Справа № 603/213/19
Провадження №2/603/200/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"24" липня 2019 р. м. Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Гудкової Ю. Г. ,

секретар судового засідання Сандалюк О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в:

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме домоволодінням АДРЕСА_1 .

У обґрунтування заявлених вимог посилаються на те, що вони є співвласниками житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 , у якому, окрім них, також зареєстрований ОСОБА_3 . Відповідач протягом п`яти років не проживає та не з`являється за вищевказаною адресою. Посилаючись на наведене та те, що реєстрація відповідача, який у належному їм житловому приміщенні не проживає, призводить до нарахування надмірних комунальних платежів, просять визнати відповідача таким, що втратив право користування вищевказаним домоволодінням.

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилися, звернувшись в суд із заявами про розгляд справи у їхній відсутності, позовні вимоги підтримали, просять задовольнити, щодо ухвалення заочного рішення не заперечили.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відзиву на позов не подав.

Ухвалою суду від 24.07.2019 року постановлено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Судом встановлено такі обставини.

Відповідно до реєстраційного посвідчення, виданого 12.11.2001 року КП «Монастириське районне бюро технічної інвентаризації» за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 зареєстровано по 1/2 частині житлового будинку з надвірними будівлями за АДРЕСА_1 на підставі договору дарування, посвідченого Монастириською державною нотаріальною конторою 29.10.2001 року, зареєстровано в реєстрі за № 1331 та записано в реєстрову книгу за №1а за реєстровим №131.

Згідно довідки №730, виданої 29.03.2019 року Монастириською міською радою Тернопільської області, ОСОБА_3 (внук позивачів) входить до складу сім`ї ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - власників житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 .

Як слідує з акту обстеження будинковолодіння від 29.03.2019 року, складеного комісією в складі: голови комісії, заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів Гладиша А.С., секретаря виконкому (керуючого справами) Жилавого Р.В., начальника відділу реєстрації та обліку місця проживання фізичних осіб міської ради Синюка Б.В., якою проведено обстеження місця реєстрації ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено, що ОСОБА_3 не проживає у даний час за вказаною адресою. Сусіди ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 підтвердили, що ОСОБА_3 не проживає за вищевказаною адресою протягом останніх п`яти років.

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з такого.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України та передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

У відповідності до положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Як з`ясовано судом, відповідач, будучи зареєстрованим, протягом п`яти років не проживає в належному позивачам житловому будинку, тобто не використовує житло за цільовим призначенням - для проживання.

Згідно з вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідач у судове засідання не з`явився та не представив суду будь-яких доказів про поважність причин відсутності у вказаному житлі та спростовування доводів позивачів.

Будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідачу чиняться перешкоди у користуванні будинком та проживанні в ньому, про наявність між ним і власниками житла домовленості про збереження права користування житлом або передбачених законом підстав, що унеможливлюють визнання його таким, що втратив право користування житлом, суду не надано.

На підставі наведених вище обставин суд приходить до переконання, що так як відповідач без поважних на те причин понад один рік не проживає у спірному житловому будинку, в даному випадку мають місце порушення прав позивачів, які підлягають захисту шляхом визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право на користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 263, 264, 265, 268, 280, 281, 282 ЦПК України, ст.ст. 16, 319, 321, 383, 391, 405 ЦК України, суд,

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням - житловим будинком АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду через Монастириський районний суд Тернопільської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Позивач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Головуючий суддя Ю. Г. Гудкова