/535/17 Головуючий у суді першої інстанції: Василишин В.О.
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/6820/2019 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Волошина В.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Слюсар Т.А., Панченка М.М.

Секретаря судового засідання Маличівській Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 серпня 2018 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором у солідарному порядку.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и в:

У січні 2017 року Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та кредит» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором у солідарному порядку, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 25 грудня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Банк «Фінанси, правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси, і ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 36-05/07-Ін, відповідно до умов якого останній отримав кредит у сумі 1 205 940 грн. зі сплатою 15 % річних, строком до 24 грудня 2019 року. Повернення кредиту забезпечене договорами поруки та застави від 25 грудня 2007 року (поручитель - ОСОБА_2 , заставодавець - ОСОБА_1 ). Внаслідок неналежного виконання зобов`язань за кредитним договором станом на 01 грудня 2016 року виникла заборгованість у сумі 1 423 658 грн. 59 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом - 738 757 грн 81 коп.; строкової заборгованості за відсотками - 9 358 грн 86 коп.; простроченої заборгованості за відсотками - 119 407 грн 21 коп.; пені - 556 107 грн 71 коп. Посилаючись на те, що зобов`язання за договором відповідачі не виконали, позивач просив стягнути із них в солідарному порядку заборгованість.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 серпня 2018 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Київської області від 19 грудня 2017 року, позов Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» заборгованість за кредитним договором 25 грудня 2007 року №36-05/07-Ін в сумі - 1 423 658 (один мільйон чотириста двадцять три тисячі шістсот п`ятдесят вісім) грн. 59 коп.

Постановою Верховного Суду від 20 лютого 2019 року постанову Апеляційного суду Київської області від 19 грудня 2017 року в частині залишення без змін рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 серпня 2018 року щодо вирішення позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» до ОСОБА_1 про стягнення пені за кредитним договором скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (а.с. 90-93 том 2).

В апеляційній скарзі в частині стягнення пені в розмірі 556 107 грн 71 коп. відповідач просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» у задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги в частині стягнення пені в розмірі 556 107 грн 71 коп. зазначив, що після ухвалення судом першої інстанції рішення ним у повному обсязі погашена кредитна заборгованість, а саме: заборгованість за кредитом - 738 757 грн 81 коп.; строкова заборгованість за відсотками - 9 358 грн 86 коп.; прострочена заборгованість за відсотками - 119 407 грн 21 коп. Просив врахувати, що неналежне виконання ним своїх зобов`язань за договором кредиту відбулось за наявності обставин, що не залежать від його волі - це тяжкий фінансовий стан, зростання валюти, економічна криза, відсутність лояльних умов реструктуризації боргових зобов`язань, закриття рахунків банку в зв`язку з введенням тимчасової адміністрації, неможливість зв`язатись з будь-ким з представників позивача з метою отримання нових реквізитів для оплати кредиту, що підтверджує ненавмисний характер невиконання відповідачем своїх зобов`язань перед банком. До того ж, заявлений до стягнення розмір пені втричі перевищує розмір збитків. Ураховуючи вказані факти, а також повне погашення ним кредитної заборгованості, вважає, що наявні підстави для застосування до спірних правовідносин положення частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України щодо зменшення розміру пені, що залишилося поза увагою суду першої інстанції.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 підтримали доводи апеляційної скарги. Представник позивача Белінський В.А . - запресував, просив апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про час і місце розгляду справи судом повідомлена у встановленому законом порядку. У відповідності до вимог статті 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у її відсутності.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Перевіряючи рішення суду першої інстанції в частині вирішення вимог ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення у солідарному порядку пені у розмірі 556 107 грн. 71 коп. за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, судова колегія виходить з такого.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що 25 грудня 2007 року між банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 36-05/07-Ін, згідно з умовами якого останньому наданий кредит у розмірі 1 205 940 грн. строком до 24 грудня 2019 року зі сплатою 15 % річних.

У пункті 3.2 кредитного договору сторони дійшли згоди про те, що погашення проводиться шляхом зарахування відповідної суми на позичковий рахунок. Позичальник зобов`язується щомісяця у термін із «26» по останнє число (включно) кожного місяця, здійснювати погашення заборгованості за кредитними ресурсами у складі щомісячного ануїтетного платежу, розмір якого за цим договором становить 18 100 грн. (а.с. 12-16 том 1).

26 серпня 2008 року між банком і ОСОБА_1 укладена додаткова угода № 1 до кредитного договору, відповідно до умов якої внесені зміни щодо строків погашення кредитної заборгованості, а саме: погашення повинно здійснюватися з «1» до «10» числа включно кожного місяця, строк повернення кредитних ресурсів визначений до 24 грудня 2019 року (а.с. 17 том 1).

Пунктом 6.1 кредитного договору передбачено, що за прострочення повернення кредитних ресурсів та/або сплати відсотків, позичальник сплачує банку пеню із розрахунку 1 % від простроченої суми за кожен день прострочення.

На забезпечення кредитного договору 25 грудня 2007 року був укладений договір поруки № 05-07-ІН/36-ПІ, за яким ОСОБА_2 виступила поручителем та зобов`язалася відповідати за кредитним договором як солідарний боржник з ОСОБА_1 (а.с. 20-22 том 1).

У зв`язку з порушенням позичальником строків повернення кредиту та процентів за користування кредитом, що встановлені договором та виникненням заборгованості, кредитор 24 січня 2017 року звернувся до суду, пред?явивши позов про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором, а також дострокового повернення частини позики, що залишилася.

Із наданих позивачем письмових доказів вбачається, що станом на 01 грудня 2016 року за позичальником обліковувалась заборгованість за кредитом в сумі 1 423 658 грн. 59 коп., з яких 738 757 грн. 81 коп. - заборгованості за кредитом ( залишок); 9 358 грн. 86 коп. - строкова заборгованість за відсотками; 119 407 грн. 21 коп. - прострочена заборгованість за відсотками; 556 107 грн. 71 коп. - пені за прострочення повернення грошовий коштів по основному зобов`язанню (кредит, відсотки) за період 01 грудня 2015 року по 01 грудня 2016 року (а.с. 5-10 том 1).

Установивши у ході розгляду справи, що позичальник згідно кредитного договору № 36-05/07-Ін від 25 грудня 2007 року, із змінами до нього, взяті на себе зобов`язання не виконав, у передбачений в договорі термін грошові кошти не повернув, унаслідок чого виникла заборгованість, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що кредитор має право стягнути з боржника солідарно з поручителем заборгованість за основним зобов`язанням, а також у відповідності до ч. 2 ст. 1050 ЦК України достроково стягнути заборгованість по кредиту, що залишилася, сплату процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованості за кредитним договором від 25 грудня 2007 року № 36-05/07-Ін в сумі 867 550,88 грн., яка складається із 738 757 грн. 81 коп. - заборгованості за кредитом ( залишок); 9 358 грн. 86 коп. - строкової заборгованості за відсотками; 119 407 грн. 21 коп. - простроченої заборгованості за відсотками набрало законної сили та виконано відповідачем ОСОБА_1 .

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення пені, суд першої інстанції, виходив із доведеності факту несвоєчасної сплати позичальником кредиту і відсотків за кредитним договором, що є підставою для стягнення неустойки в сумі 556 107 грн. 71 коп. відповідно до наданого розрахунку позивачем.

Проте з таким висновком суду першої інстанції повністю погодитись не можна.

Встановлені фактичні обставини у справи свідчать про те, що 25 грудня 2007 року банк і ОСОБА_1 уклали кредитний договір №36-05/07-Ін, визначивши строк його дії до 24 грудня 2019 року.

Умовами кредитного договору передбачено, що за прострочення повернення кредитних ресурсів та/або сплати відсотків, позичальник сплачує банку пеню із розрахунку 1 % від простроченої суми за кожен день прострочення - пункт 6.1.

Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого банком, із жовтня 2015 року позичальник припинив виконувати умови кредитного договору, у зв`язку з чим у січні 2017 року ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернулося до суду з даним позовом про дострокове стягнення заборгованості, у тому числі пені за прострочення повернення грошових коштів по основному зобов`язанню в сумі 556 107 грн. 71 коп., з якої 322 641,50 грн. - розмір пені за прострочення погашення кредиту та 233 466,21 грн. - розмір пені за прострочення сплати відсотків за користування кредитом.

Із дослідженого колегією суддів розрахунку заборгованості встановлено, що пеня за прострочення повернення грошовий коштів по основному зобов`язанню обраховувалась кредитором із суми простроченого зобов`язання за період з 01 грудня 2015 року по 01 грудня 2016 року. За цей період прострочення боржника по сплаті кредиту становило суму 141 213,96 грн., прострочення по сплати відсотків за користування кредитом - 119 407,21 грн., а всього за загальним підсумком 260 621,17 грн.

Таким чином, заявлена кредитором вимога в частині стягнення пені за прострочення повернення грошовий коштів по основному зобов`язанню в сумі 556 107 грн. 71 коп. перевищує розмір збитків, який дорівнює сумі 260 621,17 грн.

Також матеріалами справи підтверджується та позивачем не заперечується, що на погашення заборгованості за кредитним договором відповідачем ОСОБА_1 30 листопада 2017 року сплачено 738 757 грн. 81 коп. - заборгованості за тілом кредиту, 119 407 грн. 21 коп. - заборгованість за простроченими відсотками, 9 358 грн 86 коп. - строкові відсотки (а.с. 173-187 том 1).

Відповідач, визнаючи обставини прострочення сплати платежів за кредитним договором, просив суд врахувати, що неналежне виконання ним своїх зобов`язань за договором кредиту відбулось за наявності обставин, що не залежали від його волі - це тяжкий фінансовий стан, зростання валюти, економічна криза, відсутність лояльних умов реструктуризації боргових зобов`язань, закриття рахунків банку в зв`язку з введенням тимчасової адміністрації.

Частиною третьою статті 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 12 ЦПК України щодо обов`язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи із інтересів сторін, які заслуговують на увагу.

З огляду на встановлені фактичні обставини у справі, колегія суддів, вважає необхідним застосувати до вимог ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в частині стягнення пені за прострочення повернення грошовий коштів по основному зобов`язанню положення частини 3 статті 551 ЦК України, оскільки заявлений кредитором до стягнення розмір неустойки вдвічі перевищує розмір збитків, до того ж наявні інші істотні обставин, які мають значення для зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки, як усунення відповідачем ОСОБА_1 допущених порушень умов кредитного договору під час розгляду справи в суді, з достроковим погашенням залишку кредиту, його майновий стан, що у сукупності свідчить про наявність обставин для зменшення розміру пені за прострочення повернення грошових коштів по основному зобов`язанню до 260 621,17 грн.

Визначена судом до стягнення сума пені за прострочення повернення грошових коштів по основному зобов`язанню підлягає стягненню на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» з ОСОБА_1 солідарно з ОСОБА_2 , оскільки між боржником та поручителем існує солідарний обов`язок, встановлений законом та договором, з метою забезпечення належного виконання боржником основного зобов`язання.

Твердження представника відповідача про те, що єдині можливі збитки, спричинені банку, це інфляційні збитки у розмірі 33 969,89 грн. не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки аналіз норм матеріального права статті 549, 551 ЦК України дає підстави для висновку, що за змістом частини третьої статті 551 ЦК України під розміром збитків слід розуміти суму, на яку нараховано неустойку, а не будь-яку іншу суму збитків.

Отже, обставини на які посилається відповідач в апеляційній скарзі як на підставу перегляду судового рішення в частині порушення судом першої інстанції норм матеріального права при вирішенні вимог ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» про стягнення у солідарному порядку пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором знайшли своє підтвердження.

Таким чином, рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 серпня 2018 року в частині вирішення позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» про стягнення пені за кредитним договором слід скасувати і ухвалити в цій частині нове судове рішення про часткове задоволення позову ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», стягнувши з ОСОБА_1 солідарно з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» пеню за кредитним договором у розмірі 260 621,17 грн. В іншій частині вимог ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення пені за кредитним договором слід відмовити.

Відповідно до положень статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За положеннями статті 141 ЦПК України понесені позивачем та документально підтвердженні судові витрати (судовий збір) підлягають стягненню з відповідачів пропорційно розміру задоволених вимог, а саме у розмірі 8 460,64 грн. з кожного.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 серпня 2018 року в частині вирішення позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» про стягнення пені за кредитним договором скасувати і ухвалити в цій частині нове судове рішення про часткове задоволення позову. Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 солідарно з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на користь публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» пеню за кредитним договором у розмірі 260 621,17 грн. В іншій частині вимог про стягнення пені за кредитним договором відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» судовий збір у розмірі 8 460,64 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на користь публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» судовий збір у розмірі 8 460,64 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. При оголошенні вступної та резолютивної частин судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 19 липня 2019 року.

Головуючий

Судді: