Справа № 562/1791/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" червня 2019 р.

Здолбунівський районний суд

Рівненської області

в складі : головуючого-судді Мички І.М.

при секретарі Кондратюк Н.В.

за участю представника позивача за

первісним позовом та предстаавника

відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1

відповідача за первісним позовом

позивача за зустрісним позовом ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні суду в м. Здолбунів цивільну справу за позовом КП »Здолбунівкомуненергія» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергія та зустрічним позовом ОСОБА_2 до КП »Здолбунівкомуненергія» про захист прав споживача, -

встановив:

Відповідач у справі ОСОБА_2 являвся власником квартири за адресою АДРЕСА_1 .

05.09.2018 року ОСОБА_2 відчужив дану квартиру згідно договору купівлі продажу гр. ОСОБА_3 та провів державну реестрацію даної угоди.

Відповідач користувався у період з 13.10.2016 року по 31.03.2017року послугами КП «Здолбунівкомуненергія».

Відповідно до актів подачі теплової енергії у даний будинок, дана послуга ним отримана однак своїх зобов`язань по оплаті наданих послуг не виконував.

Сума заборгованості , за період з 13.10.2016 р. по 31.03.2017 р. складає 4926,37 грн.

Згідно з вимогами чинного законодавства споживач несе відповідальність за недотримання вимог нормативно - правових актів у сфері теплопостачання та житлово - комунальних послуг. Водночас позивач просить стягнути з відповідача суму внаслідок інфляційних процесів за відповідні місяці становить 134,68 грн. а три відсотки річних від боргу складає 37,58 грн.

В судовому засіданні 15.06.2017р. представник позивача надав суду заяву про збільшення позовних вимог та просить стягнути з відповідача заборгованість за спожиту теплову енергію в сумі 4926,37 грн. Зокрема просить визнати договір № 18-20-15 від 30.09.16р. про надання послуг КП «Здолбунівкомуненергія» споживачу ОСОБА_2 власнику квартири АДРЕСА_2 укладеним 30.09.2016року на умовах, передбачених нормативним актом обов`язкової дії.

В подальшому позивач за первісним позовом КП «Здолобунівкомуненергія» відмовився від позовних вимог щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_2 за спожиту теплову енергію, залишаючи в силі вимогу щодо визнання договору укладеним.

У судовому засіданні представник позивача підтримав свою уточнену позовну вимогу та просив її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 подав до суду зустрічний позов до КП`Здолбунівкомуненергія» про захист прав споживача, яким просить у позові відмовити , додав свої заперечення та їх обгрунтування.

В судовому засіданні відповідач заперечив проти позовних вимог КП» Здолбунівкомуненергія» та просив відмовити в їх задоволенні за безпідставністю. Зокрема неодноразово посилаючись на свої обгрунтування змінював вимоги зусрічного позову, фактично заперечуючи позовним вимогам КП «Здолбунівкомуненергія».

Дослідивши матеріали справи, заслухавши сторони у справі судом встановлені наступні обставини:

Власником квартири за адресою АДРЕСА_1 був відповідач.

05.09.2018 року відповідач ОСОБА_2 продав квартиру за адресою АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_3 та провів державну реєстрацію данорї угоди.

Згідно актів подачі теплової енергії у даний будинок відповідач користувався послугами КП »Здолбунівкомуненергія», однак своїх зобов`язань по оплаті наданих послуг не виконав. Сума заборгованості за період з 13.10.2016 р. по 31.03.2017 р. складає 4926,37 грн.

В судовому засіданні встановлено, що згідно рішення Здолбунівського районного суду від 25.07.2016 року договір укладений між ОСОБА_2 та Комунальним підприємством « Здолбунівкомуненергія» №18-20-15 з надання послуг з централізованого опалення від 15.11.2011 року розірвано. В подальшому договір між сторонами не укладався.

Відповідно до довідки виданої КП`Здолбунівкомуненергія» від 06.09.2018 року заборгованість за теплопостачання за адресою АДРЕСА_1 відсутня.

Згідно довідки виданої КП »Здолбунівкомуненергія» №09-1718 від 17.10.2018 року, ОСОБА_2 не є абонентом даного підприємства, оскільки відповідно до договору купівлі - продажу від 05.09.2018 року посвідченого приватним нотаріусом Семенюк Ж.П. власником квартири АДРЕСА_3 є ОСОБА_3 .

Згідно п.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов"язків цивільного характеру.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є :власник, споживач,виконавець,виробник. Відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Стаття 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачає надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку на підставі договору, що укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою особою.

Матеріалами справи підтверджено, що договір про надання послуг з централізованого опалення від 15.11.2011 року розірвано. Водночас встановлено, що відповідач не є власником квартири за адресою АДРЕСА_1 , що дає підстави для відмови в задоволенні первісного позову в повному обсязі.

Зокрема судом встановлено, що ОСОБА_2 повністю сплатив борг перед КП «Здолбунівкомуненергія» у сумі 13518,00грн. станом на 05.09.2018року, позивач немає жодних претензій до ОСОБА_2 немає.

За таких обставин судом не встановлено обгрунтованих підстав для зобов`язання щодо укладення договору про надання послуг з теплополстачання ОСОБА_2 з КП «Здолбунівкомуненергія».

Щодо вирішення зустрічного позову суд приходить до висновку про наступне :

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а ст. 5 ЦПК України передбачає, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений нормами України.

Згідно ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В заявленому зустрічному позові позивач ОСОБА_2 фактично заперечує обставинам зазначеним в основному позові до нього та обгрунтовує своїми доводами, які на його думку повністю спростовують вимоги позивача.

Як встановлено судом, зустрічний позов та його обгрунтування, які є досить об`ємними та були предметом дослідження у даному судовому засіданні та у неодноразових судових справах, по яких постановлені судові рішення, які перебувають у законній силі, зокрема Верховним судом України дають суду підстави для відмови у задоволенні зустічних вимог ОСОБА_2 ,які як встановлено судом є непослідовними, суб`єктивними та недостатньо обгрунтованими .

Під час судового розгляду зустрічного позову ОСОБА_2 позивачем неодноразово збільшувались позовні вимоги , які не знайшли свого документального об`єктивного підтвердження під час їх дослідження.

Позивач за зустрічним позом обгрунтовуючи свої вимоги не довів підставність додаткових позовних вимог в контексті винесених рішень судовими інстанціями , які перебувають у законній силі. Тому суд прийшов до переконання про їх безпідставність та недоведеність, що спонукає суд для відмови у зустрічному позові.

В судовому засіданні ОСОБА_2 не було надано достатньо доказів порушення його прав як споживача.

Аналізуючи досліджені у судовому засіданні усі докази надані сторонами враховуючи тривалість конфлікту та рішень різних судових інстанцій з цього приводу, які перебувають у законній силі суд дійшов переконливого висновку про відсутність достатніх підстав для задоволення позовних вимог сторін.

Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, письмовими, речовими і електронними доказами.

Враховуючи, вищевикладене, суд приходить до висновку що в задоволенні позовних вимог КП`Здолбунівкомуненергія» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію та у зустрічному позові ОСОБА_2 до КП`Здолбунівкомуненергія» про захист прав споживача слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись статтями 259, 265, 268, 280 ЦПК України,

вирішив:

У задоволенні позову КП`Здолбунівкомуненергія» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію - відмовити.

У зустрічному позові ОСОБА_2 до КП`Здолбунівкомуненергія» про захист прав споживача - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду через Здолбунівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 04 липня 2019 року.

Суддя: