Справа № 236/2773/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" липня 2019 р. м. Лиман

Суддя Краснолиманського міського суду Донецької області, Саржевська І.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Управління соціального захисту населення Лиманської міської ради Донецької області про встановлення факту інвалідності,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою в порядку окремого провадження, заінтересована особа - Управління соціального захисту населення Лиманської міської ради Донецької області, про встановлення факту, що має юридичне значення.

Відповідно до статей 15, 16 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також про інші правовідносини, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства. Суди розглядають справи, визначені у ч. 1 ст. 15 ЦПК України, в порядку позовного, наказного та окремого провадження.

За змістом ч. 1 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

За правовим аналізом вказаної норми, окреме провадження - це самостійний вид цивільного судочинства, у якому суд при розгляді безспірних справ встановлює юридичні факти або обставини з метою захисту охоронюваних законом інтересів громадян і організацій.

Зі змісту заяви про встановлення факту вбачається, що заявник просить суд встановити факт настання інвалідності у дитинстві по зору. В своїй заяви посилається на те, що він являється інвалідом ІІ групи з дитинства безстроково. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_2 , яка теж була інвалідом 2 групи та отримувала відповідну пенсію по інвалідності. Заявник, як інвалід з дитинства, одержував від померлого годувальника допомогу, що була постійним та основним джерелом засобів до існування. Одержати або відновити оригінали документів, які підтверджують факт інвалідності 2 групи по зору з дитинства, заявник не має можливості, оскільки дані документи залишилися на тимчасово непідконтрольній Україні території в м. Донецьку.

У відповідності до п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» не можуть розглядатися судами заяви про встановлення фактів належності до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, до ветеранів чи інвалідів війни, проходження військової служби, перебування на фронті, у партизанських загонах, одержання поранень і контузій при виконанні обов`язків військової служби, про встановлення причин і ступеня втрати працездатності, групи інвалідності та часу її настання, про закінчення учбового закладу і одержання відповідної освіти, одержання урядових нагород.

За таких обставин, вказана заява не може бути розглянута судом в порядку окремого провадження, адже судами не можуть розглядатись заяви про встановлення фактів групи інвалідності та часу її настання.

Крім того, відповідно до положень Закону України «Про реабілітацію інвалідів» та Положення про медико-соціальну експертизу, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1317 від 03 грудня 2009 року, причина і час настання інвалідності встановлюються виключно медико-соціальними експертними комісіями.

Таким чином, вказаними нормативно-правовими актами передбачено позасудовий порядок встановлення факту настання інвалідності з певного часу, а відмова відповідного органу в установленні такого факту може бути оскаржена заінтересованою особою до суду, а тому із поданої заяви вбачається спір про право.

Відповідно до ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

Враховуючи наведене та те, що судом встановлено наявність між спору про право, суд відмовляє у відкритті провадження у даній справі.

На підставі викладеного та керуючись ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України, суддя

УХВАЛИЛА:

У відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Управління соціального захисту населення Лиманської міської ради Донецької області про встановлення факту інвалідності - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Донецького Апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

У відповідності до п.п. 15.5 п.15 ч.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя