Справа №442/4541/19
Провадження №2/442/1248/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2019 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області у складі :

головуючого - судді Крамара О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Малик О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом Органу опіки та піклування виконавчого комітету Дрогобицької міської рад, в інтересах дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до ОСОБА_3 , третя особа: Дитячий будинок « Оранта» про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

встановив :

24.06.2019 позивач звернувся з позовом до відповідача, в якому просить : позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , 1986 року народження, стосовно дітей : ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; стягувати аліменти з ОСОБА_3 на користь Дитячого будинку «Оранта» м. Дрогбича , що АДРЕСА_2 , на утримання дітей : ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення кожною дитиною повноліття.

В обґрунтування позову посилається на те, що відповідач реєстрацію народження дітей : дітей : ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проведено відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. Діти були влаштовані у Дитячий будинок «Оранта» та з 27.07.2018 перебувають у відділі - службі у справах дітей, як діти, які опинилися в складних життєвих обставинах, у зв`язку з тим, що їхня мати ОСОБА_3 ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків.

Питання про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 неодноразово розглядалось на комісії з питань захисту прав дитини, оскільки останній надалася можливість змінити свій спосіб життя, працевлаштуватись.

Після чого, рішенням виконкому Дрогобицької міської ради від 22.05.2019 за №117, затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 стосовно її дітей, оскільки така не змінила своєї поведінки.

25.06.2019 направлено запит до Відділу АДР Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області щодо реєстрації місця проживання відповідача, що містяться в картотеці реєстраційного обліку, відповідь судом отримана 10.07.2019.

26.07.2019 провадження в зазначеній справі відкрито, призначено до підготовчого судового засідання на 26.06.2019.

26.06.2019 закрито підготовче провадження.

Представник позивача Яким І.С. позовні вимоги підтримав та дав пояснення, які по суті та змісту відповідають викладеному у позові. Позов просить задоволити.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, причин неявки не повідомила, хоча належним чином була повідомлена про слухання справи по останньому відомому місцю проживання, а також через оголошення на сайті суду. При таких обставинах суд визнав неявку відповідача не поважною, провівши заочний розгляд справи.

Представник третьої особи Сенюра С . Я . проти позову не заперечила, оскільки таке буде відповідати інтересам дітей.

Суд, з`ясувавши обставини, безпосередньо дослідивши докази, дійшов висновку, що позов слід задоволити.

Вимогами ст. ст. 13, 81 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 280 ЦПК України.

Частинами 2, 3 ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до вимог ч. 3, ч. 4 ст. 155 СК України відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в постанові «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3, особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише з підстав, передбачених ст. 164 Сімейного кодексу України, а також при вирішенні питання про позбавлення батьківських прав, повинен з`ясувати безліч обставин, які дають підстави для позбавлення таких прав щодо дитини.

Згідно преамбули Європейської конвенції про здійснення прав дітей, ратифікованої Україною, визначається важливість ролі батьків у захисті та підтримці прав і найвищих інтересів дітей, зважаючи на те, що Держави в разі необхідності мають також брати участь у такому захисті й у такій підтримці.

Матеріалами справи встановлено, що відповідач ОСОБА_3 є матір`ю дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується наявними в матеріалах справи свідоцтвами про народження останніх серії НОМЕР_1 від 01.09.2004, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Дрогобицького міського управління юстиції Львівської області; та серії НОМЕР_2 від 06.05.2008, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану міста Дрогобича Дрогобицького міськрайонного управління юстиції у Львівській області. (а.с. 5-6).

Відповідно до рішення виконкому Дрогобицької міської ради від 10.07.2018 за №164 дітей тимчасово влаштовано у дитячий будинок « Оранта» м. Дрогобича на повне державне забезпечення у зв`язку з важким матеріальним становищем їхньої одинокої матері ОСОБА_3 (а.с.12).

З письмової інформації Дитячого будинку « Оранта», наданої начальнику відділу-служби у справах дітей Якиму І.С. вбачається, що з часу влаштування дітей в заклад ОСОБА_3 система чино відвідує їх, купляє одяг, солодощі, фрукти, ліки за розпорядженням лікаря. Відомостей про своє працевлаштування не надавала ( а.с. 17-20).

Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Дрогобицької міської ради Львівської області про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , 1986 року народження, щодо її дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за № 3-35/4136 від 22.05.2019 вбачається, що орган опіки та піклування виконавчого комітету Дрогобицької міської ради Львівської області з метою захисту прав дітей вважає за доцільне позбавити відповідача по справі ОСОБА_3 батьківських прав, відносно її малолітніх дітей, посилаючись на те, що діти перебувають у Дитячому будинку «Оранта».

Під час спілкування зі старшою дочкою ОСОБА_1 у відділі - службі у справах дітей напередодні даного засідання комісії, дівчинка була дуже схвильована і їй було важко говорити щодо позбавлення прав своєї матері.

За інформацією ДМЦСССДМ від 03.05.2019 за №122, впродовж 2019 ОСОБА_3 щодо здійснення супроводу її сім`ї, матеріальної та іншої допомоги до Центру не зверталася.

Перед засіданням комісії, 03.05.2019 працівниками відділу - служби у справах дітей відвідано квартиру АДРЕСА_3 , за місцем проживання ОСОБА_3 Двері відчинив її брат та шваґер, які перебували у неадекватному стані, на зауваження щодо необхідності обстеження умов проживання даної квартири, вони відмовили. На запитання, де на даний час перебуває ОСОБА_3 , відповіли, що не знають, зазначивши, що їм відомо, що вона повинна бути на засіданні комісії у міській раді.

Питання про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 неодноразово розглядалось на комісії з питань захисту прав дитини, оскільки останній надалася можливість змінити свій спосіб життя, працевлаштуватись. Однак, така не бажає змінювати свій спосіб життя, продовжує вживати алкоголь і ніде не працевлаштована. (а.с.22-27).

Відповідно до наявного в матеріалах справи витягу з рішення виконавчого комітету Дрогобицької міської ради Львівської області за № 117, від 22.05.2019 про вирішення питань, пов`язаних із захистом прав дітей вбачається, що виконавчий комітет затвердив висновок органу опіки та піклування Дрогобицької міської ради Львівської області про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно її дітей : ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ( а.с. 21).

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що відповідно до роз`яснень викладених в п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

У п. 16 зазначеної постанови зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Разом з тим, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і безумовним втручанням у права, які передбачені ч. 1 ст. 8 Конвенції, тому обставини цієї справи належить проаналізувати через призму умов ч. 2 цієї статті.

Для цього суд вважає необхідним звернутись до прецедентної практики ЄСПЛ як джерела права (п. 4 ст. 10 ЦПК України).

У справі «Хант проти України» (Заява N 31111/04) під час розгляду питань позбавлення батьківських прав у п. 50 Рішення Суд зазначив, що «…втручання не становить порушення статті 8, якщо воно здійснене "згідно із законом", відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є необхідним у демократичному суспільстві для забезпечення цих цілей…»

Позивач - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Дрогобицької міської ради Львівської області порушив питання позбавлення батьківських прав для захисту інтересів дітей, внаслідок ухилення їх матері від виконання своїх обов`язків. Висновок компетентного державного органу також обґрунтований інтересами дітей. Тому, суд приходь до переконання, що процедура позбавлення батьківських прав у даному випадку переслідувала законну мету.

Щодо «необхідності у демократичному суспільстві», суд вважає, що ця необхідність має бути пов`язана з діями матері, під час вирішення питань позбавлення його батьківських прав і прийняття рішень із цього приводу компетентними органами (органи опіки та піклування, місцевого самоврядування, органи внутрішніх справ, суд).

Отже, судом встановлено, що відповідач тривалий час не проживає з дітьми, не бажає змінювати свій спосіб життя, продовжує вживати алкоголь і ніде не працевлаштована.

За таких обставин суд вважає, що такі дії відповідача є навмисними і свідомо направлені на звільнення від утримання, догляду і будь-якого піклування, пов`язаного з вихованням дітей. Таке ставлення матері об`єктивно не може сприяти нормальному вихованню дітей, яким потрібно постійно відчувати на собі батьківську любов, піклування, увагу та турботу.

Вищенаведене дає суду підстави для задоволення позову в частині позбавлення відповідача батьківських прав, відносно дітей.

Щодо заявленої позивачем позовної вимоги про стягнення з відповідача аліментів на користь дітей, у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття, суд, перевіривши матеріали справи, приходить до переконання, що така вимога підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України, одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Обов`язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків. У разі їх ухилення від його виконання аліменти можуть стягуватись за рішенням суду. Обов`язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття (ст. 180 СК України).

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму ВСУ №3 від 15.05.2006 року «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким, вона проживає, вправі звернутися до суду із відповідним позовом.

Вимогами ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Разом з тим, згідно вимог ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При відсутності у матеріалах справи доказів про отримання відповідачкою доходів, достатніх для оплати аліментів дітям, суд виходить з того, що відповідачка є особою працездатного віку та може бути працевлаштованою на будь-яку некваліфіковану роботу і отримувати дохід у вигляді мінімального заробітку, розмір якого у 2019 році не може бути меншим 4173,00 грн. З такого доходу можуть стягуватися аліменти на неповнолітню дитину.

Отже, вирішуючи питання щодо розміру аліментів на неповнолітніх дітей, в даному випадку суд враховує розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, вимоги розумності та справедливості і визначає їх в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня подачі заяви і до досягнення дітьми повноліття.

Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць необхідно допустити до негайного виконання.

При наявності у позивача доказів про одержання відповідачем доходів у більшому розмірі, позивач не позбавлений можливості заявити вимогу про збільшення розміру аліментів.

Крім того, у відповідності до ч. 6 ст.141 ЦПК України, оскільки позивач при поданні даного позову не сплатив судового збору, суд приходить до переконання про необхідність стягнення такого з відповідача в дохід держави, за немайнову позовну вимогу про позбавлення батьківських прав - 768,40 грн., та за майнову вимогу про стягнення аліментів - 768,40 грн., а всього 1536,80 грн. судового збору в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-83, 141, 223, 247, 259, 263, 264, 265, 280 ЦПК України, суд,-

ухвалив :

Позов задоволити.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав щодо неповнолтніх дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягувати з ОСОБА_3 аліменти неповнолітнім дітям:ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24.06.2019 і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави 1536,80 гривень судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, тобто, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складання повного тексту рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Сторони :

Позивач: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Дрогобицької міської ради Львівської області, місцезнаходження - площа Ринок, 1, м. Дрогобич Львівської області.

Відповідач: ОСОБА_3 , 1986 року народження, адреса : АДРЕСА_4 ;

Третя особа: Дитячий будинок «Оранта» міста Дрогобича, місцезнаходження - вул. Тарнавського, 37, м. Дрогобич Львівської області.

Повний текст рішення складено та підписано 25.07.2019 року

Суддя О.В. Крамар