ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 601/2111/16Головуючий у 1-й інстанції Коротич І.А.
Провадження № 22-ц/817/723/19 Доповідач - Хома М.В.
Категорія - 302000000
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2019 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючої - Хома М.В.

суддів - Сташків Б. І., Щавурська Н. Б.,

секретар - Сович Н.А.

з участю представника ОСОБА_1 - адвоката Гуцалюка А.Р., ОСОБА_2 М.І. та його представника - адвоката Шмайхеля А.А., представника Великобережецької сільської ради Кременецького району Неприцької Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Гуцалюка Андрія Романовича на рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 6 травня 2019 року, повний текст якого складено 13 травня 2019 року, ухвалене суддею Коротичем І.А. у цивільній справі №601/2111/16 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Великобережецької сільської ради Кременецького району Тернопільської області про визнання свідоцтва про право власності на земельну ділянку недійсним та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Великобережецької сільської ради Кременецького району Тернопільської області, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору Управління Держгеокадастру в Тернопільській області про визнання державних актів про право власності на земельні ділянки та рішення Великобережецької сільської ради Кременецького району Тернопільської області недійсними,

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просила визнати недійсним Свідоцтво про право власності № НОМЕР_1 , видане 16 жовтня 2016 року Реєстраційною службою Кременецького районного управління юстиції Тернопільської області ОСОБА_4 М ОСОБА_5 . на земельну ділянку в с АДРЕСА_1 району Тернопільської області, площею 0,12 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер НОМЕР_2 , а також скасувати державну реєстрацію цієї земельної ділянки.

Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 належить земельна ділянка для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,25 га, а також земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства, площею 0,51 га, які знаходяться у с АДРЕСА_1 Кременецького району Тернопільської області. Позивачу стало відомо те, що межі приватизованої ОСОБА_3 земельної ділянки заходять на межі належної ОСОБА_1 земельної ділянки, площа накладення складає 0,0091 га. Вважає, що відповідач неправомірно приватизував належну позивачу частину земельної ділянки, без попереднього погодження її меж та без вилучення її у попереднього землекористувача, тому просила позов задовольнити.

В квітні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому просив визнати недійсними видані ОСОБА_1 30 серпня 2004 року Управлінням земельних ресурсів у Кременецькому районі Державні акти серії НОМЕР_3 та №063350 на право власності на земельні ділянки площами 0,25 га та 0,40 га, кадастрові номери НОМЕР_4 та НОМЕР_5 , які знаходяться в с. Іква Кременецького району Тернопільської області, а також скасувати державну реєстрацію цих земельних ділянок.

У січні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про збільшення позовних вимог, згідно якої просив визнати недійсним рішення Великобережецької сільської ради Кременецького району Тернопільської області від 20 листопада 2001 року №146 про передачу у приватну власність ОСОБА_1 земельних ділянок площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку та площею 0,51 га для ведення особистого підсобного господарства.

Зустрічний позов обґрунтовано тим, що передача земель у власність ОСОБА_1 відбулась з порушенням чинного на той час земельного законодавства, оскільки рішення про передачу земель було прийнято сільською радою, тоді як повинно було прийматись районною Радою народних депутатів. Також відсутня технічна документація, що посвідчує право власності на вищевказані земельні ділянки, що є підставою для скасування державних актів на право власності на земельні ділянки. Крім цього, в оскаржуваних державних актах невірно зазначено кадастрові номери земельних ділянок, тоді як чинним законодавством не передбачено внесення змін та виправлень до Державних актів, тому останні підлягають скасуванню.

Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 6 травня 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 відмолено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Гуцалюк А.Р. просить рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 скасувати та постановити нове, яким позов задовольнити. Вказує, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки покази свідка щодо існування між земельними ділянками позивача та відповідача проходу шириною приблизно один метр не підтверджено іншими доказами у справі. Факт накладення меж земельних ділянок не може встановлюватись показами свідків.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просить залишити в силі рішення суду першої інстанції, оскільки вимоги ОСОБА_1 є безпідставними, а рішення суду законним та обгрунтованим.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду оскаржується в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , тому колегія суддів перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції саме в цій частині.

Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Гуцалюка А.Р., який доводи апеляційної скарги підтримав, пояснення ОСОБА_3 та його представника адвоката Шмайхеля А.К, які проти задоволення апеляційної скарги заперечили та вважають, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в їх межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні первісних позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що останньою не доведено факт накладення земельних ділянок, а також факту порушення чинного законодавства при виготовленні свідоцтва на право власності на земельну ділянку відповідача.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Судом встановлено, що рішенням сесії Великобережецької сільської ради Кременецького району Тернопільської області від 20 листопада 2001 року вирішено закріпити за ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0, 27 га; виділити ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,49 га, яка прилягає до закріпленої земельної ділянки; передати у приватну власність ОСОБА_1 земельну ділянку 0, 25 га для обслуговування житлового будинку та 0, 51 га для ведення особистого селянського господарства.

На підставі даного рішення ОСОБА_1 оформила право власності, отримавши 30.08.2004 року два Державні акти на право власності на земельні ділянки:

1) земельну ділянку площею 0,40 га для ведення особистого селянського господарства у с АДРЕСА_1 Кременецького райну;

2) земельну ділянку площею 0, 25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у с.Іква Кременецького району.

Таким чином, Державними актами не охоплена уся площа земельних ділянок, наданих ОСОБА_1 рішенням сесії від 20.11.2001 року.

Відповідачу ОСОБА_3 рішенням Великобережецької сільської ради Кременецького району Тернопільської області №651 від 3 серпня 2015 року надано дозвіл на розроблення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,12 га в с. Іква Кременецького району за рахунок земель, не наданих у власність і постійне користування в межах населених пунктів.

Рішенням Великобережецької сільської ради Кременецького району Тернопільської області №664 від 11 вересня 2015 року ОСОБА_3 затверджено проект із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства у власність площею 0,12 га в с . Іква Кременецького району за кадастровим номером НОМЕР_2 . Передано безоплатно у власність ОСОБА_3 вказану земельну ділянку.

16.10.2015 року ОСОБА_3 видано Свідоцтво про право власності на зазначену земельну ділянку.

Позивач вважає, що земельна ділянка ОСОБА_3 накладається на її земельну ділянку, яка не охоплена Державними актами, але належить їй на підставі рішення Великобережецької сільської ради Кременецького району Тернопільської області від 20 листопада 2001 року.

Згідно технічної документації на земельну ділянку ОСОБА_3 площею 0, 12 га, суміжними землекористувачами є Великобережецька сільська рада (з трьох сторін) та ОСОБА_3 .

Допитаний у суді першої інстанції свідок ОСОБА_6 , який є інженером-землевпорядником та розробником проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0, 12 га ОСОБА_3 , спростував накладення земельних ділянок ОСОБА_1 та ОСОБА_3 та пояснив, що між земельними ділянками сторін існує прохід шириною близько 1 метра, який відноситься до земель комунальної власності.

Представник Великобережецької сільської ради також підтвердила у судовому засіданні наявність проходу між земельними ділянками сторін.

В якості доказу накладення земельних ділянок позивач надала суду лише схему (т.1, а.с.5), без будь-яких реквізитів, яка на думку позивачки підтверджує наведені нею обставини щодо накладення земельних ділянок.

Суд першої інстанції критично оцінив наданий доказ, з чим колегія суддів повністю погоджується, оскільки ні в суді першої, ні апеляційної інстанцій позивачем не повідомлено і судом не встановлено, хто складав цю схему, повноваження автора схеми, якими засобами проводилось вимірювання, які документи були враховані при її складенні, тощо.

Жодних інших доказів, окрім зазначеної схеми, позивач суду не надала, не клопотала про призначення експертизи, хоча таке питання обговаорювалось у суді першої інстанції.

Представник позивача пояснив суду апеляційної інстанції, що на його думку, у матеріалах справи достатньо доказів для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю.

Згідно ст. 80 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Оскільки позивач не довела належними, допустимими та достатніми доказами порушення її прав на земельну ділянку, зокрема, накладення земельної ділянки відповідача ОСОБА_3 на належну їй земельну ділянку, суд першої інстанції вірно відмовив у задоволенні її позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд безпідставно прийняв до уваги пояснення свідка ОСОБА_6 , який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо обставин справи, справа не містить будь-яких фактичних даних на підтвердження показань свідка, колегія суддів оцінює критично, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_6 є інженером, розробляв проект землеустрою щодо відведення ОСОБА_3 земельної ділянки для ведення особистого селянського господаства площею 0, 12 га у с.Іква. За таких обставин показання свідка є належним, допустимим та достовірним доказом у справі.

Відносно доводів апеляційної скарги щодо заявленого ОСОБА_3 у суді першої інстанції клопотання про призначення експертизи, від якої він до початку її проведення відмовився, не оплативши її вартість, колегія суддів зазначає, що позивач не була позбавлена можливості заявляти клопотання про проведення експертизи, однак не вбачала такої необхідності як у суді першої, так і апеляційної інстанцій. Відмова відповідача ОСОБА_3 від проведення експертизи (з причин її високої вартості) не є підставою для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що у суді першої інстанції позивач не визнавала наявність проходу між спірними земельними ділянками, однак суд в рішенні зазначив, що наявність проходу не заперечувалася сторонами, колегія суддів оцінює критично, так як наявність проходу доведена наявними у справі доказами, незалежно від визнання цієї обставини позивачкою. Крім цього, вказана обставина не є визначальною у даному спорі. Позивачем не доведено і судом не встановлено накладення земельної ділянки ОСОБА_3 чи на прохід, чи на земельну ділянку ОСОБА_1 .

Рішення суду є законним та обгрунтованим, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 141, 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Гуцалюка Андрія Романовича залишити без задоволення.

Рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 6 травня 2019 року залишити без змін.

Судові витрати, понесені сторонами у звязку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції покласти на сторони в межах ними понесених.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 15 липня 2019 року.

Головуюча

Судді