Справа № 456/3906/17 Головуючий у 1 інстанції: Бучківська В.Л.
Провадження № 22-ц/811/408/19 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2019 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Крайник Н.П., Цяцяка Р.П.

секретаря: Куцика І.Б.,

з участю: ОСОБА_1 , представників ТзОВ «Українська

геотехнічна дорога» - Зелінського М.М., Мелень М.П.,

представника Моршинської міської ради - Семків С.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23 квітня 2018 року, -

ВСТАНОВИВ:

в грудні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська геотехнічна дорога» звернулося з позовом до ОСОБА_1 , третя особа Моршинська міська рада Львівської області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та стягнення завданої майнової шкоди.

В обґрунтування позову покликалося на те, що ТзОВ «Українська геотехнічна дорога» на підставі рішення Моршинської міської ради від 09.08.2010 року за №158 передано в користування на підставі договору оренди земельну ділянку площею 0,1644 га для господарської діяльності у місті Моршин. Поряд з цією земельною ділянкою розташована земельна ділянка, надана в оренду відповідачу ОСОБА_1 , який в 2011 році самовільно захопив і по даний час користується частиною земельної ділянки, площею 0,0175 га, що належить на праві користування ТзОВ «Українська геотехнічна дорога». Незважаючи на самовільне захоплення відповідачем частини земельної ділянки, позивач систематично оплачує земельні податки, чим йому завдано збитки, про відшкодування яких він звернувся до суду. Просить позов задовольнити.

Оскаржуваним заочним рішенням позов ТзОВ «Українська геотехнічна дорога» задоволено.

Зобов`язано ОСОБА_1 усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою ТзОВ «Українська геотехнічна дорога», зобов`язавши ОСОБА_1 звільнити самовільно зайняту ним частину земельної ділянки розміром 0,0175 га за адресою: АДРЕСА_1 б шляхом зняття встановленої ним огорожі.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Українська геотехнічна дорога» 13 193 грн. 84 коп. понесених витрат за користування земельною ділянкою.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Українська геотехнічна дорога» 1700 грн. судового збору, 500 грн. витрат на послуги адвоката, в стягненні решті витрат - відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 , вапеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване заочне рішення є незаконним та необґрунтованим і прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апелянт стверджує про те, що не чинить перешкод у користуванні орендованою ТзОВ «Українська геотехнічна дорога» земельною ділянкою, оскільки відповідно до розпорядження голови Стрийської районної державної адміністрації №283 від 17.08.2015 року припинено користування та дію договору оренди земельної ділянки площею 0,3 га, яка була надана ТзОВ «Українська геотехнічна дорога», а відтак з серпня 2015 року у позивач не користувачем земельної ділянки, по усунення перешкод якою звернувся з позовом до суду. Також покликається на те, що в оскаржуваному заочному рішенні є посилання, як на доказ того, що він здійснює перешкоди в користуванні земельною ділянкою, на виконавчий лист Стрийського міськрайонного суду Львівської області, яким його зобов`язано не чинити перешкод ТзОВ «Українська геотехнічна дорога» у користуванні земельною ділянкою та звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,30 га. З цього випливає, що Стрийським міськрайонним судом Львівської області спір між ТзОВ «Українська геотехнічна дорога» та ним уже розглянуто, ще в 2012 році (справа 2-310/11), однак директор ОСОБА_2 встановивши, що ОСОБА_1 не займав орендованої ділянки відкликав виконавчий лист без виконання. На даний час існує з одного і того ж предмету спору між позивачем і відповідачем два судових рішення, що суперечить законодавству України, а відтак заочне рішення підлягає скасуванню. Враховуючи зазначене просить суд визнати не чинним оскаржуване судове рішення і закрити провадження у справі та вирішити питання судового збору.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення ОСОБА_1 на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення представників ТзОВ «Українська геотехнічна дорога» - Зелінського М.М., Мелень М.П., представника Моршинської міської ради - Семків С.Р. щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.3 та ч.4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_1 , в порушення вимог чинного законодавства, без жодної правової підстави самовільно захопив частину земельної ділянки, площею 0,0175 га, що належить на праві користування ТзОВ «Українська геотехнічна дорога», встановивши огорожу, а відтак слід зобов`язати ОСОБА_1 звільнити самовільно зайняту ним частину земельної ділянки площею 0,0175 га за адресою: АДРЕСА_1 шляхом демонтажу встановленої ним огорожі, а також стягнути з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Українська геотехнічна дорога» 13193 грн. 84 коп. понесених витрат за користування земельною ділянкою.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 19 травня 2010 року між Моршинською міською та ТзОВ «Українська геотехнічна дорога», що знаходиться по вул. Д. Галицького, 36 в м. Моршин Львівської області укладено договір оренди земельної ділянки, кадастровий номер: НОМЕР_5.

Відповідно до п.1 договору орендодавець на підставі рішення Моршинської міської ради від 18.02.2010 року № 1177 надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення - землі промисловості для обслуговування будівлі керносховища та влаштування проїзду, яка знаходиться у АДРЕСА_1 .

Згідно з п.2 в оренду передається земельна ділянка загальною площею 0,1644 га, в тому числі: в межах червоних ліній - га, під будівлями - 0,0401 га, під газонами - га, покриті території -га, інші землі - 0,1243 га.

Відповідно до акту приймання передачі від 19.05.2010 року ТзОВ «Українська геотехнічна дорога» отримало в оренду земельну ділянку в АДРЕСА_1 , площею 0, 1644 га для обслуговування будівлі керносховища.

Згідно державного акту на право приватної власності на землю, виданого ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 від 23.12.1997 року, йому, на підставі рішення Моршинської селищної ради народних депутатів, передано у приватну власність земельну ділянку на території м. Моршин площею 0,1481 га.

Відповідно до висновку державної санітарно-епідеміологічної експертизи від 10.11.2009 року № 88/01 проект землеустрою по відведенню земельної ділянки для ведення садівництва, виданий гр. ОСОБА_1 - об`єкт не відповідає вимогам «Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів» від 19.06.1996 р. № 173 щодо дотримання санітарно-гігієнічних вимог з розміщення та подальшої безпечної експлуатації, оскільки відсутній опис земельної ділянки, не нанесена санітарно-захисна зона промпідприємств. Згідно генплану забудови м. Моршин вказана ділянка призначена для комунально складської території, а не для садівництва. Відсутнє містобудівне обґрунтування. Не нанесена водоохоронна зона водойми, яка розміщена біля земельної ділянки.

Як вбачається з виконавчого листа від 01.07.2013 року, виданого Стрийським міськрайонним судом Львівської області, ОСОБА_1 зобов`язано усунути перешкоди у користуванні ТзОВ «Українська геотехнічна дорога» орендованою земельною ділянкою загальною площею 0,30 га, зобов`язавши його звільнити самовільно зайняту земельну ділянку на користь ТзОВ «Українська геотехнічна дорога».

Тобто, виконавчий лист видано на виконання рішення суду, яким зобов`язано усунути перешкоди у користуванні ТзОВ «Українська геотехнічна дорога» орендованою земельною ділянкою загальною площею 0,30 га, а не 0.1644 га.

З акту обстеження ділянки ТзОВ «Українська геотехнічна дорога» по вул. Геологів м. Моршин від 02.08.2017 року, проведеного на підставі заяви директора ТзОВ «Українська геотехнічна дорога», вбачається, що внаслідок проведеного обстеження даної земельної ділянки кадастровий номер: НОМЕР_5, яка перебуває в оренді ТзОВ «Українська геотехнічна дорога» на підставі договору від 19.05.2010 року, встановлено, що громадянином ОСОБА_1 самовільно загороджено частину території ТзОВ «Українська геотехнічна дорога» орієнтовною площею 0,0175 га, яку він використовує для сільськогосподарських потреб.

З листа виконавчого комітету Моршинської міської ради Львівської області від 11.08.2017 року за вих. № 1009 вбачається, що міською радою розглянуто звернення директора ТзОВ «Українська геотехнічна дорога» ОСОБА_2 та дано громадянину ОСОБА_1 письмову вказівку про те, що він зобов`язаний розгородити самовільно зайняту територію та не чинити перешкод в подальшому її використанні.

За змістом ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб.

Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; відшкодування заподіяних збитків.

Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК). Власник земельної ділянки, права якого порушено, може вимагати відшкодування завданої цим моральної шкоди (частина третя статті 386 ЦК).

Згідно з роз`ясненнями п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 року № 7, відповідно до статей 90, 95, 212 Земельного кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки мають бути повернуті їх власникам або землекористувачам.

Суд першої інстанції встановивши, що відповідач ОСОБА_1 , в порушення вимог чинного законодавства, без жодної правової підстави самовільно захопив частину земельної ділянки, площею 0,0175 га, що належить на праві користування ТзОВ «Українська геотехнічна дорога», встановивши огорожу, дійшов до вірного та обгрунтованого висновку про зобов`язання ОСОБА_1 звільнити самовільно зайняту ним частину земельної ділянки розміром 0,0175 га за адресою: АДРЕСА_1 шляхом демонтажу встановленої ним огорожі.

Задовольняючи позов в частині вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Українська геотехнічна дорога» 13193 грн. 84 коп. завданих збитків за користування земельною ділянкою, суд першої інстанції вірно взяв до уваги розрахунок розміру орендної плати за земельну ділянку комунальної власності, грошова оцінка, якої проведена станом на 01.03.2010 року ТзОВ «Українська геотехнічна дорога», в якому вказано, що розмір орендної плати за земельну ділянку становить 8280, 81 грн., а також взяв до уваги розрахунок плати податку за землю, орендованої в Моршинській міській раді ТзОВ «Українська геотехнічна дорога», самовільно захопленої ОСОБА_1 від 03.04.2018 року за вих. № 90, згідно якого нараховано до повернення 13193 грн. 84 коп.

Крім того, як вбачається з довідки фінансового управління Моршинської міської ради від 03.04.2018 року за вих. № 02-04/48, згідно казначейських виписок по рахунку до міського бюджету м. Моршин від орендної плати за землю за період 2011 року - 8 місяців 2017 року надійшли кошти: 2011 рік - 8280, 81 грн.; 2012 рік - 11931, 15 грн.; 2013 рік - 16078, 35 грн.; 2014 рік - 17583, 84 грн.; 2015 рік - 20059, 33 грн.; 2016 рік - 28566, 36 грн.; 8 місяців 2017 року -20561,86 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що розпорядженням голови Стрийської районної державної адміністрації №283 від 17.08.2015 року припинено користування та дію договору оренди земельної ділянки площею 0,3 га, яка була надана ТзОВ «Українська геотехнічна дорога», а відтак з серпня 2015 року позивач не є користувачем земельної ділянки, до якої він вимагає забезпечити проїзд, є безпідставними, оскільки вказаним розпорядженням припинено дію договору оренди земельної ділянки несільськогосподарського призначення від 23.02.2009 року загальною площею 0,3000 га кадастровий номер :08:000:0103 для влаштування пожежного водоймища за межами населеного пункту на території Станківської сільської ради Товариству з обмеженою відповідальністю «Українська геотехнічна дорога», а не земельної ділянки площею 0.1644 га, кадастровий номер якої НОМЕР_5 .

Всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України, відповідач не надав ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду, належних та допустимих доказів на спростування таких висновків суду першої інстанції, на спростування висновків суду про те, що саме відповідачем самовільно зайнято та загороджено частину території ТзОВ «Українська геотехнічна дорога» орієнтовною площею 0, 0175 га, правомірність користування якою позивач підтвердив належними та допустимими доказами, що спростовує доводи апелянта про те, що він є неналежним відповідачем у справі.

Суд першої інстанції, з врахуванням ст. 141 ЦПК України правомірно стягнув з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати, що складаються з судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи, а саме документально підтверджені витрати за надання правової допомоги в розмірі. Доводи апелянта не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки оскаржуване рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга ОСОБА_1 , не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381 - 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23 квітня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 18.07.2019 року.

Головуючий: Шеремета Н.О.

Судді: Крайник Н.П.

Цяцяк Р.П.