ПОСТАНОВА

Іменем України

08 липня 2019 року м. Кропивницький

справа № 405/7338/18

провадження № 22-ц/4809/1150/19

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Єгорової С. М., Карпенка О. Л. (головуючий, суддя-доповідач), Мурашка С. І.,

за участю секретаря судового засідання Діманової Н. І.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Кропивницького міського нотаріального округу Прохор Любов Євгеніївна, ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда (суддя Шевченко І. М.) від 15 квітня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , зазначивши третьою особою без самостійних вимог щодо предмета спору приватного нотаріуса Кіровоградського міського нотаріального округу Прохор Л. Є., про визнання недійсним договору дарування 4/5 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель за адресою: АДРЕСА_1 , укладеного 14 січня 2014 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , а також про визнання недійсним заповіту ОСОБА_4 від 23 травня 2012 року.

Вимоги позивача обґрунтовано тим, що ОСОБА_4 являлася матір`ю позивача і померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після смерті матері відкрилася спадщина щодо її майна. При зверненні до нотаріуса за оформленням своїх спадкових прав, позивачу стало відомо про існування оспорюваних ним договору і заповіту. Позивач стверджує, що на час вчинення цих правочинів ОСОБА_4 не усвідомлювала значення своїх дій та не могла розумно керувати ними через її психічне захворювання.

Короткий зміст рішення суду

Ухвалою Ленніського районного суду м. Кіровограда від 10 січня 2019 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 .

Ухвалою того ж суду від 15 квітня 2019 року за клопотанням ОСОБА_1 у справі призначено посмертну судово-психіатричну експертизу на вирішення якої поставлено вда питання:

1.Чи страждала ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на 23 травня 2012 року (день складення заповіту) та 14 січня 2014 року (день укладення договору дарування) будь-яким психічним захворюванням?

2.Якщо так, то чи не позбавляло її це захворювання можливості усвідомлювати значення своїх дій, віддавати їм звіт та розумно керувати ними при укладенні договору дарування від 14 січня 2014 року та при складенні заповіту від 23 травня 2012 року?

Проведення експертизи доручити експертам Комунального закладу «Кіровоградська обласна психіатрична лікарня». Провадженні у справі зупинено на час проведення експертизи.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

В апеляційній скарзі відповідачка, від імені якої діє представник адвокат Гретченко Л. Л., просить скасувати ухвалу Ленніського районного суду м. Кіровограда від 15 квітня 2019 року і направити справу до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано посиланням на незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали суду через неповне встановлення судом обставин справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. На переконання відповідачки призначення експертизи та зупинення провадження у справі є недоцільним у зв`язку з тим, що обставини, що мають значення для справи, вже встановлені іншими судовими рішеннями. Крім того, клопотання позивача про призначення експертизи не містить даних по неспроможність ОСОБА_4 на час вчинення правочинів усвідомлювати свої дії та керувати ними. Підтверджуючі цю обставину документи позивачем не надано, що унеможливлю надання категоричного висновку експерта. ОСОБА_4 було визнано недієздатною рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 12 грудня 2016 року у справі ЄУН 405/3243/15-ц і це рішення має приюдиційне значення для цієї справи. Вперше захворювання ОСОБА_4 діагностовано 09 липня 2014 року, а тому підстав вважати, що воно виникло раніше немає. Оскільки рішенням суду від 12 грудня 2016 року не встановлено інше, недієздатною ОСОБА_4 визнана з дати набрання цим рішенням законної сили, тобто з 01 березня 2017 року.

Узагальнені доводи і заперечень інших учасників справи

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу у якому висловився на підтримку оскаржуваної відповідачкою ухвали суду. Він вважає, що їх з відповідачем матір ОСОБА_4 виявляла ознаки захворювання ще з 1998 року. Саме для з`ясування цієї спірної обставини, яка має суттєве значення для справи, суд і призначив експертизу.

Третя особа - приватний нотаріус Кропивницького міського нотаріального округу Прохор Л. Є. не скористалася правом на відзив на апеляційну скаргу.

Третя особа - ОСОБА_3 також відзив на апеляційну скаргу відповідачки не надав, але надіслав заяву у якій просить відмовити в задоволенні вимог відповідачки та призначити експертизу. Він також просив розглянути справу за його відсутності.

Представник відповідачки адвокат Греченко Л. Л. в судовому засіданні у суді апеляційної інстанції підтримала апеляційну скаргу.

Позивач заперечив проти апеляційної скарги відповідачки.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися. Проте,згідно ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Цивільне судочинство базується, зокрема, на принципі змагальності сторін відповідно до якого часники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (п. 4 ч. 3 ст. 2, ст. 12, ст. 81 ЦПК України).

Згідно ст. 76 ЦПК України Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством (ч. 1 ст. 102 ЦПК України).

Частиною 1 ст. 103 Кодексу передбачено, що суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Крім того, згідно п. 2 ч. 1 ст. 105 ЦПК України призначення експертизи судом є обов`язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити психічний стан особи.

Саме цими нормами керувався суд, постановляючи оскаржувану ухвалу.

В апеляційній скарзі відповідач посилаються на недоцільність призначення посмертної психіатричної експертизи у зв`язку з тим, що психічний стан ОСОБА_4 був об`єктом експертного дослідження, на підставі висновку експерта ухвалено судове рішення у іншій цивільній справі, а тому, відповідно до приписів ч. 4 ст. 82 ЦПК України, ці обставини не підлягають повторному доказуванню у цій справі.

Дійсно, ч. 4 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Звільнення від доказування з підстав установлення преюдиційних обставин в іншому судовому рішенні треба розуміти так, що учасники судового процесу не зобов`язані повторно доказувати ті обставини, які були встановлені чинним судовим рішенням в іншій адміністративній, цивільній або господарській справі, якщо в цій справі брали участь особи, щодо яких відповідні обставини встановлені.

Проте, преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом та які покладено в основу судового акта. Лише згадувані, але такі, що не одержали оцінку суду, обставини не можуть розглядатися як встановлені судом і не набувають властивості преюдиціальності. Тобто, преюдиціальні факти слід відрізняти від оцінки іншим судом певних обставин.

Як вбачається зі змісту рішень Апеляційного суду Кіровоградської області від 25 березня 2015 року (т. 1 с. 77 81) та від 01 березня 2017 року (т. 1 с. 82 83), на які в апеляційній скарзі посилається відповідач як на підставу звільнення від доказування, у тих цивільних справах предметом розгляду являлася дієздатність ОСОБА_4 на час звернення до суду з відповідними заявами з метою подальшого захисту її прав та інтересів.

У тих справах суд не встановлював час виникнення та тривалість її психічного розладу.

Частиною 1 ст. 40 ЦК України передбачено, що фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це.

Якщо від часу виникнення недієздатності залежить визнання недійсним шлюбу, договору або іншого правочину, суд з урахуванням висновку судово-психіатричної експертизи та інших доказів щодо психічного стану особи може визначити у своєму рішенні день, з якого вона визнається недієздатною (ч. 2 ст. 40 ЦК України).

Проте раніше таких вимог перед судом сторони не пред`являли.

Оскільки у цій справі позивачем ставиться питання недієздатності ОСОБА_4 на час вчинення нею правочинів, станом на 23 травня 2012 року та станом на 14 січня 2014 року, тобто до того часу, як вона була визнана рішенням суду недієздатною, суд, відповідно до вимог ст. ст. 12, 81, 76, 102, 105 ЦПК України, обґрунтовано задовольнив клопотання позивача і призначив у справі експертизу.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про відсутність даних про наявність у ОСОБА_4 психічних розладів (об`єктів дослідження) так, як суд здійснив відповідну підготовку та збирання таких даних, зокрема, здійснив допит свідків.

Суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку призначення судом експертизи (п. 5 ч. 1 ст. 252 ЦПК України).

Відповідачка посилається в апеляційній скарзі на те, що суд не мав підстав для зупинення провадження у справі через невиконання ним ряду процесуальних дій, але при цьому не зазначає, які ж саме процесуальні дії не вчинив суд.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Таким чином, у справі, що переглядається, колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, постановив законну і обґрунтовану ухвалу, а тому підстав для її скасування немає.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Залишити вимоги апеляційної скарги ОСОБА_2 без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15 квітня 2019 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Повний текст постанови складено 23 липня 2019 року.

Головуючий О. Л. Карпенко

Судді С. М. Єгорова

С. І. Мурашко