Справа № 522/4957/19
Провадження № 2-о/522/294/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАІНИ

09 липня 2019 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси, у складі :

головуючого - судді Науменко А.В.

за участю секретаря Полегенького В.С.,

розглянувши у судовому засіданні в порядку окремого провадження у м. Одесі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 , заінтересована особа: ОСОБА_3 про встановлення факту проживання малолітньої дитини з матір`ю,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про встановлення факту проживання малолітньої дитини з матір`ю, заінтересована особа: ОСОБА_3 .

Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що 20.11.1999 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був зареєстрований шлюб. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 28.03.2016 року по справі № 522/3747/16-ц стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_2 у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання позову, тобто 02.03.2016 року і до повноліття дитини. Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 не приймає участі у матеріальному забезпеченні дитини, будь - якої допомоги не надає. Дитина повністю перебуває на утриманні матері.

Рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 16.11.2016 року по справі №522/17179/16-ц, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 29.03.2017 року позов ОСОБА_1 задоволено, розірвано шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженкою м. Бійськ, Алтайського краю, Російської Федерації, і ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженцем м. Одеси, зареєстрований 20.11.1999 року у відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому Одеської міської ради, актовий запис 1280.

Судом встановлено, що фактичні шлюбні стосунки сторін припинені, оскільки між ними повністю відсутні взаєморозуміння, їх погляди на родинні обов`язки та цінності, виховання дитини абсолютно різні, в зв`язку з чим з січня 2014 року вони не підтримують шлюбно-сімейні відносини, протягом тривалого часу не проживають разом.

За згодою батьків місто проживання малолітньої дитини ОСОБА_2 визначено за адресою: АДРЕСА_1 , тобто разом з матір`ю ОСОБА_1 .

Отже, з січня 2014 року по теперішній час малолітня дитина проживає разом з матір`ю, спір між батьками про право щодо місця проживання дитини відсутній.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування №01-11/1342 від 15.08.2017 року «Про визначення порядку участі ОСОБА_3 у спілкуванні та вихованні малолітньої доньки ОСОБА_2 вбачається, що малолітня ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає та зареєстрована разом з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, у заявника існує необхідність встановлення судом факту проживання малолітньої дитини ОСОБА_2 з матір`ю ОСОБА_1 для реалізації матір`ю самостійно наданого Сімейним кодексом України особистого права на виїзд за межі України з метою лікування та оздоровлення малолітньої дитини, про що суду надається копія висновку ЛКК Дитячої міської поліклініки № 4 з діагнозом хвороби дитини, строком до одного місяца без необхідності отримання згоди батька.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання звернулася, на задоволенні заяви наполягала. Вказала, що зазначена заява та встановлення факту не носить характеру спору, а потрібен тільки для безпосереднього виїзду з дитиною за межі України строком до одного місяця.

Заінтересована особа - ОСОБА_3 був повідомлений про розгляд справи належним чином, проте в судове засідання не з`явився та про причину неявки суду не повідомив. Був присутній на першому судовому засіданні. Виразів сумнів що відсутній спір.в чому конкретно існує спір не обґрунтував, та підтвердив, що дитина дійсно проживає з матір`ю з цього приводу він до суду не звертався.

Суд, дослідивши матеріали справи встановив наступні фактичні обставини справи та правову природу правовідносин.

Судом встановлено, що 20.11.1999 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був зареєстрований шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому Одеської міської ради, актовий запис 1280.

Від шлюбу сторони мають малолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 28.03.2016 року по справі № 522/3747/16-ц стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_2 у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання позову, тобто 02.03.2016 року і до повноліття дитини.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 не приймає участі у матеріальному забезпеченні дитини, будь - якої допомоги не надає. Дитина повністю перебуває на утриманні матері.

Рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 16.11.2016 року по справі №522/17179/16-ц, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 29.03.2017 року позов ОСОБА_1 задоволено, розірвано шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженкою м. Бійськ, Алтайського краю, Російської Федерації, і ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженцем м. Одеси, зареєстрований 20.11.1999 року у відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому Одеської міської ради, актовий запис 1280.

Судом встановлено, що фактичні шлюбні стосунки сторін припинені, оскільки між ними повністю відсутні взаєморозуміння, їх погляди на родинні обов`язки та цінності, виховання дитини абсолютно різні, в зв`язку з чим з січня 2014 року вони не підтримують шлюбно-сімейні відносини, протягом тривалого часу не проживають разом.

Відповідно до статті 160 Сімейного Кодексу України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

За згодою батьків місто проживання малолітньої дитини ОСОБА_2 визначено за адресою: АДРЕСА_2 , тобто разом з матір`ю ОСОБА_1 .

Отже, з січня 2014 року по теперішній час малолітня дитина проживає разом з матір`ю, спір між батьками про право щодо місця проживання дитини відсутній.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування №01-11/1342 від 15.08.2017 року «Про визначення порядку участі ОСОБА_3 у спілкуванні та вихованні малолітньої доньки ОСОБА_2 вбачається, що малолітня ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає та зареєстрована разом з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно зі статтею 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно до положень частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

28.08.2018 року набрав чинності Закон № 2475-//ІІІ від 03.07.2018, яким внесено зміни до Сімейного кодексу України, та інших законів України щодо посилення захисту права дитини на належне /тримання.

Той із батьків, з яким проживає дитина самостійно вирішує питання тимчасового виїзду за межі України на строк, що не перевищує одного місяця.

Мета з якою дозволено самостійно вивозити дитину за межі України: лікування; навчання; участь дитини в дитячих змаганнях; участь дитини в фестивалях; участь дитини в наукових виставках; участь дитини в учнівських олімпіадах та конкурсах; участь дитини в екологічних, технічних, мистецьких, туристичних, дослідницьких, спортивних заходах; оздоровлення та відпочинку дитини з кордоном, у тому числі у складі організованої групи дітей.

Факт проживання дитини з одним із батьків підтверджується рішенням суду, яким визначено місце проживання дитини або висновком органів опіки та піклування.

Проте такий висновок органом опіки та піклування надається виключно за наявністю спору батьків щодо місця проживання малолітньої дитини та за наслідками його розгляду по суті з подальшим означенням місця проживання дитини.

Отже, у заявника існує необхідність встановлення судом факту проживання малолітньої дитини ОСОБА_2 з матір`ю ОСОБА_1 для реалізації матір`ю самостійно наданого Сімейним кодексом України особистого права на виїзд за межі України з метою лікування та оздоровлення малолітньої дитини, про що суду надається копія висновку ЛКК Дитячої міської поліклініки № 4 з діагнозом хвороби дитини.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я своїх дітей, їх фізичний та духовний розвиток, ведення ними здорового способу життя. У разі порушення цього обов`язку, якщо воно завдає істотної шкоди здоров`ю дитини, винні у встановленому порядку можуть бути позбавлені батьківських прав (стаття 59 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я»). Заявник ОСОБА_1 піклується про здоров`я своєї доньки ОСОБА_6 Та ОСОБА_7 .

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що заява ОСОБА_1 в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 , заінтересована особа: ОСОБА_3 про встановлення факту проживання малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76,77, 141, 259, 263, 264, 265, 268,272,273 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 , заінтересована особа: ОСОБА_3 про встановлення факту проживання малолітньої дитини з матір`ю - задовольнити.

Встановити факт проживання малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Повний текст рішення виготовлений 19 липня 2019 року.

Суддя А.В. Науменко

09.07.19