ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2019 року м. Херсон

справа № 766/863/19

провадження № 22-ц/819/747/19

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого ( суддя-доповідач)Чорної Т.Г.,
суддів:Пузанової Л.В.,
Склярської І.В.
секретарПавловська Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» Білої І.В., на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області у складі судді Дорошинської В.Е. від 12 лютого 2019 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Надра», Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби м. Херсон Головного територіального управління юстиції у Херсонській області про скасування тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України застосоване судом, за поданням державного виконавця, як захід забезпечення виконання судового рішення про стягнення з нього, ОСОБА_1 , боргу у розмірі 301 286,12 грн на користь Відкритого акціонерного товариства Комерційний банк «Надра».

Посилаючись на те, що виконавчий лист на виконанні не перебуває, а застосоване судом обмеження у праві виїзду за межі України порушує його конституційне право на свободу пересування та на вільний вибір професії, оскільки його джерелом доходу є робота, саме за межами України, що може привести до втрати роботи, як єдиного джерела доходу, та приведе не тільки до неможливості виконання боргових зобов`язань, а й до погіршення його матеріального становища, заявник просив суд скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, яке встановлене ухвалою Дніпровського районного суду м.Херсона від 14 грудня 2009 року.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 12 лютого 2019 року заяву ОСОБА_1 задоволено.

Тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України на підставі ухвали Дніпровського районного суду м. Херсона від 14 грудня 2009 року - скасовано.

Не погоджуючись з ухвалою суду, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» Біла І.В., подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 , вважаючи, що судом порушено норми процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що заявником не надано до суду жодного доказу , який би підтверджував виконання ним зобов`язань по рішенню суду шляхом перерахування коштів на рахунок Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» чи на депозитний рахунок органу державної виконавчої служби. Також, судом не досліджено чи виносилась постанова про закінчення виконавчого провадження з фактичним виконанням рішення суду. Станом на сьогоднішній день рішення суду не виконано, зобов`язання заявника перед банком не припиненні, а тому скасування тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України є безпідставним та передчасним.

Письмовий відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що заочним рішеннями Дніпровського районного суду м. Херсона від 14 липня 2009 року з ОСОБА_1 на користь ВАТ КБ «Надра» стягнуто борг за кредитним договором від 27 грудня 2007 року в розмірі 299 556, 12 грн. та судові витрати в розмірі 1730 грн. ( а.с.5).

Рішення суду було звернуто до примусового виконання, в процесі якого за поданням державного виконавця, яким було відкрито дане виконавче провадження, ухвалою Дніпровського районного суду м. Херсона від 14 грудня 2009 року було встановлено тимчасове обмеження відносно громадянина України ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспорту та заборонено боржнику виїжджати за межі України до моменту виконання зобов`язання згідно виконавчого листа №2-4046/09 виданого 25.09.2009 року Дніпровським районним судом м. Херсона, про стягнення з ОСОБА_1 боргу в розмірі 301286,12 грн на користь ВАТ КБ «Надра»( а.с. 6).

Із інформації Дніпровського районного відділу ДВС м. Херсон ГТУЮ у Херсонській області, яка надійшла на адресу апеляційного суду, вбачається, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження № 36242599 з виконання виконавчого листа №2-4046/09 виданого 25.09.2009 року Дніпровським районним судом м. Херсона, про стягнення з ОСОБА_1 боргу в розмірі 301286,12 грн на користь ВАТ КБ «Надра». 14.11.2014 року державним виконавцем винесена постанова про повернення виконавчого провадження в порядку п. 7 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з тим, що майно боржника, яке оголошено в розшук не виявлено органами поліції протягом року з дня оголошення. Надати більш детальну інформацію щодо виконання судового рішення не має можливості у зв?язку зі знищенням виконавчого провадження за закінченням терміну зберігання, передбаченого Порядком роботи з документами в органах державної виконавчої служби. Станом на 31.05.2019 року вказаний виконавчий документ на виконання до відділу не пред?являвся.

Отже належними та допустимими доказами банк не довів той факт, що після повернення стягувачу в листопаді 2014 року виконавчого листа, у передбачений ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» строк виконавчий документ пред`являвся до виконання.

При цьому, в матеріалах справи відсутні будь-які докази свідомого ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, коли він мав змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робив цього без поважних причин; відсутні відомості про обізнаність боржника щодо наявності відкритого виконавчого провадження та строків його добровільного виконання; про характер та розмір невиконаних зобов`язань; про направлення до суду подання щодо встановлення відносно боржника тимчасового обмеження у праві виїзду.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

В силу ст. 13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст. 313 Цивільного кодексу України (далі - ЦК), відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Це право віднесено у ЦК до особистих немайнових прав фізичної особи (кн. друга ЦК), а саме - до особистих немайнових прав, що забезпечують природне існування фізичної особи (гл. 21 кн. другої ЦК). Відповідно до ч. 3 ст. 269 ЦК особисті немайнові права тісно пов`язані з фізичною особою. Фізична особа не може відмовитись від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом від 21 січня 1994 р. № 3857-XII "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" (далі - Закон № 3857-XII).

За змістом п. 19 ч. 3 ст. 18 вказаного Закону державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобов`язань за рішенням.

Відповідно до ч. 5-8ст. 441 ЦПК України, суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Оскільки законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду як захід забезпечення виконання судового рішення, та зважаючи на те, що після повернення виконавчого документа стягувачу, останній у передбачений ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» строк не пред`явив виконавчий документ до виконання, на теперішній час примусове виконання судового рішення не здійснюється, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують і не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленого в справі судового рішення, а тому підлягають відхиленню.

Ухвала суду постановлена з дотриманням норм матеріального і процесуального права і підстав для її скасування та ухвалення нового судового рішення колегія суддів не вбачає. На підставі викладеного, керуючись статтями 367, 374, 375 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» Білої І.В., залишити без задоволення, а ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 12 лютого 2019 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Т.Г.Чорна

Судді: Л.В.Пузанова

І.В.Склярська

Повний текст постанови складено 25 липня 2019 року

Суддя Т.Г. Чорна