ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4731/19 Справа № 191/4271/17 Суддя у 1-й інстанції - Кухар Д. О. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Свистунової О.В.,

суддів Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.,

за участю секретаря Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро

апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк

на заочне рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 жовтня 2018 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк про зобов`язання здійснити перерахунок,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк, яке згідно затвердженої 11.06.2018 року нової редакції Статуту, змінило найменування банку на Акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк (далі АТ КБ ПриватБанк, банк) про зобов`язання здійснити перерахунок.

Позовна заява мотивована тим, що він користувався банківською карткою, яка була видана відповідачем, однак починаючи з 2015 року він припинив нею користуватися.

Проте, відповідач вимагає у нього повернення боргу в розмірі 13 511,84 грн. та провели списання коштів з його рахунку.

Згідно виписки з рахунку № НОМЕР_1 за угодою № SAMDNWFC1 від 04.11.2017 року, остання операція відбулась 09.09.2015 року, сума заборгованості становить 1 096,29 грн., надалі сума заборгованості збільшилась до 13 511,84 грн. за рахунок таких нарахувань: пеня за прострочку користування кредитом 8 692,56 грн.; фіксована пеня за прострочку за кредитом (за своєю суттю це штраф) 2 550,00 грн.; комісія за обслуговування (членський внесок) 460,00 грн.; відсотки за кредитом 556,18 грн.; за користування кредитним лімітом 156,81 грн.

Позивач зазначав, що відповідачем не надано доказів, які належним чином підтверджують розмір заборгованості, згоди на умови кредитування та порядок розрахунку заборгованості. Зокрема, у Анкеті-заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, відсутня інформація про вид послуг, на які позивач надає згоду (не вказано, яку картку позивач бажає відкрити), отже цей документ не може підтверджувати умови кредитування позивача.

Також, відповідачем не надано оригіналу або належним чином завіреної копії угоди № SAMDNWFC1 від 08.05.2014 року на відкриття картки/рахунку № НОМЕР_1 з зазначенням дати укладення цієї угоди та її строком дії, та належного розрахунку заборгованості позивача.

Таким чином, відсутній належний акцепт договору та відсутні належні умови самого договору, отже нарахування здійснені безпідставно.

Позивач вважав, що відповідач протиправно нараховує позивачу пеню та штрафні санкції, відповідачем не надано обґрунтованих пояснень, щодо розрахунків пені та штрафів саме в таких розмірах, які зазначені у виписці по рахунку.

Оскільки позивачу додаткові послуги, за які стягується комісія, не надавались, докази згоди позивача на сплату комісії відсутні, вона нарахована незаконно.

За період з травня 2014 року по листопад 2017 року відповідачем незаконно нарахована комісія в розмірі 840,00 грн.

Ураховуючи викладене, позивач просив суд зобов`язати відповідача здійснити перерахунок боргу по рахунку № НОМЕР_1 за угодою № SAMDNWFC1 від 08.05.2014 року, зменшивши розмір заборгованості на суму неустойки та комісії, а саме на 12 415,55 грн.

Заочним рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31.10.2018 року позовні вимоги задоволено частково.

Зобов`язано АТ КБ ПриватБанк здійснити перерахунок боргу по рахунку № НОМЕР_1 за угодою № SAMDNWFC1 від 08.05.2014 року.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ КБ ПриватБанк, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають встановленим обставинам.

Відзив на апеляційну скаргу учасниками справи подано не було.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції установлено, що 08.05.2014 року ОСОБА_1 підписав Анкету-заяву про приєднання до Послуг та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.

Згідно з укладеним таким чином договором ОСОБА_1 виявив бажання оформити на своє ім`я кредитний ліміт по платіжній картці «Універсальна»/класу Gold» сума якого невизначена договором.

Відповідно до наданого відповідачем розрахунку боргу за період з 08.05.2014 року до 12.04.2018 року вбачається, що умови договору відповідач виконав належним чином, надавши позичальнику кошти у кредит, однак останній виконував свої зобов`язання в частині вчасного повернення коштів неналежним чином, у зв`язку з чим за ним утворилась заборгованість.

Також, з розрахунку заборгованості вбачається, що позивач свій кредитний ліміт з 08.05.2014 року не збільшував, остання операція по даній картці була здійсненна 09.09.2015 року, але з цього часу відбувається списання коштів з рахунків ОСОБА_1 , а саме: за користування кредитним лімітом, комісія за обслуговування, штрафи за прострочку по кредиту, пеня за прострочку по кредиту. Загальний розмір заборгованості станом на 01.04.2018 року становить 21 150,55 грн.

З виписки по рахунку клієнта № НОМЕР_2 вбачається, що з 01.07.2014 року відбулися зміни тарифів на зняття готівкових по елітним карткам.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з підстав їх обґрунтованості та доведеності, прийшовши до висновку, що банком не надано доказів того, що він правомірно, за узгодженням із позичальником чи за належним його повідомленням змінив тарифи, а також доказів того, що позивач дав згоду на умови кредитування та порядок розрахунку заборгованості.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

За правилами, передбаченими ст.ст. 509, 525, 526 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

За правилами, передбаченими ст.ст. 1054, 1056, 1057-1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Позичальник має право відмовитися від одержання кредиту частково або в повному обсязі, повідомивши про це кредитора до встановленого договором строку його надання, якщо інше не встановлено договором або законом.

Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Підставою недійсності правочину відповідно до статті 215 ЦК України, є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою ст. 203 Цивільного Кодексу України, а саме: 1) зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Частиною 2 ст. 11 Закону України Про захист прав споживачів передбачено надання перед укладенням договору про надання споживчого кредиту відповідної письмової інформації. У разі ненадання вказаної інформації наступають наслідки, передбачені ст.ст. 15 та 23 цього закону, а саме: споживач має право розірвати договір і вимагати відшкодування завданих йому збитків; вимагати надання у прийнятно короткий строк, але не більше місяця, належної інформації. Якщо інформація в обумовлений строк не буде надано, споживач має право розірвати договір і вимагати відшкодування збитків.

Колегією суддів встановлено, що сторони погодили положення кредитного договору в тих межах, які сторони бажали викласти у самому договорі. При цьому, цивільним законодавством передбачено, що норми договору не можуть звужувати права сторони договору, передбачені нормами законодавства, в тому числі й нормами про припинення та зміну договору. Вся передбачена інформація відповідно до норм законодавства була оприлюднена (оферта). Підтвердженням цього є звернення позичальника до банку за наданням кредиту, оформленням кредиту за обраними ним умовами, які містяться в кредитному договорі, який і є підтвердженням обізнаності позичальника з умовами, які були запропоновані (акцепт). Приєднання оферти до підписаного договору законодавчо не передбачено. До того ж, сторони у договорі можуть самостійно встановити перелік істотних умов, при порушенні яких наступають визначені нормами права наслідки, що й було зроблено сторонами при укладанні кредитного договору.

Банком на виконання відповідних положень Закону України Про захист прав споживачів надано всю необхідну інформацію в письмовому вигляді, результатом чого є факт підписання сторонами кредитного договору та його часткове виконання. Враховуючи, що законодавчо не встановлений обов`язок кредитора на відібрання підпису позичальника під наданою інформацією, доказом наявності факту виконання вимог Закону України Про захист прав споживачів є положення ч.2 ст. 638, ч.2 ст. 642 ЦК України, тобто фактичне прийняття пропозиції до укладання договору дією (отримання кредиту боржником та сплата ним періодичних платежів).

Таким чином, кредитний договір укладений відповідно до норм чинного законодавства та є чинним.

Згідно ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості, статті 628 Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Своїм особистим підписом позивач підтвердив, що він ознайомився і згоден з умовами, що становлять між ним та банком.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Таким чином, між банком та позичальником було укладено у передбаченій законом письмовій формі кредитний договір. Своїм підписом та частковим виконанням зобов`язань за кредитним договором позивачем визнано надання йому всебічної та повної інформації при укладені кредитного договору.

Згідно ст. 617 ЦК України відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно до п.2.1.1.5.5 укладеного Договору позивач зобов`язався погашати заборгованість за Кредитом, процентами за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором; слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п.2.1.1.5.7 Договору, а у разі невиконання зобов`язань за Договором, у відповідності до п. 2.1.1.5.6, на вимогу Банку виконати зобов`язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку.

Пунктом 2.1.1.12.1 Договору сторонами погоджено, що зобов`язання Клієнта з повернення тіла кредиту, процентів за користування кредитом, комісії, пені та штрафів, тобто загальна заборгованість клієнта є борговими зобов`язаннями.

Згідно п.1.1.2.27 Договору у разі оформлення картки класу Gold, клієнт зобов`язаний сплачувати щомісячний членський внесок за участь в GoldКлубі у встановленому Банком розмірі. Клієнт доручає Банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків Клієнта в межах сум, що підлягають сплаті Банку в рамках сплати членських внесків за обслуговування в GoldКлубі, при настанні строків платежів. Банк проводить списання коштів у грошовій одиниці України /іноземній валюті з будь-якого рахунку Клієнта у розмірі, еквівалентному сумі заборгованості в іноземній валюті/ національній валюті України за договором, і продаж іноземної валюти на Міжбанківському Валютному Ринку України.

Згідно п.2.1.9.12 Договору у разі виникнення прострочених зобов`язань, Клієнт сплачує Банку пеню, яка розраховується як: ПЕНЯ = пеня (1) + пеня (2) пеня (1) = (базова процентна ставка за договором) / 30 - нараховується за кожний день прострочення кредиту та зобов`язань, пеня (2) = 1 % від заборгованості *, нараховується 1 раз на місяць, при наявності прострочення за кредитом і відсотками або зобов`язаннями 5 і більше днів. * - Мінімальна сума 50 грн.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 549 ЦК України та п.2.1.1.7.6 Договору при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500,00 грн. (в еквіваленті 500,00 грн. за кредитними картками, відкритим у валюті USD) + 5 % від суми позову.

Отже, нарахування усіх сум позивачу, передбачені умовами Договору.

Відповідно до положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті АТ КБ ПриватБанк, що діяв на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 29.07.2009 року, а зараз діє на підставі Ліцензії НБУ N 22 від 05.10.2011 року керуючись законодавством України, публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує «Умови та правила надання банківських послуг», які є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам. Таким чином, клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг Банку.

Овердрафт (п.1.1.1.63 Договору) короткостроковий кредит, який надається Банком Клієнту у разі перевищення суми операції за платіжною карткою над сумою залишку коштів на його Рахунку в розмірі ліміту кредитування.

Відносини між банком та клієнтом, які регулюються Договором про надання банківських послуг можуть вирішуватися як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього Договору, так і шляхом обміну інформацією/узгодження по питанням банківського обслуговування з клієнтом через web-сайт банку (www.privatbank.ua) або інший інтернет/SMS-pecypc, зазначений банком.

Стаття 633 ЦК України передбачає, що договори, які укладаються банком з фізичними особами є публічними.

Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно із частинами першою, шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, позивачем не доведено невідповідність нарахованої заборгованості умовам Кредитного договору у розумінні ст. 81 ЦПК України.

Дослідивши умови договору, колегія суддів приходить до висновку, що спірним кредитним договором не було встановлено фіксовану процентну ставку за користування кредитом, зміна якої підлягає обов`язковому узгодженню між сторонами, тоді як позичальник надав свою згоду на встановлення процентної ставки відповідно до Тарифів банку, які за умовами договору підлягають зміні банком одноособово.

Як вбачається з кредитного договору, позивачу при укладенні вказаного договору були відомі усі суттєві умови договору, про що свідчать його особисті підписи в кредитному договорі, та не існувало ніяких інших умов, які б примусили останнього прийняти умови на вкрай невигідних для себе умовах.

Волевиявлення позивача під час укладання кредитного договору було вільним, свідомим та повністю відповідало його внутрішній волі та було направлено на реальне настання правових наслідків, що відповідає вимогам ст. 203 ЦК України.

Задовольняючи позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача здійснити перерахунок заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції наведені обставини не врахував, та застосував правові норми з порушенням норм матеріального права.

Крім того, відповідно до вимог 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Тобто, на час ухвалення судом першої інстанції заочного рішення, на 31 жовтня 2018 року, що є предметом перегляду в суді апеляційної інстанції, даних щодо відсутності заборгованості за спірним кредитним договором матеріали справи не містили.

Крім того, як убачається з наданих суду апеляційної інстанції копії Додаткової угоди № 1 від 27 лютого 2019 року до кредитного договору № № SAMDNWFC1 від 08.05.2014 року (а.с.115) щодо зменшення розміру заборгованості за основним договором та визначення дати його погашення, довідки про сплату визначеної Додатковою угодою суми заборгованості (а.с.116) та довідки АТ КБ ПРИВАТБАНК від 15.07.2019 року про відсутність заборгованості по Кредитному договору № № SAMDNWFC1 від 08.05.2014 року зазначені докази виникли вже після ухвалення оскаржуваного рішення.

Таким чином, встановивши зазначені обставини та враховуючи наведені норми закону, колегія суддів приходить до висновку що заявлені позовні вимоги про зобов`язання здійснити перерахунок заборгованості за кредитним договором задоволенню не підлягають.

Відповідно до пункту третього частини першої статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

На підставі викладеного, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 259,268,374,376,381,382,383,384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк задовольнити.

Заочне рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 жовтня 2018 року скасувати та ухвалити нове.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк про зобов`язання здійснити перерахунок відмовити у повному обсязі.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П. Красвітна

І.А. Єлізаренко