Провадження № 2/127/1501/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.07.2019 м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Король О.П., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

Позов мотивований тим, що 15.01.2018 року між сторонами було укладено договір позики. Відповідно до умов цього договору відповідач отримав від позивача грошові кошти у розмірі 8000 доларів США на придбання транспортного засобу. Відповідач зобов`язувався повернути таку ж суму грошей не пізніше 15.01.2019 року, про що видав письмову розписку, але в порушення взятих на себе зобов`язань за договором позики до цього часу не повернув позичені гроші. На момент подання позову за офіційним курсом Національного Банку України вартість одного долара США дорівнює 26, 71 грн. Позивач просить стягнути з відповідача 213 680 грн. (8000 доларів США х 26,71 грн.).

21.06.2019 р. позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог, в якій зазначено про те, що 06.08.2018 р. укладено додаткову угоду до договору позики від 13.11.2017 р., відповідно до якої вона просить стягнути з відповідача кошти в загальному розмірі 21000 доларів США, що еквівалентно станом на 21.06.2019 р. 553770 грн.

Згідно з ухвалою суду від 24.04.2019 р. в справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.

Відповідач копію ухвали суду про відкриття провадження одержав 15.06.2019 р., відзиву на позов з наданням усіх доказів, якими обгрунтовуються заперечення, суду не подав.

Враховуючи вищевикладене та положення ст. 279 ЦПК, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами.

При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, врегульовані нормами ЦК України про договір позики.

15.01.2018 року між сторонами було укладено договір позики. Відповідно до умов цього договору відповідач отримав від позивача грошові кошти у розмірі 8000 доларів США з метою придбання транспортного засобу. Відповідач зобов`язувався повернути таку ж суму грошей не пізніше 15.01.2019 року, про що видав письмову розписку від 13.11.2017 р., в якій зазначив, що у разі неповернення позичених коштів у розмірі 8000 доларів США в строк до 15.01.2019 р., зобов`язується сплатити штрафні санкції відповідно до договору, а також переоформити транспортний засіб, на який було взято в борг вищезазначену суму.

Між сторонами було укладено додаткову угоду від 06.08.2018 р. до договору позики від 13.11.2017 р., відповідно до якої внесено зміни до пункту 1.1. договору позики від 13.11.2017 р. і визначена сума позики 8000 і 13000 доларів США, і підтверджено раніше погоджений строк повернення позики - до 15.01.2019 р.

В порушення взятих на себе зобов`язань за договором позики відповідач до цього часу не повернув позичені гроші.

За заявою про збільшення розміру позовних вимог сума боргу за договором позики від 13.11.2017 р. складає 21000 доларів США, що еквівалентно за офіційним курсом Національного банку України станом на 21.06.2019 р. - 553770 грн.

Зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору (ст. 526 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання чи виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання)(ст. 610 ЦК України).

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ст. 625 ЦК України).

За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) (ч. 1 ст. 1046 ЦК України).

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути надана розписка позичальника (ч. 2 ст. 1047 ЦК України).

Відповідно до розписки від 13.11.2017 р., написаної власноруч ОСОБА_2 в разі неповернення позивачу боргу в строк до 15.01.2019 р., він зобов`язується сплатити штрафні санкції відповідно до договору, а також переоформити транспортний засіб, на який було взято в борг вищезазначену суму.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про те, що позов ОСОБА_1 обгрунтований і підлягає задоволенню.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 526, 610, 625, 1046, 1047 ЦК України, ст. ст. 4, 76-81, 89, 141, 263-265 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , заборгованість за договором позики від 13.11.2017 р. в сумі 21000 доларів США, що еквівалентно станом на 21.06.2019 р. - 553770 грн., та у відшкодування витрат із сплати судового збору 5564, 90 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга на рішення суду подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду складено 19.07.2019 р.

Суддя