Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" липня 2019 р. Справа № 608/698/19

Номер провадження2/608/370/2019

Чортківський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Коломієць Н. З.

з участю секретаря Смаглій О. Р.,

розглянувши в судовому засіданні в письмовому провадженні в залі суду в місті Чорткові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом. В позовній заяві вказав, що проживає та є власником квартири АДРЕСА_1 . В даному будинку прописана відповідачка, яка є колишньою невісткою, однак, більше двох років в ній не проживає. Те, що відповідачка прописана в даній квартирі завдає позивачу незручностей, тому він змушений звернутися в суд за захистом своїх прав. Просить визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житлом, а саме: квартирою АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, подав письмову заяву, в якій просить розгляд справи проводити без нього, позов підтримує, просить задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася. Подала письмову заяву, згідно якої просить розгляд справи проводити у її відсутності, позов визнає.

Врахувавши думку учасників процесу, які не з`явилися в судове засідання, дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задоволити з наступних мотивів.

Позивач ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_1 , яка належить йому на підставі ордеру № 14 від 20 лютого 1986 року.

В даній квартирі зареєстрована відповідачка ОСОБА_2 , що стверджується довідкою КП «Чортків Дім» №284 від 19.03.2019 року.

Згідно з актами про встановлення факту не проживання від 06.02.2018 року, 10.09.2018 року, 20.12.2018 року, відповідач ОСОБА_2 по місцю прописки - в АДРЕСА_2 не проживає більше року.

Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частиною першою ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Частиною першою ст.156 ЖК України передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За змістом цієї норми права, користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

За змістом зазначених норм матеріального права, правом користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

Однак, відповідач не відноситься до кола осіб, визначених цими нормами права, тому власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

Такі ж висновки викладені в постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року № 6-709 цс 16.

Враховуючи наведене, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки, судом встановлено, що відповідач відсутній у вказаному житлі без поважних причин понад один рік.

Керуючись ст. ст. 317, 319, 346, ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України, ст. ст. 4, 12, 76, 81, 89, 263, 264, 265, 273 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , жителя АДРЕСА_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 до ОСОБА_2 , зареєстрованої по АДРЕСА_3 , про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задоволити.

Визнати ОСОБА_2 , зареєстровану по АДРЕСА_3 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Чортківським РВ УМВС України в Тернопільській області 04 лютого 2003 року такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо Тернопільському апеляційному суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя:/підпис/

Копія вірна

Оригінал рішення знаходиться в матеріалах справи № 608/698/19

Рішення набирає законної сили « » 2019 р.

Суддя: Н. З. Коломієць

Копію рішення видано « » року

Секретар: