Постанова

Іменем України

24 липня 2019 року

м. Київ

справа № 133/3206/15-ц

провадження № 61-30245св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Жданової В. С., Кузнєцова В. О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Зозулинецька сільська рада Козятинського району Вінницької області,

особа, яка не брала участі у справі, щодо прав, свобод, інтересів та обов`язківякої суд вирішив питання - ОСОБА_2

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Вінницької областівід 18 жовтня 2017 року у складі колегії суддів: Зайцева А. Ю., Марчук В. С., Сала Т. Б., у справі за позовом ОСОБА_3 , правонаступником якого є ОСОБА_1 до Зозулинецької сільської ради Козятинського району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_3 у грудні 2015 року звернувся із позовом, в якому просив визнати за ним право власності на спадкове майно за законом, що залишилось після смерті його матері - ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на житловий будинок з господарськими будівлями АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його матір - ОСОБА_4 , яка на день смерті постійно проживала та була зареєстрована у будинку АДРЕСА_1 . Після смерті матері відкрилась спадщина на спадкове майно, у тому числі на жилий будинок з господарськими будівлями АДРЕСА_1 . Позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері. Крім нього, спадкоємцем першої черги за законом є його сестра - ОСОБА_5 , однак вона відмовилась від своєї частки та не претендує на свої спадкові права, про що свідчить її письмова заява. У встановлений законом строк він прийняв спадщину після смерті матері, звернувшись із заявою про прийняття спадщини до Козятинської державної нотаріальної контори, проте оформити спадкові права не може, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на спадковий жилий будинок.

Короткий зміст судових рішень

Рішенням Козятинського міськрайонного судувід 05 лютого 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено, визнано за ним право власності на спадкове майно за законом, що залишилося після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на житловий будинок з господарськими будівлями АДРЕСА_1 .

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, щопісля смерті ОСОБА_4 залишилось спадкове майно, до складу якого входить жилий будинок з господарськими будівлями АДРЕСА_1 . Приналежність цього жилого будинку з господарськими будівлями ОСОБА_4 на праві власності підтверджується довідкою Зозулинецької сільської ради Козятинського району Вінницької області від 22 січня 2015 року. Спадкоємцями першої черги за законом на майно померлої ОСОБА_6 є її діти: син - ОСОБА_3 і дочка ОСОБА_5 , яка спадщину приймала, проте на неї не претендує та подала письмову заяву про відмову від спадщини. ОСОБА_3 спадщину після смерті матері прийняв у встановлений законом шестимісячний строк. Оформити свої спадкові права позивач не може, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на зазначений жилий будинок з господарськими будівлями на ім`я ОСОБА_4 , з огляду на що права позивача підлягають захисту у судовому порядку.

Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 18 жовтня 2017 року апеляційну скаргу особи, яка не брала участь у справі, ОСОБА_2 задоволено, рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 05 лютого 2016 року про визнання права власності на спадкове майно скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 , правонаступником якого є ОСОБА_1 , до Зозулинецької сільської ради Козятинського району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно відмовлено.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що з копії спадкової справи вбачається, що спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняла її дочка ОСОБА_5 . У 2009 році за згодою ОСОБА_5 спадщина також була прийнята ОСОБА_3 ОСОБА_5 11 грудня 2009 року написала заяву Зозулинецькій сільській раді про те, що вона відмовляється від належного їй спадкового майна на користь свого брата ОСОБА_3 . Суд першої інстанції не врахував, що заява про відмову від спадщини була написана після спливу строку на прийняття спадщини. Суд першої інстанції не перевірив чи пред`явлений позов до належного відповідача, та не залучив до участі у справі правонаступника ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Правонаступником ОСОБА_5 є ОСОБА_2 Вирішивши справу без залучення правонаступника ОСОБА_5 , суд першої інстанції фактично порушив її права. До участі у справі не залучено Козятинську державну нотаріальну контору. ОСОБА_1 як правонаступник ОСОБА_3 не позбавлена права на звернення до суду з позовом до належного відповідача.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку надіслала касаційну скаргу до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (далі - ВССУ), в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 18 жовтня 2017 року скасувати.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою ВССУ від 06 грудня 2017 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 .

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

24 травня 2018 року справу № 133/3206/15-ц та матеріали касаційного провадження ВССУ передано до Верховного Суду.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, щоОСОБА_3 після отримання рішення суду першої інстанції зареєстрував право власності на спірний жилий будинок з господарськими будівлями АДРЕСА_1 . У зазначеному будинку позивач до постановлення рішення суду першої інстанції проживав разом з дружиною, подружжя провело ремонт будинку. Апеляційний суд, скасовуючи рішення першої інстанції, порушив право власності позивача на зазначений об`єкт нерухомості. Вважає, що дії ОСОБА_2 і ОСОБА_5 щодо оформлення спадкових прав після смерті ОСОБА_4 є незаконними, оскільки вчинені без урахування прав інших дітей померлої ОСОБА_4 на спадщину та з порушенням строків для прийняття спадщини. Апеляційний суд мав врахувати намір померлої за життя скласти заповіт на користь наймолодшого свого сина - ОСОБА_7 ОСОБА_1 просила відкласти розгляд справи з метою отримання ухвали апеляційного суду про відвід судді, ознайомлення з матеріалами справи, проте апеляційний суд продовжив розгляд справи. Козятинський місцевий центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги порушив її право на безоплатну правову допомогу та не провів заміну її адвоката, що позбавило її правової підтримки, унеможлививши ознайомлення з матеріалами справи. ОСОБА_2 пропустила строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, проте апеляційний суд, поновив такий строк, не навівши мотивів для його поновлення. Вважає, що розгляд справи апеляційним судом був упередженим.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У силу частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 .

Після смерті ОСОБА_4 залишилось спадкове майно, до складу якого, зокрема, входить жилий будинок з господарськими будівлями АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою Зозулинецької сільської ради Козятинського району Вінницької області від 22 січня 2015 року, в якій зазначено, що згідно з записами погосподарської книги вказаний житловий будинок з господарськими будівлями побудований у 1919 році, обліковується за померлою ОСОБА_4 .

Згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу УРСР від 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини, (далі - ЦК УРСР 1963 року) спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Оскільки спадщина після смерті ОСОБА_4 відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , то строк для її прийняття сплив 10 вересня 2000 року, тобто до набрання чинності Цивільним кодексом України 2003 року (далі - ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 529 ЦК УРСР 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Із копії спадкової справи встановлено, що спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняла її дочка ОСОБА_5 і син ОСОБА_3

11 грудня 2009 року ОСОБА_5 написала заяву адресовану Зозулинецькій сільській раді про те, що вона відмовляється від належного їй спадкового майна, яке складається з житлового будинку з господарськими будівлями та присадибної земельної ділянки у розмірі 0,51 га, що знаходиться на АДРЕСА_1 , на користь свого брата ОСОБА_3 .

Відповідно до статті 553 ЦК УРСР 1963 року спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

ЦК УРСР 1963 року,який діяв на час відкриття спадщини, та ЦК України, що був чинний на час подання ОСОБА_5 заяви про відмову від спадкового майна, не передбачають подання заяви про відмову від спадщини після спливу строку для прийняття спадщини.

Таким чином, після закінчення строку для прийняття спадщини частка у спадщині не може бути збільшена з тих підстав, що один зі спадкоємців відмовляється від спадщини на користь інших спадкоємців.

Апеляційний суд дійшов правильного висновку про те, що заява ОСОБА_5 про відмову від прийняття спадщини на користь ОСОБА_3 не може бути прийнята до уваги, оскільки вона написана через дев`ять років після відкриття спадщини, тобто після спливу шестимісячного строку для її прийняття, що суперечить як статті 553 ЦК УРСР 1963 року, чинного на час виникнення спірних правовідносин, так і статті 1273 ЦК України, чинного на момент написання заяви.

Суд першої інстанції не перевірив чи пред`явлено позов до тієї особи, яка має відповідати за ним, чим допустив порушення норм матеріального та процесуального права, не залучив до участі у справі ОСОБА_2 , яка є правонаступником ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вирішивши спір без залучення до участі у справі відповідачем (співвідповідачем) правонаступника іншого спадкоємця ОСОБА_5 - ОСОБА_2 , суд першої інстанції порушив права останньої.

ОСОБА_1 як правонаступник ОСОБА_3 не позбавлена права на звернення до суду за захистом своїх прав з позовом до належного відповідача.

Оскільки апеляційний суд вирішує питання про законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції на час постановлення такого рішення є необґрунтованими доводи касаційної скарги про те, що апеляційний суд позбавив ОСОБА_1 як правонаступника ОСОБА_8 права власності на жилий будинок з господарськими будівлями АДРЕСА_1 , оскільки на час апеляційного провадження право власності та зазначене нерухоме майно було зареєстроване вже за її чоловіком ОСОБА_8 на підставі рішення суду першої інстанції.

Аргумент касаційної скарги щодо проведення ремонтних робіт у спірному нерухомому майні ОСОБА_1 і ОСОБА_8 не впливає на правильність висновків апеляційного суду щодо незаконності та необґрунтованості рішення суду першої інстанції.

Апеляційний суд належним чином дослідив обставини справи на підставі наявних доказів, застосував норми матеріального права, які підлягали застосуванню відповідно до встановлених фактичних обставин справи, що спростовує аргумент касаційної скарги про упереджений розгляд апеляційної скарги ОСОБА_2 .

Безпідставними є доводи касаційної інстанції про незаконне поновлення апеляційним судом ОСОБА_2 строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

ОСОБА_2 є правонаступником ОСОБА_5 , яка не була залучена до участі у справі.

Відповідно до статті 292 Цивільного процесуального кодексу України у редакції, чинній на час вирішення спору судами попередньої інстанції, право на апеляційне оскарження має особа, яка не брала участі у розгляді справи, якщо суд вирішив питання про її права та обов`язки.

Незалучення судом першої інстанції ОСОБА_2 до участі у справі обумовило її звернення з апеляційною скаргою після того, як вона отримала копію рішення першої інстанції у 2017 року, на що вона посилається у заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження. Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи, отже апеляційний суд правомірно поновив ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

Доводи касаційної скарги про порушення Козятинським місцевим центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги права ОСОБА_1 на безоплатну правову допомогу, що полягає у незаміні їй адвоката, що позбавляло її можливості ознайомитися з матеріалами справи у апеляційному суд, а також не відкладення апеляційним судом розгляду справи для надання ОСОБА_1 можливості ознайомитися з матеріалами справи не свідчать про незаконність рішення апеляційного суду.

Аргумент касаційної скарги щодо наміру спадкодавця за життя скласти заповіт на іншого сина не має правового значення.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржуване рішення апеляційного суду ухвалено без додержання норм матеріального та порушенням норм процесуального права, а зводяться лише до переоцінки доказів у справі, що відповідно до статті 400 ЦПК України перебуває поза межами повноважень Верховного Суду.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Суд апеляційної інстанції обґрунтовано та законно скасував рішення суду першої інстанції і відмовив у задоволенні позовних вимог.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржене рішення апеляційного суду постановлене без додержання норм матеріального і процесуального права.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржене рішення апеляційного суду без змін.

Щодо судових витрат

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки Верховний Суд не змінює судове рішення та не ухвалює нове, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Вінницької області від 18 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:В. М. Ігнатенко В. С. Жданова
В. О. Кузнєцов