Справа № 561/501/19
РІШЕННЯ

іменем України

18 липня 2019 року смт Зарічне

Зарічненський іменем України районний суд Рівненської області у складі:

головуючого судді Дідика А. В.,

при секретарі судового засідання Расевич Г. І.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк ПРИВАТБАНК до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство комерційний банк ПРИВАТБАНК (далі позивач, банк), діючи через свого представника по довіреності Гребенюк О.С., звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі відповідач, боржник) про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 28 серпня 2015 року у розмірі 11 621 грн. 62 коп.

Позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до вказаного договору відповідач отримав від позивача кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок

Станом на 14 травня 2019 року відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, у результаті чого виникла заборгованість у розмірі 11 621 грн. 62 коп., з яких 1 695 грн. 26 коп. заборгованість за тілом кредита, 2 402 грн. 79 коп., заборгованість за простроченим тілом кредита, 5 169 грн. 08 коп. нарахована пеня за прострочене зобов`язання, 1 324 грн. 89 коп. нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., 500 грн. 00 коп. фіксована частина штрафу та 529 грн. 60 коп. процентна складова штрафу за порушення грошового зобов`язання.

У судове засідання представник позивача не з`явився, при цьому подав до суду заяву з клопотанням про розгляд справи без його участі в якій зазначив, що позовні вимоги він підтримує в повному обсязі, просив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідач у судове засідання не з`явилась, позовну заяву, разом з ухвалою про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження та з роз`ясненням про можливість подати клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи, отримав 29 червня 2019 року. Відзив на позовну заяву, клопотання про розгляд справи з його викликом у судове засідання не подав.

Таким чином наявні підстави для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом, 28 серпня 2015 року між Акціонерним товариством комерційний банк ПРИВАТБАНК та відповідачем було укладено кредитний договір шляхом подання останньою анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, відповідно до якого відповідач отримав від позивача кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок

При укладенні цього договору сторони керувалися положенням ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), відповідно до якого договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно пункту 2.1.1.2.1. Умов та правил надання банківських послуг (далі Умови), що визначають умови укладеного сторонами договору, Банк видає Клієнту картку, її вид визначається в пам`ятці Клієнта/довідці про умови кредитування і заяві, підписанням якого Клієнт та Банк укладають Договір про надання банківських послуг. Датою укладення Договору є дата отримання картки, вказана в заяві. Зі змісту анкети-заяви, поданої відповідачем про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг вбачається, що відповідачу було видано картку 28 серпня 2015 року.

Подавши відповідну заяву відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами, Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає укладений між ним та позивачем договір про надання банківських послуг.

З доданого до позовної заяви розрахунку вбачається, що після укладення договору відповідач користувався кредитними коштами, отриманими ним за договором у результаті чого виникла заборгованість.

Отже, позивач належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором, укладеним з відповідачем.

Згідно з пунктом 1.1.7.11 Умов договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін.

На час розгляду справи суду не надано жодних доказів, які б свідчили про інформування однією зі сторін зазначеного вище договору іншу сторону про його припинення, відповідно цей договір з моменту його укладення автоматично лонгувався на кожні наступні 12 місяців після укладення.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Згідно пункту 2.1.1.5.5 Умов позичальник зобов`язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

Відповідно до пункту 2.1.1.5.6 Умов клієнт зобов`язаний у разі невиконання зобов`язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов`язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту) та оплатити Винагороду Банку.

Пунктом 2.1.1.7.6 Умов передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим Договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 гривень та 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій.

Згідно частини другої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

З наданого суду розрахунку заборгованості за договором, укладеним з відповідачем 28 серпня 2015 року, вбачається, що відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, в результаті чого станом на 14 травня 2019 року виникла заборгованість у розмірі 11 621 грн. 62 коп., з яких 1 695 грн. 26 коп. заборгованість за простроченим тілом кредита, 2 402 грн. 79 коп., заборгованість за простроченим тілом кредита, 5 169 грн. 08 коп. нарахована пеня за прострочене зобов`язання, 1 324 грн. 89 коп. нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., 500 грн. 00 коп. фіксована частина штрафу та 529 грн. 60 коп. процентна складова штрафу за порушення грошового зобов`язання.

Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне.

Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те ж правопорушення.

Умовами договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення

У той же час, згідно з п. 2.1.1.7.6 Умов видом відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань позичальником є штраф в розмірі 500 гривень та 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій.

Тобто, умовами вище вказаного Договору передбачено подвійну відповідальність позичальника за одне й те саме порушення - порушення строків сплати суми кредиту та процентів, та нараховано пеню і штраф одночасно.

Отже банк просить застосувати до боржника подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірних зобов`язань (прострочення виконання грошового зобов`язання), що суперечить вимогам ч.1 ст.61 Конституції України та ч. 3 ст. 509 ЦК України.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те ж порушення, строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, - свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності.

Про це ж зазначено у правовій позиції судової палати у цивільних справах Верховного суду України у справі № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року.

За такого, з урахуванням критеріїв справедливості та добросовісності, недопустимості подвійної відповідальності одного виду за одне й те саме порушення, враховуючи, що за умовами договору, пеня фактично замінила нарахування відсотків, суд вважає за необхідне стягнути неустойку лише у виді пені.

Отже, загальна сума заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за кредитним договором, укладеним між ними 28 серпня 2015 року, становить 9 267,13 грн. (1 695 грн. 26 коп. + 2 402 грн. 79 коп.+ 5 169 грн. 08 коп.).

Відповідно суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову частково.

Оскільки позов підлягає задоволенню частково, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 1 531 грн. 81 коп. (9 267 грн. 13 коп. х 1 921 грн. 00 коп. /11 621, грн. 62 коп.).

Керуючись статтями 526, 530, 610, 611, 625, 634, 1054, 1056-1 Цивільного кодексу України, статтями 3, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 280-282, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРIШИВ:

Позов Акціонерного товариства комерційний банк ПРИВАТБАНК до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь акціонерного товариства комерційний банк ПРИВАТБАНК (місцезнаходження: вул. Грушевського, буд. 1Д, м. Київ, ) заборгованість за кредитним договором б/н від 28 серпня 2015 року у розмірі 9 267,13 (дев`ять тисяч двісті шістдесят сім) гривень 13 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк ПРИВАТБАНК судові витрати у розмірі 1 531 (одна тисяча п`ятcот тридцять одна) гривня 81 коп.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана через Зарічненський районний суд Рівненської області до Рівненського апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня його проголошення (складення).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А. В. Дідик