КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 755/8930/18 Головуючий у суді першої інстанції: Виниченко Л.М.
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/3524/19 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Волошина В.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Панченко М.М., Слюсар Т.А.

при секретарі Маличівській Н.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 27 листопада 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Лисенко Ольга Олександрівна про зміну черговості одержання права на спадкування за законом.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

14 червня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зміну черговості одержання її права на спадкування з четвертої черги за законом на другу чергу за законом із спадкоємцями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо спадщини померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 (а.с. 31-34).

Позовні вимоги мотивовані тим, що з вересня 2004 по 11.11.2014 вона та ОСОБА_5 проживали однією сім`єю чоловіка та дружини без шлюбу в квартирі АДРЕСА_1 . Разом з ними проживала мати ОСОБА_5 ОСОБА_4 , 1929 року народження.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 , після чого позивач залишилась проживати з ОСОБА_4 в квартирі АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , її похованням займалась позивач. Весь час ніхто, крім позивача, ОСОБА_4 не доглядав, не надавав

матеріальну допомогу.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 .

20.08.2015 позивач звернулась до приватного нотаріуса КМНО Лисенко О.О. із заявою про прийняття спадщини.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 06.04.2017 було встановлено факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_4 з листопада 2004 по ІНФОРМАЦІЯ_1 - день смерті ОСОБА_4 .

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 27 листопада 2018 року у задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Лисенко Ольга Олександрівна про зміну черговості одержання права на спадкування за законом відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду позивач ОСОБА_1 а подала на нього апеляційну скаргу, посилаючись на те, що воно ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, є несправедливим. Зокрема зазначала, що рішенням суду у справі № 755/6483/16-ц при встановлені факту проживання однією сім`єю доведено належними доказами всі юридичні факти, а саме: 1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1 - 3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, які дають право зміни черговості у спадкуванні. Просила рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 відповідач ОСОБА_3 зазначав, що рішення суду першої інстанції є законним та обгрунтованим, оскільки позивач не довела своїх позовних вимог. Просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

У судове засідання 3-я особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Лисенко Ольга Олександрівна не з`явилася, повідомлена про день і час розгляду справи.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вимог частини 1 статті 44 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 371 ч.1 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги та статті 120 ЦПК щодо строків процесуальних дій, а також зважаючи на вимоги ч. 2 ст.372 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку 3-ї особи Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Лисенко Ольгу Олександрівну в судове засідання, яка про час та місце розгляду справи повідомлена, просила справу розглядати у її відсутності, такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

За правилами ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Лисенко Ольга Олександрівна про зміну черговості одержання права на спадкування за законом суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог щодо зміни черговості одержання права на спадкування, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність визначених законом всіх юридичних фактів у їх сукупності, за наявності яких у позивача могло виникнути право на зміну черговості спадкування з підстав, передбачених ч. 2 ст. 1259 ЦК України.

Проте, з такими висновками суду погодитись не можна виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Разом з тим, рішення суду не відповідає вимогам вищезазначеної норми, при його ухваленні суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, які мають значення для правильного вирішення спору, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, недоведено обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до постановлення незаконного та необгрутованого рішення.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 11.03.2015 серії НОМЕР_1 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві (а.с.35 т.1).

За життя ОСОБА_4 заповіт не складала.

Спадкова справа № 23/2015 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 була відкрита приватним нотаріусом Київською міського нотаріального округу Лисенко О.О, за заявою позивача ОСОБА_1 20 серпня 2015 року про прийняття спадщини.

Відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заяви про прийняття спадщини були подані 09.09.2015.

Відповідно до ч.5, ст.82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі,що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 04 серпня 2015 року було встановлено факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у період з листопада 2004 року по листопад 2014 року ( в інших шлюбах не перебували а.с.21,22), введення спільного господарства, спільного бюджету, мали один до одного взаємні права та обов`язки. З матеріалів справи вбачається, що нині уже покійні ОСОБА_5 -син та ОСОБА_4 - мати проживали за однією адресою: АДРЕСА_2 .

Зі змісту вказаного рішення випливає, що ОСОБА_1 факт встановлювався з метою оформлення документів по догляду за хворою матір`ю померлого ОСОБА_5 - ОСОБА_4 , яка потребувала стороннього догляду. Також в матеріалах справи знаходиться довіреність видана ОСОБА_4 на ім`я ОСОБА_1 від 09.12.2014 щодо оформлення спадкового майна після смерті сина.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 20 грудня 2016 року встановлено факт родинних відносин, що відповідачі у даній справі - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є двоюрідними онуками померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 (а.с. 38-41 т.2).

Статтями 1216, 1217 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (стаття 1223 ЦК України).

Згідно зі статтями 1262, 1264 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, мають право на спадкування за законом у четверту чергу.

Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Стаття 1259 ЦК України передбачає, що фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Аналіз вказаної норми закону дає підстави для висновку, що судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування.

Право на пред`явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом.

Підставами для задоволення такого позову є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом.

Для задоволення позову необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин.

Суд першої інстанції ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог зазначив, що позивачем на підтвердження позовних вимог суду надано лише рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 06.04.2017 по справі № 755/6483/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_7 про встановлення факту проживання однією сім`єю, усунення від права на спадкування та визнання права власності на спадкове майно. Проте, вказаним рішенням суду не встановлено та у ході розгляду даної справи не доведено суду жодними доказами обставини щодо надання тривалого часу позивачем спадкодавцю нематеріальних послуг, а також матеріального забезпечення ОСОБА_1 ОСОБА_4 під час їх спільного проживання.

Положенням ч.7 ст. 81 ЦПК України визначено, що суд не може збирати докази що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Проте, вимоги цієї норми судом не були виконані.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 06 квітня 2017 року (справа №755/6483/16-ц) встановлено факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_4 з листопада 2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_5 -день смерті ОСОБА_4 . І ця обставина не була спростована сторонами справи.

Із матеріалів зазначеної справи (справа №755/6483/16-ц) вбачається, що ОСОБА_4 народилася у 1929 році і на момент, коли вона стала проживати разом з ОСОБА_1 однією сім`єю їй виповнилося 75 років і вона була пенсіонеркою. А відповідно до вікової класифікації Всесвітньої організації охорони здоров`я: 60-75 років - похилий вік; 75-90 років - старечий вік. Згідно виписки стаціонарного хворого із історії хвороби №8029 ОСОБА_4 (а.с.9-10) від 12.06.2001-21.06.2001 їй був встановлений діагноз гостре порушення мозкового кровообігу ішемічного характеру по типу «малого інсульту» в басейні лівої СМА у вигляді правостороннього легкого геміпарезу, гемігіпестезії на фоні дискуляторної енцелефалопатії 111 ступеня, обумовленої гіпертонічною хворобою 111 ступеня, церебральним атеросклерозом. Малися скарги на неможливість ходити, погіршення мови, слабкість та оніміння правих кінцівок. Виписана в задовільному стані на амбулаторне лікування у невролога і терапевта. В період 25.02.2005-02.03.2005 ОСОБА_4 також перебувала на стаціонарному лікуванні (виписка із історії хвороби №705 а.с. 11) у неврологічному відділенні з діагнозом церебральний сосудистий криз. Тобто, на час коли позивач тільки стала проживати із ОСОБА_4 (2004 рік), остання уже мала цілу низку захворювань та мала похилий вік.

З матеріалів справи, а також витребуваних судом апеляційної інстанції справ вбачається, що стан здоров`я нині уже покійної при житті не покращувався, а з роками погіршувався.

Так, із витягу з історії хвороби №14/3267 неврологічного відділення КМКЛ №3 від 12.03.2014 (стаціонар) ОСОБА_4 , 1929 року народження, вік 84 роки встановлено діагноз повторне гостре порушення мозкового кровообігу ішемічного характеру в басейні правої СМА з лівобічним помірно вираженим геміпарезом на тлі дисцикулярної енцефалопатії 111 ступеня залишкових явищ ГПМК в басейні правої СМА (2004), гіпертонічної хвороби 111 ступеня церебрального атеросклерозу.

Із виписки №15/1099 із медичної картки стаціонарного хворого від 24.01.2015 - діагноз повторне гостре порушення мозкового кровообігу (2014) за типом ішемії у правій СМА (клінічно) з виливом на стовбур головного мозку, потребувала постійного стороннього догляду з березня 2014 року, з 24.01.2015 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 знаходилася в комі. Кома, як особливий патологічний стан організму, який супроводжується пригніченістю або непритомністю. Особливої складності набуває організація у коматозних хворих харчування. За непритомності хворого годують через зонд. Хворі у коматозному стані потребують постійного нагляду і догляду. Такий догляд медикаментозне забезпечення, зондове харчування за нею здійснювала ОСОБА_1 (а.с. 8-11). Проте, про такий стан здоров`я ОСОБА_4 було відомо і відповідачам, але вони опікувалися своїми більш близькими родичами. При житті ОСОБА_4 , ОСОБА_1 проводила оплату за квартиру, про що свідчать відповідні квитанції, допитані свідки також підтвердили проживання ОСОБА_4 з ОСОБА_1 та постійний догляд останньою за хворою ОСОБА_4 . Після смерті ОСОБА_4 (85 років старечий вік) її похованням також займалася ОСОБА_1 .

Суд першої інстанції при розгляді справи не взяв до уваги зазначені докази, не надав їм правової оцінки і помилково прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог за їх недоведеністю.

Встановивши, що ОСОБА_1 з 2004 по 11.03.2015 проживала однією сім`єю з ОСОБА_4 , всі ці роки забезпечувала її доглядом і піклуванням, а особливо останні роки, в яких вона потребувала у зв`язку із погіршенням стану здоров`я, апеляційний суд вважає правильним застосувати до спірних правовідносин положення статті 1259 ЦК України і визнати за позивачем право на спадкування з четвертої черги разом із спадкоємцями другої черги ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - відповідачами у справі.

Відповідно до положень статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судові витрати, понесені позивачем ОСОБА_1 у зв`язку з розглядом справи необхідно віднести на відповідачів у розмірі по 928,70 грн. на кожного.

Ураховуючи фактичні обставини справи, вимоги закону, колегія суддів приходить до висновку,що судове рішення не відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що є підставою для його скасування з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 376, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів ,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 27 листопада 2018 року скасувати та ухвалити нове наступного змісту. Позов задовольнити. Змінити черговість одержання права на спадкування з четвертої черги за законом ОСОБА_1 на другу чергу за законом із спадкоємцями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відносно спадкового майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 928,70 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 928,70 грн.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. При оголошенні вступної та резолютивної частин судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:

Судді: