Ухвала

Іменем України

17 липня 2019 року

м. Київ

справа № 643/3512/19

провадження № 61-12656ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Русинчука М. М. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Московського районного суду міста Харкова від 15 березня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 28 травня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів.

Ухвалою Московського районного суду міста Харкова від 15 березня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.

Постановою Харківського апеляційного суду від 28 травня 2019 року ухвалу Московського районного суду міста Харкова від 15 березня 2019 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове судове рішення, яким позовну заяву з додатками направити на новий розгляд до Київського районного суду міста Харкова, посилаючись на порушення судами попередніх інстанції норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, з порушенням правил територіальної підсудності відкрив провадження у справі. Зокрема, суди першої та апеляційної помилково зазначили індекс адреси місця реєстрації відповідача та неправильно визначили територіальну підсудність справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів, оскільки ця справа, на думку відповідача, має розглядатися Київським , а не Московським районним судом міста Харкова.

Крім того, відповідач вказав, що судом першої інстанції з порушенням відповідних норм ЦПК України позовну заяву ОСОБА_2 судом прийнято до розгляду без доказів сплати судового збору, оскільки копія документу про сплату позивачем судового збору на адресу відповідача разом з позовною заявою не надходила, що свідчить про упередженість суду.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з урахуванням такого.

Відповідно до частини першої статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з частинами шостою-дев`ятою статті 187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи. Інформація про місце проживання (перебування) фізичної особи має бути надана протягом п`яти днів з моменту отримання відповідним органом реєстрації місця проживання та перебування особи відповідного звернення суду. Суддя з метою визначення підсудності може також користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру. Якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Судами встановлено, що у березні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів.

Виходячи з предмету заявлених позовних вимог в цій справі (стягнення грошових коштів), відповідачем у якій є фізична особа, територіальна підсудність її визначається за місцем проживання або перебування відповідача.

Відповідно до інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади міста Харкова, сформованої за запитом судді Московського районного суду міста Харкова від 13 березня 2019 року, місце проживання ОСОБА_1 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Московського районного суду міста Харкова від 15 березня 2019 року відкрито провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_2 та призначено підготовче засідання.

В касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на Реєстр назв урбанонімів у місті Харкові вказує, що вулиця Академіка Павлова, на якій він проживає, відноситься як до Московського району, так і до Київського району міста Харкова.

Суд касаційної інстанції погоджується з висновком апеляційного суду, що такі твердження є помилковим з огляду на наступне.

Як видно з Реєстру назв урбанонімів у місті Харкові, що затверджений рішенням 9 сесії 24 скликання Харківської міської ради від 25 грудня 2002 року, зі змінами та доповненнями, дійсно вулиця Академіка Павлова відноситься і до Київського району, і до Московського району міста Харкова.

Зокрема, до Київського району міста Харкова відносяться будинки, поштовий індекс яких 61038, а до Московського району міста Харкова відносяться будинки з наступними індексами: 61054, 61068, 61144, 61146, 61161, 61168, 61170.

Поштовий індекс будинку АДРЕСА_2 , тому він відноситься до територіальної підсудності Московського районного суду міста Харкова.

При цьому суди попередніх інстанцій помилково вказали, що поштовий індекс будинку АДРЕСА_2 не АДРЕСА_4 . Проте вказане жодним чином не впливає на правильність висновків рішень судів попередніх інстанцій.

Крім того, на виконання вимог статті 187 ЦПК судом першої інстанції надсилався запит до Департаменту Харківської міської ради, з відповіді на який встановлено, що АДРЕСА_1 відноситься до Московського району міста Харкова.

Таким чином доводи касаційної скарги ОСОБА_1 щодо відкриття провадження з порушенням правил територіально підсудності є необґрунтованими.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що суди першої та апеляційної інстанції дійшли обґрунтованих висновків та правильно встановили територіальну підсудність цієї справи, з дотриманням вимог статей 27, 187 ЦПК України.

Щодо доводів заявника про порушення судами норм ЦПК України щодо відстрочення та розстрочення сплати судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх оплати та ненадсилання на його адресу усіх копій документів (в тому числі документу про сплату судового збору позивачем) разом з позовною заявою, то такі обставини навіть при їх доведеності не є підставою для касаційного оскарження ухвали про відкриття провадження в справі, яка може бути оскаржена лише з підстав порушення правил підсудності (пункт 8 частини 1 статті 353, пункт 2 частини 1 статті 389 ЦПК України).

До того ж апеляційним судом встановлено, що в матеріалах справи міститься квитанція № 0.0..1 від 06 березня 2019 року, яка підтверджує сплату ОСОБА_2 судового збору на розрахунковий рахунок Московського районного суду міста Харкова у належному розмірі.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити, якщо суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України визначено, що у справі з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Зі змісту касаційної скарги ОСОБА_1 та оскаржуваних судових рішень вбачається, що вона є необґрунтованою, правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судових рішень.

Згідно з частиною п`ятою статті 394 ЦПК України, у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач. Якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Керуючись пунктом 5 частини другої, пунктом 2 частини четвертої, частинами п`ятої та шостої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Московського районного суду міста Харкова від 15 березня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 28 травня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів.

Копію ухвали, касаційну скаргу та додані до неї матеріали направити особі, яка подала скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді М. М. Русинчук

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков