Справа №333/2736/19
пр. № 2/336/2890/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2019 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Жупанова І.Б. розглянула позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Комунарський відділ державної виконавчої служби м.Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про зняття арешту з майна, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач 16.05.2019 звернувся до Комунарського районного суду м.Запоріжжя із вказаною позовною заявою, уточненою 22.05.2019 на виконання ухвали від 20.05.2019 про залишення позовної заяви без руху. За змістом уточненої позовної заяви просить зняти арешт з автомобіля ВАЗ 21083, 1990 р.в., д/н НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 , накладений на підставі постанови державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби м.Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Щетинкіної А.С. про арешт майна боржника від 30.07.2014 в межах виконавчого провадження АСВП №35726776 щодо примусового виконання виконавчого листа №1654/2012/2-500/2012, виданого Оріхівським районним судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів у твердій грошовій сумі 600,00 гривень щомісячно до досягнення дітьми повноліття.

Ухвалою Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 18.06.2019 у відповідності до п.1 ч.1 ст. 31 ЦПК України позовну заяву передано на розгляд до Шевченківського районного суду м.Запоріжжя, оскільки справа належить до його територіальної юрисдикції (підсудності). Матеріали справи надійшли на розгляд до Шевченківського районного суду м.Запоріжжя 16.07.2019.

Розглянувши матеріали цивільної справи, суддя встановила підстави для її повернення позивачу у звязку із таким.

За нормою ч.3 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Крім того, однією з підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини відповідно до п.7 ч.4 ст. 59 вказаного нормативно-правового акту є погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника.

Враховуючи, що позовну заяву подано в межах здійснення виконавчого провадження зі стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей, то з боржника підлягають стягненню саме періодичні щомісячні платежі в рахунок сплати аліментів.

Позивач, зауважуючи на відсутності заборгованості зі сплати цих періодичних платежів, не надав доказів звернення до державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби м.Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області або начальника відділу із заявою про зняття арешту з транспортного засобу.

Оскільки ч.5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» прямо передбачено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду, суд виходить з того, що цією нормою встановлено обов`язковий досудовий порядок врегулювання спору.

Так, згідно з ч.1 ст. 16 ЦПК України, сторони вживають заходів для досудового врегулювання спору за домовленістю між собою або у випадках, коли такі заходи є обов`язковими згідно із законом.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Встановлення тієї обставини, що права позивача порушені, не визнаються чи оспорюються, в даному випадку, можливе лише внаслідок дотримання процедури досудового врегулювання спору, прямо закріпленої вище вказаною нормою права. Таких доказів позивачем суду не надано ні в первісній, ні в уточненій позовних заявах.

Тому наявні підстави для застосування п.7 ч.4 ст.185 ЦПК України, відповідно до якої позовна заява повертається, коли до заяви не додано доказів вжиття заходів досудового врегулювання спору у випадку, коли такі заходи є обов`язковими згідно із законом.

Крім того, за змістом ч.1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Проте, за змістом позовної заяви, позивач вважає, що накладення арешту державним виконавцем порушує його право на розпорядження належною йому власністю. Тобто, після дотримання процедури досудового врегулювання спору, в разі її незадовільного результату, він вправі звернутись до суду в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України (судовий контроль за виконанням судових рішень).

Так, ст.ст. 447, 448 ЦПК України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 2, 16, 185, 258-261 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Комунарський відділ державної виконавчої служби м.Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про зняття арешту з майна, - повернути позивачеві.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Ухвалу суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя протягом 15-ти днів з дня складення повного судового рішення (з урахуванням п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України).

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст. 358 цього Кодексу.

Ухвалу суду складено та підписано 18.07.2019.

Суддя: І.Б. Жупанова