Справа 206/71/17
Провадження 2/206/25/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2019 року в залі суду в м. Дніпро Самарський районній суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючий, суддя Сухорукова А.О.

при секретарі Панюшкіній О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - акціонерне товариство страхова компанія «АХА-страхування», про відшкодування матеріальних збитків внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

за участі представників

позивача Довгаль С.М.,

відповідача ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

05 січня 2017 року до Самарського районного суду м. Дніпропетровська звернулася ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - акціонерне товариство страхова компанія «АХА-страхування», про відшкодування матеріальних збитків внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Свої позовні вимоги, позивач обґрунтовує тим, що 15 лютого 2016 року о 09 год. 05 хв. в м. Дніпропетровську на вул.. Гаванська сталося зіткнення автомобіля «Тойота Авенсіс», д/н НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля «Хюндай», д/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 .

В результаті ДТП було пошкоджено автомобіль «Тойота Авенсіс», д/н НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 на праві власності. На місці ДТП було складено протокол про адміністративне правопорушення серії АП2 №281061, лише на позивача.

Адміністративні матеріали про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ДТП, яка сталося 15.02.2016 року, було передано до Самарського районного суду м. Дніпропетровська. При розгляді справи суд неповно з`ясував усі фактичні обставигни справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально та вивчення обставин справи, яка не відповідає фактичним обставинам справи. Вважає, що її винність не доведена, а суд не повно з`ясував обставини справи, залишив поза увагою неточності та порушення допущені працівниками патрульної поліції під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення. Крім того, судом не прийнято до уваги пояснення свідків, які знаходились у протиріччя один з одним. Також, під час розгляду адміністративного матеріалу судом вирішувалось питання лише про наявність або відсутність вини саме у діях позивача, в розгляді питання щодо наявності в діях другого учасника ДТП порушень ПДР України, було відмовлено. В висновку судового експерта Дикий В.П. спростовує пояснення водія ОСОБА_2 , щодо швидкості з якою він рухався та посилаючись на застосовані формули зазначає, що швидкість водія автомобіля «Хюндай Сантафе» ОСОБА_2 , перевищувала дозволену швидкість при русі в населеному пункті 60 км/год., він мав технічну можливість запобігти зіткнення, але ним не були своєчасно вжиті заходи для зменшення швидкості руху, тому його дії не відповідали п.п.12.3, 12.4, 12.9 б ПДР України.

Апеляційним судом Дніпропетровської області 01.12.2016 року постанова Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 07.10.2016 року залишена без змін, питання щодо наявності порушень ПДР України в діях відповідача також не було розглянуто.

На підставі викладеного позивач просить суд встановити частку вини кожного з учасників дорожньо-транспортної пригоди, стягнути з відповідача на свою користь суму відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 228145,95 грн., сплачені витрати за проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 1200 грн. та судовий збір (а.с.1-4).

Представник позивача в судовому засідання просив позов задовольнити в повнмоу обсязі.

Відповідач та його представник просили в позові відмовити в повному обсязі, оскільки вважали його безпідставним.

Третя особа акціонерне товариство страхова компанія «АХА-страхування» в судове засідання не з`явилася, повідомлялася належним чином.

Вислухавши доводи та пояснення сторін, дослідивши письмові докази справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 15.02.2016 року о 09 год. 05 хв., керуючи т.з. Toyota Avensis д.н.з. НОМЕР_1 перед початком зміни руху (розворотом) по вул. Гаванська, 5 в м. Дніпропетровську, не переконалась в безпечності руху і не створення перешкод для інших учасників руху, чим спричинила зіткнення з т.з. Hundai Santafe д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 . За вказаним фактом постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 07 жовтня 2016 року, ОСОБА_1 було визнано винною у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а провадження по справі закрито у зв`язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

01 грудня 2016 року постановою апеляційного суду Дніпропетровської області, постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 07 жовтня 2016 року якою ОСОБА_1 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та закрито провадження у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності - залишено без змін.

Відповідно до ч. 6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 власником т/з «Тойота Авенсіс», д/н НОМЕР_1 , є позивач.

З висновку експертного атотехнічного дослідження №08/16 від 30.03.2016 року вбачається, що у заданій дорожній обстановці водій автомобіля «Хюндай» ОСОБА_2 для забезпечення безпеки руху повинен був діяти відповідно до вимог п.12.3, 12.4, 12.9б ПДР України. Також водій автомобіля «Хюндай» ОСОБА_2 мав технічну можливість, не застосовуючи експертного гальмування, навіть службовим гальмуванням, запобігти зіткнення. Дії водія автомобіля «Хюндай» ОСОБА_2 не відповідали вимог п.п.12.3, 12.4, 12.9б ПДР України, у заданій дорожній обстановці невідповідність дії водія автомобіля «Хюндай» ОСОБА_2 вимогам п.12.3 ПДР України знаходиться в причинному зв`язку з подією даної ДТП, так як вона безпосередньо привела до зіткнення, при заданих вихідних даних невідповідність дії водія ОСОБА_2 вимогам п.п.12.4, 12.9б ПДР України, в частині перевищення швидкості руху знаходиться в причинному зв`язку з даною ДТП. У заданій дорожній обстановці водій автомобіля «Тойота Авенсіс» ОСОБА_4 для забезпечення безпеки руху, необхідно було діяти відповідно до вимог п.10.1 ПДР України. У заданій обстановці з технічної точки зору водій ОСОБА_4 своїми діями небезпеки для руху не створювала, а створила тільки перешкоду для руху, тому технічна можливість запобігти зіткнення її діями не виначалась, а визначалась, своєчасним викоанням водієм ОСОБА_2 вимог п.12.3 ПДР України. У заданій дорожній обстановці дії автомобіля «Тойота Авенсіс» ОСОБА_1 не відповідали вимогам п.10.1 ПДР України, проте водій «Тойота Авенсіс», не створювала небезпеки для руху, а керований нею автомобіль являвся тільки перешкодою для руху, тому з технічної точки зору невідповідність дії водія Ашихман вимогам п.10.1 ПДР України, не знаходиться в причинному зв`язку з даною ДТП (а.с.12-18).

Згідно висновку експертного дослідження по визначенню вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля №024/16 від 12.05.2016 року вбачається, що вартість відновлювального ремонту автомобіля «Тойота Авенсіс», реєстраційний номер НОМЕР_1 , складає 451366,38 грн., а вартість матеріального збитку складає 289679,36 грн.

Згідно висновку додаткового експертного дослідження по визначенню вартості пошкодженого автомобіля №076/16 від 19.12.2016 року вбачається, що ринкова вартість пошкодженого автомобіля «Тойота Авенсіс», реєстраційний номер НОМЕР_1 , станом на момент завершення експертного дослідження №024/16 від 12.05.2016 року тобто на 12 травня 2016 року, складає 61533,41 грн.

З висновку експерта Дніпропетровського Науково-дослідного інституту судових експертиз за результатами проведення судової авто-технічної експертизи № 5145-18 по адміністративній справі №206/71/17 від 06 березня 2019 року по питанню 1: Аналізуючи на дайни об`єм матеріалів справ та проваджень, в даній дорожній обстановці водій автомобіля «Хюндай» ОСОБА_2 з моменту виникнення небезпеки для руху повинен був негайно вжити заходів до зниження швидкості аж до зупинки, що регламентовано вимогами п.12.3 ПДР України. По питанню 2: з причин, наведений у досліднькій частині, питання «Чи мав водій автомобіля «Хюндай», д/н НОМЕР_2 , ОСОБА_2 технічну можливість запобігти зіткнення?» на даному етапі дослідження експертним шляхом не може бути вирішене. По питанню 3: оскільки з причин , наведених у дослідцький частині по питанню №2 на даному етапі дослідження експертним шляхом не може бути вирішенне, то і дане питання на даному етапі експертним шляхом також не може бути вирішене. По питанню №4: в даній дорожній обстановці водій автомобіля «Тойота» ОСОБА_1 повинна була діяти у відповідності з вимогами п.10.1 та 10.4 (ч.ІІ) ПДР України, згідно з якими перед зміною напрямку руху вона повинна була переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, а при здійсненні маневру розвороту поза перехрестям - надати дорогу транспортним засобам, що рухаються у зустрічному напрямку. По питанню 5: в даній дорожній обстановці технічна можливість запобігти ДТП для водія автомобіля «Тойота» ОСОБА_1 визначалась належним дотриманням вимог 10.1 та 10.4 (ч.ІІ) ПДР України. Оскільки в даному об`ємі матеріалів справ та проваджень, наданих експерту, відсутні причини технічного характеру, які б завадили водію ОСОБА_1 при виконанні розвороту переконатися в безпеці виконуваного нею маневру, тому з технічної точки зору водій автомобіля «Тойота» ОСОБА_1 мала технічну можливість запобігти ДТП шляхом виконання вимог п.10.1 та 10.4 (ч.ІІ) ПДР України. По питанню 6: оскільки водій автомобіля «Тойота» ОСОБА_1 мала технічну можливість запобігти ДТП, але діяла таким чином, що відбулось зіткнення з автомобілем «Хюндай», слід дійти висновку, що в даній дорожній обстановці її дії не відповідали вимогам п.10.1 та 10.4 (ч.ІІ) ПДР України та знаходились у причинному зв`язку з настанням події технічного характеру ДТП - зіткнення транспортних засобів (т.2, а.с.18-24).

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_5 пояснив, що у діях ОСОБА_2 були порушення ПДР України, а в діях ОСОБА_1 порушення ПДР України не було.

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_6 підтримав свій висновок.

Між сторонами виникли правовідносини, які регулюються Цивільним кодексом України.

Згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода, спричинена неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода спричинена майном фізичної або юридичної особи стягується в повному обсязі особою, що її спричинила.

Відповідно до ч. 2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

В силу ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 07 жовтня 2016 року, ОСОБА_1 було визнано винною у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а провадження по справі закрито у зв`язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності. Проте у даній постанові судом не зазначено та не встановлено наявності вини водія ОСОБА_2 .

Крім того, суд не приймає до уваги висновок експертного автотехнічного дослідження №08/16 від 30.03.2016 року, оскільки апеляційним судом Дніпропетровської області він був спростований в постанові від 01 грудня 2016 року.

Також пояснення експерта ОСОБА_5 суд не приймає до уваги, оскільки його висновок було спростовано висновком експерта Дніпропетровського Науково-дослідного інституту судових експертиз за результатами проведення судової авто-технічної експертизи № 5145-18 по адміністративній справі №206/71/17 від 06 березня 2019 року.

Відповідно до ч. 4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У зв`язку з такими обставинами суд не має належних доказів для встановлення частки вини відповідача.

Пояснення представника позивача в судовому засіданні в обґрунтування своїх позовних вимог не знайшли свого підтвердження.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 було порушено п.10.1 ПДР України, що знаходиться у причинному зв`язку з настанням ДТП та пошкодженням транспортних засобів «Тойота Авенсіс», д/н НОМЕР_1 , яким керувала ОСОБА_1 та автомобіля «Хюндай Сантафе», д/н НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 .

Згідно ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Враховуючи, що постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 07 жовтня 2016 року, ОСОБА_1 було визнано виною у порушені ПДР України, що призвело до пошкодження транспортних засобів, суд вважає відмовити їй в позові в повному обсязі.

Статтею 89 ЦПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Виходячи з вищенаведених обставин справи, а також діючого матеріального закону, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про відшкодування матеріальних збитків внаслідок дорожньо-транспортної пригоди не ґрунтуються на вимогах закону, не доведені в судовому засіданні, а тому не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки в задоволенні позовних вимог судом має бути відмовлено, судові витрати понесені позивачем не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 3-13, 141, 235, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 12 липня 2018 року.

Суддя А.О. Сухоруков