ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 599/243/19Головуючий у 1-й інстанції Снігурський В.В.
Провадження № 22-ц/817/649/19 Доповідач - Щавурська Н.Б.
Категорія - 302090000
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2019 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Щавурська Н.Б.

суддів - Сташків Б. І., Хома М. В.,

секретаря - Сович Н.А.

сторін - представників позивача СК "Дніпро" - Рака Я.С.,

адвоката Колодовського О.В.,

розглянувши у відкритому провадженні апеляційну скаргу сільськогосподарського кооперативу "Дніпро" на рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 16 квітня 2019 року, постановлене суддею Снігурським В.В., у цивільній справі № 599/243/19 за позовом сільськогосподарського кооперативу "Дніпро" до товариства з обмеженою відповідальністю "Рубін 2013", ОСОБА_1 про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2019 року СК "Дніпро" звернувся до суду з уточненим в подальшому позовом про визнання недійсним укладеного 15.01.2018 року між відповідачами ОСОБА_1 і ТОВ "Рубін 2013" договору оренди належної на праві власності ОСОБА_1 земельної ділянки площею 2,564 га з кадастровим номером НОМЕР_1 та про визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди тієї ж земельної ділянки між СК "Дніпро" та ОСОБА_1 В редакції, долученій до позовної заяви.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що внаслідок укладення оспорюваного договору між відповідачами порушено визначене ст.33 ЗУ "Про оренду землі" переважне право кооперативу "Дніпро" на поновлення договору оренди, й крім цього, укладення оспорюваного договору під час дії попереднього договору оренди земельної ділянки, укладеного 11.10.2010 року з СК "Дніпро" суперечить вимогам закону, який забороняє ОСОБА_1 розпоряджатися земельною ділянкою, в той час як усі права на таку були передані позивачу.

Рішенням Зборівського районного суду Тернопільської області від 16 квітня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі СК "Дніпро" просить скасувати рішення суду, вважаючи його прийнятим у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, з порушенням норм матеріального права та ухвалити нове, яким вказаний позов задовольнити.

В обґрунтування доводі в апеляційної скарги посилається на ненадання судом належної правової оцінки факту одночасного надання ОСОБА_1 в оренду однієї і тієї ж земельної ділянки двом орендарям кооперативу "Дніпро" на підставі договору оренди від 11.10.2010 року, строк дії якого закінчувався лише 19.10.1918 року, та товариству "Рубін" на підставі договору від 15.01.2018 року, в той час як строк дії попереднього договору не закінчився.

Звертає увагу на невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи в частині недотримання кооперативом "Дніпро" визначених законом строків повідомлення орендодавця про бажання скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк з посиланням на те, що ч. 2 ст.33 ЗУ "Про оренду землі" передбачає повідомлення орендодавця про намір скористатися переважним правом, в тому числі, не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі й з урахуванням наявних у справі доказів про направлення відповідачу ОСОБА_1 Додаткової угоди 17.09.2018 року, в той час як строк дії попереднього договору закінчувався 19.10.2018 року, позивачем було дотримано передбачену вищевказаним Законом процедуру з метою укладення договору на новий строк.

Крім цього, такими, що не відповідають обставинам справи є й висновки суду першої інстанції в частині дотримання орендодавцем передбаченого ЗУ "Про оренду землі" обов`язку надати у визначені законом строки відповідь на своєчасно надісланий орендарем лист, і як наслідок - на реалізацію орендарем права на свободу договору, оскільки з урахуванням тієї обставини, що лист-повідомлення кооперативу "Дніпро" орендодавець отримав лише 21.09.2018 року, надісланий ним 19.09.2018 року без належного обґрунтування підстав відмови щодо укладення додаткової угоди та лист від 02.11.2018 року, направлений з порушенням визначеного Законом місячного строку для надання відповіді на пропозицію орендаря не можуть вважатися такими, що свідчать про добросовісність дій орендодавця. В зв`язку з цим, вважає, що судом не надано належної правової оцінки обставинам, що свідчать про наявність правових підстав для пролонгації договору оренди на той самий строк і на тих самх умовах, передбаченизх ч. 6 ст. 33 ЗУ "Прол оренду землі", а саме, - факту користування орендарем земельною ділянкою після закінчення договору оренди і відсутності протягом місяця заперечення орендодавця проти такого користування, що можна кваліфікувати як "мовчазну згоду" орендодавця на пролонгацію договору.

Також, звертає увагу на порушення судом норм матеріального права, що полягають у невірному тлумаченні судом вимог ч. 2 ст. 33 ЗУ "Про оренду землі", якою окрім договірного строку визначено також місячний (присікальний) строк надіслання орендарем повідомлення про намір укладення нового договору; ч. 5 ст. 33 цього ж Закону що стосується обґрунтованості заперечення орендодавця на поновлення договору оренди; ст. 627 ЦК України щодо тлумачення свободи договору, реалізація якої обмежується з врахуванням вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості, а також - у незастосуванні судом до спірних правовідносин вимог законів, що підлягали застосуванню: ч.ч. 1-5 ст. 33 ЗУ "Про оренду землі" в частині наявності у позивача підстав для переважного права на поновлення договору оренди; ст.203, 215 ЦК України в частині наявності підстав для визнання оспорюваного договору недійсним.

У своєму відзиві ТОВ "Рубін 2013" відносно апеляційної скарги заперечує, вважаючи рішення суду таким, що прийняте відповідно до норм чинного законодавства. Звертає увагу на те, що право оренди за новим договором зареєстровано 27.12.2018 року, тобто після закінчення строку дії попереднього договору, який закінчився 18.10.2018 року. Також, вказує, що в п. 8 договору оренди земельної ділянки від 11 жовтня 2010 року сторони за взаємною згодою встановили 60 денний термін для направлення повідомлення про намір продовжити його дію, тому СК "Дніпро" мав би направити відповідне повідомлення про свій намір скористатися переважним правом до 19.08.2018 року, а не до 17.09.2018 року, як він помилково стверджує в апеляційній скарзі.

Відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_1 не надходив.

У судовому засіданні представники позивача СК "Дніпро" - голова кооперативу Рак Я.С., адвокат Колодовський О.В. апеляційну скаргу підтримали, зіславшись на доводи, викладені в ній.

Ні відповідач ОСОБА_1 , ні представник відповідача ТОВ "Рубін 2013", будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, що у відповідності до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши пояснення представників позивача, перевіривши законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що 11 жовтня 2010 року між СГ "Дніпро" (орендар) та ОСОБА_2 (орендодавець) було укладено договір оренди земельної ділянки, розташованої на території Малашовецької сільської ради Зборівського району Тернопільської області, площею 2,564 га з кадастровим номером НОМЕР_1 . Даний договір зареєстровано в Управлінні Держкомзему в Зборівському районі 19 жовтня 2011 року (а.с.6).

06 березня 2017 року право власності на вищевказану земельну ділянку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_1 , який набув її у власність в порядку спадкування після померлої матері ОСОБА_2 (а.с.13).

17 вересня 2018 року СК "Дніпро" направив ОСОБА_1 лист-повідомлення від 18.08.2018 року про поновлення укладеного раніше договору оренди землі з додатковою угодою до нього (а.с. 9).

19 вересня 2018 року ОСОБА_1 направив на адресу СК "Дніпро" лист, в якому вказав, що в зв`язку з неотриманням від товариства листа про намір продовжити договір та додаткової угоди не бажає поновлювати договір оренди на новий строк (а.с. 11).

21 вересня 2018 року ОСОБА_1 отримав надісланий 17.09.2018 року товариством "Дніпро" на його адресу лист-повідомлеення з набіром продовжити договір оренди на новий строк (а.с. 10).

02 листопада 2018 року ОСОБА_1 повторно направив СКГ "Дніпро" лист про припинення договору оренди з вимогою повернути земельну ділянку (а.с.12).

27 грудня 2018 року проведено державну реєстрацію підписаного 15.01.2018 року між орендодавцем ОСОБА_1 та орендарем ТОВ "Рубін 2013" строком на сім років договору оренди земельної ділянки площею 2,564 га з кадастровим номером НОМЕР_1 на території Малашовецької сільської ради Зборівського району (а.с.13).

Частиною ч. 4 ст. 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно вимог ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема Законом України «Про оренду землі».

Правові підстави поновлення договору оренди землі визначаються ст. 33 Закону України «Про оренду землі», яка фактично об`єднує два випадки пролонгації договору оренди землі.

Відповідно до ч.ч. 1 - 5 ст. 33 Закону України по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, установлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Частинами 8,11 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку.

Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди можуть бути оскаржені в суді.

Частиною 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено іншу підставу поновлення договору оренди землі. Зокрема, у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 22.05.2019 року в справі № 233/844/18 погодилася з тим, що реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена ч.1 ст.33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури і строків.

Для застосування ч. 1 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди згідно частинами 2-5 цього закону необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належно виконує свої обов`язки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення.

Для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов`язки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди.

Отже, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що переважне право орендаря, яке підлягає захисту відповідно до ст. 3 ЦПК України, буде порушене в разі укладення договору оренди з новим орендарем при дотриманні процедури повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право, продовження користування земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди і відсутності протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди заперечень орендодавця щодо поновлення договору.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно вимог ч. 1 ст. 125 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цих прав.

За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст. 76 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що орендарем СК "Дніпро" не дотримано визначеної ч. 2 ст. 33 ЗУ "Про оренду землі" процедури поновлення договору оренди на новий строк, в той час як орендодавцем ОСОБА_1 дотримано встановлених ч.ч. 5, 6 ст. 33 цього ж Закону обов`язків, а відтак - з відсутності у позивача правових підстав вважати його права порушеними та відповідності вимогам ст. 627 ЦК України реалізації орендодавцем ОСОБА_1 свого права на свободу договору.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, як такими, що відповідають вимогам закону й зроблені на підстав наявних у справі доказів.

Зокрема, встановивши, що п. 8 укладеного між сторонами договору передбачає наявність в орендаря переважного права на укладення договору оренди на новий строк за умови письмового повідомлення орендодавця не пізніше як за 60 днів до закінчення строку дії договору, а також те, що відповідне повідомлення було надіслано ОСОБА_1 лише 17.09.2018 року, в той час як договір з урахуванням дати його державної реєстрації, закінчувався 18.10.2018 року, тобто за 31 день до закінчення строку дії договору, суд першої інстанції, на думку колегії суддів, прийшов до вірного висновку про порушення позивачем вимог ч. 2 ст. 33 ЗУ "Про оренду землі", яка передбачає направлення такого повідомлення в строк встановлений договором, але не пізніше, ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

При цьому, беручи до уваги те, що позивачем не дотримано умов укладеного між сторонами договору в частині встановлених за погодженням сторін строків направлення листа-повідомлення, який (договір) в силу вимог ч. 1 ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами, направлення орендарем листа-повідомлення за 31 день до закінчення строку дії договору, в той час як останній передбачав 60-денний строк, на думку колегії суддів, не може вважатися належним виконанням орендарем умов договору з підстав, передбачених ч. 2 ст. 33 Закону, де умові направлення повідомлення не пізніше як за місяць до спливу строку договору оренди, визначеною даною нормою закону передує умова направлення такого повідомлення у строк, встановлений договором. На думку колегії суддів, обмеження надіслання повідомлення місячним строком жодним чином не заперечує умови направлення такого саме у строк, встановлений договором, а виходячи зі змісту такого обмеження, - встановлене лише для забезпечення права орендодавця мати визначений ч. 5 цієї ж статті час (який також складає 1 місяць) для розгляду такого повідомлення та прийняття відповідного рішення. У зв`язку з наведеним, доводи апеляційної скарги СК "Дніпро", що стосуються невідповідності висновків суду фаткичним обставинам справи в частині своєчасного направлення орендарем листа-повідомлення орендодавцю на увагу колегії суддів не заслуговують. Додатково, колегія суддів звертає увагу апелянта на наявність у сторін договору передбаченого ч. 3 ст. 6 ЦК України права відступлення від положень актів цивільного законодавства і врегулювання своїх відносин на власний розсуд, що й було зроблено у п.8. договору від 11.10.2010 року в частині встановлення строків для направлення листа повідомлення й що жодним чином не суперечить вимогам ч. 3 ст. 33 ЗУ "Про оренду землі".

Беручи до уваги ту обставину, що ні у строк встановлений договором, ні за місяць до спливу строку договору оренди ОСОБА_1 не отримав будь-якого повідомлення від СК "Дніпро" з намірами продовжити договір оренди на новий строк, відповідно направлення ним з власної ініціативи листа відповідачу 19.09.2018 року, на думку колегії суддів слід вважати належним виконанням ОСОБА_1 вимог закону в частині повідомлення орендаря про відсутність у нього намірів поновлювати договір оренди на новий строк.

При цьому, доводи апеляційної скарги позивача в частині невідповідності обставинам справи висновків суду першої інстанції щодо дотримання орендодавцем передбаченого ЗУ "Про оренду землі" обов`язку надати у визначені ч. 5 ст. 33 строки відповіді на своєчасно надісланий орендарем лист, і як наслідок - на реалізацію орендарем права на свободу договору, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки з урахуванням встановленої судом обставини, що лист-повідомлення не був надісланий ОСОБА_1 своєчасно, факт встановлення судом строків дотримання орендодавцем вимог закону в частині наданні відповіді на такий лист, на думку колегії суддів, не має жодного правового значення.

Не приймає до уваги колегія суддів й доводи апеляційної скарги в частині наявності підстав для визнання договору недійсним з посиланням на неврахування судом факту передачі однієї і тієї ж земельної ділянки в оренду двом орендарям, зокрема - товариству "Рубін 2013" шляхом укладення з ним договору 15.01.2018 року, в той час як договір з попереднім орендарем закінчувався 18.10.2018 року, оскільки, по-перше, до моменту державної реєстрації договір оренди не є укладеним в розумінні вимог ч. 1 ст. 125 ЗК України; по-друге, з урахуванням недотримання визначеної ч. 2 ст. 33 ЗУ "Про оренду землі" процедури поновлення договору оренди, права позивача не можуть вважатися порушеними, й по-третє, запис про державну реєстрацію права оренди ТОВ "Рубін 2013", який відповідно до ч. 1 ст.125 ЗК України є доказом виникнення в останнього права оренди, внесено на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 27.12.2018 року, тобто після закінчення строку дії договору від 11.10.2010 року. Додатково, колегія суддів приймає до уваги й визнану представниками позивача в ході апеляційного розгляду справи обставину, що сам по собі факт підписання між відповідачами у справі 15.01.2018 року нового договору оренди жодним чином не перешкодив позивачу користуватися переданою йому згідно договору оренди від 2010 року земельною ділянкою до дня спливу строку договору, зібрати урожай, оскільки до того часу як строк договору закінчився ТОВ "Рубін 2013" не приступало до використання земельної ділянки.

Інші доводи, наведені в обґрунтування апеляційної скарги, не можуть бути підставами для скасування судового рішення, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні позивачем норм матеріального та процесуального права й зводяться до переоцінки судом доказів.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції повно з`ясовано обставини справи, правильно застосовано норми цивільного права, висновки суду відповідають наданим доказам, тому рішення суду скасуванню не підлягає.

Враховуючи те що, рішення суду першої інстанції постановлено з дотриманням норм процесуального права, із з`ясування істотних обставин справи, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, апеляційна скарга АТ КБ "Приватбанк" не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 35 ч. 1; 259 ч.ч. 1, 2, 6, 8; 374 ч. 1 п. 1; 375 ч. 1; 381 ч.ч. 1, 3; 382 ч.ч. 1, 2; 384 ч. 1; 389 ч. 1 п. 1; 390 ч. 1 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу сільськогосподарського кооперативу "Дніпро" - відхилити.

Рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 16 квітня 2019 року - залишити без змін.

Судові витрати покласти на сторони, в межах ними понесених.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції в особі Верховного Суду протягом тридцяти днів з дні складання повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення 23 липня 2019 року.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи