Справа № 541/1714/18
Провадження №2/541/64/2019
Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
08 липня 2019 року м. Миргород
Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:
головуючої судді Куцин В. М.
секретаря судового засідання Прус Т. В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миргороді справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права діда на спілкування та виховання внука, третя особа виконавчий комітет Миргородської міської ради як орган опіки та піклування, -
ОСОБА_1 звернувся до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області із вищезазначеним позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права діда на спілкування та виховання внука.
В обґрунтування заявлених вимог вказував, що він є дідом малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Батьками його онука є його син ОСОБА_4 та відповідач по справі ОСОБА_2 , які перебували у фактичних шлюбних відносин без реєстрації шлюбу майже десять років, і за час їхнього спільного проживання у них народився син ОСОБА_5 .
Його малолітній онук за письмовою згодою обох батьків, наданою відповідному органу 03 березня 2007 року, оселився та був зареєстрований за місцем проживання відповідача.
Від дня народження онук став членом їхньої великої родини, певний час фактично проживав у їхній квартирі. Ріс у постійній любові та турботі не тільки батьків, а його та дружини, двох їхніх дочок та їх дітей. Він, як дід, його дружина та інші члени сім`ї активно спілкувалися з Аристархом, постійно проводили з ним весь вільний час за місцем їхнього проживання, в квартирі за місцем проживання сина і його дружини, на заміській дачі. Онук виростав жвавим, веселим і здоровим, радував усіх своїм особливим і привітним ставленням до кожного та дитячою щирістю. Він особисто приймав активну участь у вихованні Аристарха і одержував задоволення від спілкування з ним та від результатів його виховання. Онук постійно відповідав взаємністю і повагою, вбачав у ньому певний авторитет, що особливо радувало та окрилювало його. Таке щире спілкування між ними помічалося і цінувалося його знайомими та сусідами. Воно нікому не заважало та не порушувало нічиїх прав, а навпаки сприяло якнайкращому забезпеченню інтересів дитини і її благополуччю.
На даний час за спільною домовленістю невістки і сина, онук проживає з відповідачем за адресою: АДРЕСА_1 . Його син ніколи не заперечував, щоб онук проживав за місцем його реєстрації саме з матір`ю, до якої він більш прихильний, яка, як жінка спроможна приділити йому більше уваги. Син ніколи на ставив питання про зміну місця проживання його дитини з ним, не звертався до жодного уповноваженого органу по питанню сприяння у цьому.
З 2016 року сімейні відносини між відповідачем за цим позовом та його сином ускладнилися через дрібні непорозуміння та втручання в їх сім`ю інших осіб. З того часу відповідач, не в повній мірі усвідомлюючи свої дії, почала постійно нав`язувати дитині їхній образ та образ батька, як ворогів, фактично вчинюючи відносно онука психологічне домашнє насильство, лякаючи і утверджуючи у його дитячій свідомості думку про те, що його батько має намір викрасти його і позбавити життя. Онук неодноразово був очевидцем різних провокацій та нанесення тілесних ушкоджень сину, що вочевидь негативно впливає на його емоційну рівновагу на стадії формування особистості.
На ґрунті цього відповідач почала перешкоджати йому спілкуватися з онуком Аристархом і виховувати його, створила такі умови, коли дитина, будучи заляканою дорослими за місцем проживання, взагалі позбавлена можливості бачитися з ним. Відповідач уникає телефонних розмов з приводу можливості спілкуватися з дитиною. При його неодноразовому відвідуванні з дружиною та дочками онука за місцем його проживання вхідні двері квартири ніколи не відчиняються, а гамір в середині квартири щоразу затихає. Всі його намагання врегулювати спір мирним шляхом не призвели до позитивних результатів.
Його усні і письмові звернення з цього приводу до органів опіки і піклування були марними. Такі органи, імітуючи свою значимість та важливість, в дійсності не мають ніякого впливу на ситуацію, що склалася, відверто, очевидно і упереджено, як відповідач у справі № 541/2378/16-ц за позовом сина про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною.
На даний час він має зареєстроване місце проживання, перебуває у міцному шлюбі, шкідливих звичок не має, за місцем проживання характеризується позитивно, має всі необхідні умови для спілкування та виховання онука в своєму помешканні.
Ухвалою судді Городівського О.А. від 17.08.2018 відкрито провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права діда на спілкування та виховання внука, третя особа виконавчий комітет Миргородської міської ради як орган опіки та піклування та призначено підготовче засідання.
27 листопада 2018 року автоматизованою системою документообігу суду справа передана на розгляд судді Куцин В.М. для продовження розгляду даної цивільної справи після припинення процедури врегулювання спору за участю судді Городівського О.А.
Ухвалою судді від 28 листопада 2018 року прийнято до свого провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні особистого немайнового права діда на спілкування з внуком та його виховання, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Виконавчий комітет Миргородської міської ради Полтавської області, як орган опіки та піклування, призначено підготовче засідання.
Ухвалою суду від 08 січня 2019 року підготовче провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні особистого немайнового права діда на спілкування з внуком та його виховання, третя особа виконавчий комітет Миргородської міської ради, як орган опіки та піклування, закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.
В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві. Вказував, що він має право і повинен спілкуватися та виховувати свого внука Аристарха, оскільки він не перебуває у неприязних стосунках з відповідачем, матір`ю дитини, він є людиною добропорядною, не притягався до кримінальної та адміністративної відповідальності. З часу народження, він та вся його родина спілкувалися з внуком, приділяли йому увагу. Хлопчик розумів, що це його родина. З часу припинення подружніх стосунків сина з відповідачем, остання не дозволяє спілкуватися з дитиною. Аристарх перебуває під постійним наглядом дорослих, членів сім`ї відповідача, часто не відвідує заняття в школі. Батько дитини, який є його сином, не проживає разом з позивачем та дружиною, однак часто їх відвідує. Оскільки майже на протязі трьох останніх років він не мав можливості спілкуватися з онуком, з метою відновлення спілкування без шкоди для дитини, не заперечував, що зустрічі можуть відбуватися в громадських місцях та за участі матері дитини чи представника органу опіки та піклування.
Відповідач ОСОБА_2 , заявлені позовні вимоги не визнала. Суду пояснила, що з 2016 року вона не проживає з батьком дитини, сином позивача ОСОБА_4 , оскільки останній змінивши віросповідання вчиняв постійно як на неї так і дитину психологічний тиск. Під час сварок, які виникали в сім`ї, відповідач в присутності дитини заподіював їй тілесні ушкодження . ОСОБА_2 була змушена забрати дитину та втекти від ОСОБА_4 до свого батька, який проживає в АДРЕСА_2 . Дитина перебуває на обліку служби у справах дітей, як дитина, що опинилася в складних життєвих обставинах. Внаслідок вищезазначених подій, дитині було встановлено діагноз: астено невротичний синдром. Син не бажає з спілкуватися з членами родини батька, в тому числі і з дідом який є позивачем. Вона ніколи жодних перешкод у спілкуванні з онуком не чинила, але примусити сина спілкуватися з ОСОБА_1 не може.
Представник третьої особи виконавчого комітету Миргородської міської ради, як органу опіки та піклування, Усатова Є.П., суду повідомила, що малолітній ОСОБА_3 з 2016 року перебуває на обліку служби у справах дітей, як дитина, що опинилася у складних життєвих обставинах. Працівниками служби у справах дітей, Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, а також працівниками відділу освіти неодноразово проводились бесіди з малолітнім ОСОБА_3 . Дитина категорично відмовлялася від зустрічей з дідом. Однак з метою гармонійного розвитку дитини, дитина повинна спілкуватися з усіма родичами. Оскільки дитина тривалий час не спілкувалася з дідом, вважала доцільним на початку спілкування передбачити місце спілкування в місцях відпочинку та з участю матері дитини чи представника опіки та піклування.
Заслухати думку малолітнього ОСОБА_3 суд позбавлений можливості, оскільки в судове засідання, призначене на 05.06.2019 та 08.07.2019 року, відповідач ОСОБА_2 не з`явилася та не забезпечила явку дитини, тому суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами.
Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_4 , батька неповнолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , матір`ю якого є відповідач по справі ОСОБА_2 , що підтверджується копіями свідоцтва про народження (а.с. 4,5).
Неповнолітній ОСОБА_3 , відповідно до довідки №02-08/1270 від 16.05.2018 року відділу реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Миргородської міської ради, що не заперечується сторонами, зареєстрований та проживає разом з відповідачем за адресою АДРЕСА_1 .
Між батьками неповнолітнього ОСОБА_3 виник конфлікт, внаслідок чого з 2016 року відповідач ОСОБА_2 не проживає однією сім`єю з ОСОБА_4 , батьком дитини, та проживають у квартирі АДРЕСА_3 .
ОСОБА_1 перебуває у шлюбі з ОСОБА_6 , яка є бабусею неповнолітнього ОСОБА_7 (а. с.11).
За місцем проживання ОСОБА_1 характеризується позитивно, відповідно до характеристики ОСББ «Хорол» (а.с.12).
Відповідно до акту обстеження умов проживання сім`ї позивача ОСОБА_1 , складеного службою у справах дітей Миргородської міської ради від 30.07.2018 року та відеозапису умов проживання позивача ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_4 , умови проживання відповідають санітарно-гігієнічним нормам, є окрема кімната з необхідними меблями. До складу сім`ї позивача входять ОСОБА_6 - бабуся, ОСОБА_8 - тітка неповнолітнього ОСОБА_3 (а.с.14,15).
17 жовтня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до служби у справах дітей Миргородської міської ради про встановлення порядку спілкування з неповнолітнім внуком ОСОБА_3 , оскільки відповідач йому в цьому перешкоджала. З приводу даного звернення орган опіки та піклування рішення не приймав та роз`яснив право позивача на звернення до суду (а.с. 7).
Згідно психологічної характеристики неповнолітнього ОСОБА_7 виявлено, що дитина відгукується з теплом тільки про маму, розмови про батька викликають хвилювання він боїться, що батько його вкраде. Рекомендовано любов, схвалення і підтримка батьків при спілкуванні з дитиною.
Відповідно до статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини) держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
Згідно зі статтею 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.
Відповідно до статті 263 СК України спір щодо участі баби та діда у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 СК України.
У статті 159 СК України зазначено, що суд визначає способи участі у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця проживання тощо), місце та час спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.
Одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Право дитини на сімейне виховання включає також право на спілкування з іншими членами сім`ї: дідом, бабою, братами, сестрами, іншими родичами.
Право на повагу до сімейного життя, гарантоване статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, охоплює щонайменше зв`язки між близькими родичами, наприклад, між дідусями, бабусями та онуками, оскільки такі родичі можуть відігравати у сімейному житті важливу роль.
З матеріалів справи вбачається, що позивач характеризується позитивно, помешкання, в якому він проживає, знаходяться в належному санітарно-гігієнічному стані, обладнане та придатне для перебування в ньому дітей.
З пояснень позивача та матеріалів справи встановлено, що він та члени його сім`ї прагнуть приймати участь у вихованні онука та створювати для нього необхідні умови щодо розвитку його здібностей, підтримання нормального здоров`я та відпочинку.
Судом встановлено, що між батьками дитини виник і продовжує існувати конфлікт, який мав місце у родині та свідком якого був і є Аристарх, однак відповідач не надала достовірних доказів на підтвердження того, що саме дії діда стали причиною хвороби дитини(а.с.102-103), а також завдання діями діда шкоди фізичному або психічному стану його внука ОСОБА_3 Виданий 21.09.2018 року Миргородським міськрайонним судом Полтавської області за заявою ОСОБА_2 стосовно ОСОБА_4 обмежувальний припис із заходами тимчасового обмеження, які полягають в обмеженні ОСОБА_4 у спілкуванні з постраждалим сином малолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , термін дії якого закінчився 20.03.2019 року, не може впливати на можливість та право спілкування онука з позивачем (а.с.86-93).
Із матеріалів справи вбачається, що між сторонами наявний конфлікт, і спілкування онука з дідом в присутності матері, на думку суду, може негативно впливати на інтереси дитини, зокрема на його психоемоційний стан. Разом з тим, зважаючи на ту обставину, що дитина не спілкувалася з дідом протягом тривалого часу, їй необхідно адаптуватися, звикнути, та сформувати своє ставлення до нього. Тому суд вважає за доцільне визначити лише один день на тиждень для побачень ОСОБА_3 та діда ОСОБА_1 , а саме вихідний день, коли дитина має вільний час, оскільки не зайнята учбовим процесом, з обов`язковою присутністю представника органу опіки і піклування в зв`язку із сформованим страхом дитини перед родичами батька. З вищевказаних причин, на початковому етапі налагодження взаємовідносин, які склалися між онуком та дідом, суд вважає недоцільним спілкування ОСОБА_3 з ОСОБА_1 за місцем проживання останнього. Суд вважає, що відвідування місця проживання діда можливе лише за згодою дитини та матері.
У майбутньому, з урахуванням інтересів дитини, встановлений судом спосіб участі діда у виховання та спілкуванні з онуком може бути змінений.
Крім того суд враховує, що дитина, досягнувши 14 років, набуде значно ширший обсяг прав, передбачений нормами СК України, ЦК України, ЦПК України серед яких: право на звернення за захистом своїх прав безпосередньо до суду, вибір місця свого проживання, та інше.
Виходячи з вищевикладених обставин, позивачу ОСОБА_1 необхідно усунути перешкоди у спілкуванні та вихованні малолітнього внука ОСОБА_3 , до досягнення останнім 14 років, шляхом надання зустрічей в кожну другу суботу місяця з 11 год. до 14 год., за виключенням днів хвороби дитини, що підтверджується довідкою медичного (лікувального) закладу, з дотриманням графіку роботи навчальних закладів, в яких дитина буде отримувати освіту, на території, будь-яких дитячих культурно-розважальних комплексів, в місцях масового відпочинку: парках, скверах, пляжах, спортивно-ігрових майданчиках; місцях громадського харчування: їдальні, кафе, ресторани, що знаходяться на території м. Миргорода Полтавської області, виключно в присутності представника органу опіки та піклування. Зобов`язати ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкод у спілкуванні та вихованні внука ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На переконання суду, такий спосіб участі діда у вихованні малолітнього онука, не суперечить інтересам останнього.
У майбутньому з урахуванням інтересів дитини встановлений судом спосіб участі діда у вихованні та спілкуванні з внуком може бути змінений.
В зв`язку з частковим задоволення позову немайнового характеру відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір необхідно стягнути з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 95, 133, 137, 139,141, 264, 265, 268 ЦПК України, ст.ст.257,263,159 СК України, ЗУ «Про охорону дитинства» №2402-ІІІ від 26.04.2001, суд, -
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Зобов`язати ОСОБА_2 не перешкоджати дідові ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні внука ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Встановити спосіб участі ОСОБА_4 у спілкуванні та вихованні малолітнього внука ОСОБА_3 , до досягнення останнім 14 років, шляхом надання зустрічей в кожну другу суботу місяця з 11 год. до 14 год., за виключенням днів хвороби дитини, що підтверджується довідкою медичного (лікувального) закладу, з дотриманням графіку роботи навчальних закладів, в яких дитина буде отримувати освіту, на території, будь-яких дитячих культурно-розважальних комплексів, в місцях масового відпочинку: парках, скверах, пляжах, спортивно-ігрових майданчиках, місцях громадського харчування: їдальні, кафе, ресторани, що знаходяться на території м. Миргорода Полтавської області, виключно в присутності представника органу опіки та піклування.
Встановлений судом спосіб участі діда у виховання та спілкуванні з внуком може бути змінений з урахуванням інтересів дитини.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 704 (сімсот чотири) гривні 80 коп. понесені судові витрат з оплати судового збору при зверненні з позовом до суду.
ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 уродженець села Оріхівка Лубенського району Полтавської області, проживає АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 )
ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 .уродженка міста Миргород Полтавської області проживає АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_2 .
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженець міста Миргород Полтавської області, проживає АДРЕСА_6 .,
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.15 Перехідні положення ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області.

Повне судове рішення складено 18 липня 2019 року.

Суддя: В. М. Куцин