Справа № 487/6670/18
Провадження № 2/487/974/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.07.2019 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді Гаврасієнко В.О., за участю секретаря судового засідання Полінкевич К.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про стягнення страхового відшкодування

В С Т А Н О В И В:

08.10.2018 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду із позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про стягнення страхового відшкодування у зв`язку із загибеллю внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 по 50000 грн. на кожного, також просили стягнути з ПАТ «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_2 судові витрати, понесені ним внаслідок оплати на правничу допомогу адвоката у сумі 4000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуванні тим, що 07 жовтня 2014 року, приблизно о 23 годині 45 хвилин ОСОБА_4 керуючи автомобілем марки «Ford Fiesta» по пр. Миру в районі перехрестя з пр. Богоявленським (Жовтневим) у м. Миколаєві, під впливом пасажира ОСОБА_3 , який знаходився на задньому сидінні та смикнув за руль, здійснив наїзд на опору електромережі. Внаслідок ДТП ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження, від яких помер у лікарні 16.10.2014 р. Постановою слідчого СУ УМВС України в Миколаївській області від 28.09.2015 р. кримінальне провадження за даним фактом закрито за відсутністю у діях водія складу кримінального правопорушення. Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_4 застрахована ПАТ «Страхова група «ТАС» згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової Відповідальності власників наземних транспортних засобів АС 3395528 від 04.04.2014 р. Постраждалий внаслідок ДТП ОСОБА_3 є сином позивача ОСОБА_1 та батьком позивача ОСОБА_2 , який на час цієї пригоди був неповнолітнім. Позивачі зверталися до відповідача із заявами, у яких пропонували виплатити їм відшкодування, або направити поштою офіційну відповідь про відмову у цьому. Листом від 13.08.2018 р. на ім`я позивача ОСОБА_1 відповідач відмовив у виплаті страхового відшкодування, повідомивши при цьому, що за даним фактом 02.10.2017 р. заведено справу № 45535/19/2017/53. На думку позивачів у відмові відповідача немає належного правового обґрунтування, що і стало підставою для звернення позивачів до суду за захистом своїх прав. 16.05.2019 року до суду надійшла заява про збільшення позовних вимог, у якій представник позивачів ОСОБА_5 просив стягнути з відповідача на користь позивачів страхове відшкодування по 58783,15 грн. на кожного та на користь позивача ОСОБА_2 судовий збір у сумі 1175,66 грн., витрати на правничу допомогу у сумі 4000 грн.

Представник позивачів адвокат Кірюхін О.М. до судового засідання не з`явився, надав до суду заяву, у якій просив розглянути справу без участі позивачів та їх представника на підставі наявних у справі матеріалів, позовні вимоги у обсязі заяви про збільшення позовних вимог від 16.05.2019 року підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, на адресу суду надіслав відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позову. Суть відзиву полягає в тому, що зазначене ДТП сталось внаслідок порушення пасажиром ОСОБА_3 Правил дорожнього руху України. В діях водія ОСОБА_4 не вбачається порушень Правил дорожнього руху, які знаходяться в причинному зв`язку з настанням даної ДТП, кримінальне провадження закрито, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення у діях ОСОБА_4 , що є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування. АТ «Страхова група «ТАС» діяло виключно в межах норм чинного законодавства. Також зазначив, що позивачами не обґрунтовані та не доведені понесені ними витрати у розмірі 100000 грн.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до наступного висновку.

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів осіб, інтересів держави.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Стаття 76 ЦПК України визначає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 є матір`ю, а ОСОБА_2 є сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 помер у лікарні після отримання тілесних, які отримав в результаті дорожньо-транспортної пригоди 07.10.2014 року.

По факту вищевказаної події було порушено кримінальне провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000196 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Постановою слідчого відділу розслідування ДТП СУ УМВС України в Миколаївській області від 28.09.2015 року встановлено, що 07 жовтня 2014 року близько 23.45 год. водій ОСОБА_4 рухався на технічно справному автомобілі «Ford Fiesta» по пр. Миру м. Миколаєва зі сторони вул. Будівельників в напрямку пр. Жовтневого (нова назва Богоявленський) з порушенням п.12.4 Правил дорожнього руху України зі швидкістю 81-83 км/год. В автомобілі на передньому пасажирському сидінні у якості пасажира знаходився ОСОБА_6 , а на задньому ОСОБА_3 , котрий майже на весь корпус протиснувся між передніми сидіннями та переключав автомагнітолу. В районі перехрестя з пр. Жовтневим (Богоявленським), пасажир ОСОБА_3 під час руху автомобіля , раптово для водія ОСОБА_4 схопив лівою рукою кермо автомобіля та застосовуючи зусилля, здійснив його оборот вправо донизу, внаслідок чого автомобіль, керований ОСОБА_4 здійснив маневр повороту праворуч з виїздом за межі проїзної частини з послідуючим наїздом передньою та боковою правою частиною автомобіля на стовп електромережі. Водій ОСОБА_4 в наслідок вкрай малої відстані, яку подолав автомобіль з моменту зміни напрямку руху до моменту контактування з опорою, а саме 24.4 метри, технічної можливості зупинити свій автомобіль за умови руху при швидкості 60 км/год до місця знаходження перешкоди не мав. Внаслідок ДТП, пасажир ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від отриманих тілесних ушкоджень загинув у приміщені ЛШМД м. Миколаєва. При розслідуванні кримінального правопорушення слідчим встановлено, що в діях водія ОСОБА_4 не вбачається порушень ПДР України, які знаходяться в причинному зв`язку з настанням даної ДТП.

Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_4 застрахована ПАТ «Страхова група «ТАС» згідно Полісу № АС/3395528 обов`язкового страхування цивільно-правової Відповідальності власників наземних транспортних засобів від 04.04.2014 р.

Відповідно до вимог ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України, регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засіб».

Згідно ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Беручи до уваги презумпцію страхового відшкодування у рамках ліміту відповідальності страховика та страхувальників, позивачі підставно пред`явили позов про стягнення страхового відшкодування у зв`язку із загибеллю внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, , оскільки заявлена сума страхового відшкодування не перевищує межі ліміту, передбаченого Законом і страховими полісами.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. До заяви додаються: а) паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа; б) документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником; в) довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа; г) документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну; ґ) свідоцтво про смерть потерпілого - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого; д) документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого, - у разі вимоги заявника про відшкодування витрат на поховання потерпілого; е) документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника; є) відомості про банківські реквізити заявник (за наявності).

Відповідно до частини 2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 Закону, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

У судовому засіданні установлено, що позивачі зверталися до відповідача із заявами про виплату страхового відшкодування. Однак, страхове відшкодування не було виплачене.

Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимоги кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачі користуючись своїми процесуальними правами, враховуючи положення частини 2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» просять суд стягнути з відповідача на їх користь індекс інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми за період з 01.01.2018 року по 30.04.2019 року по 8783,15 грн. на кожного позивача із розрахунку: 113,58% індексу інфляції в України за вказаний період що дорівнює 13580,00 грн., 3% річних складає 3986,30 грн., що разом становить 17566,30 грн. (17566,30:2=8783,15).

Відповідач мотивує свої заперечення проти позову тим, що в діях водія ОСОБА_4 не вбачається порушень Правил дорожнього руху, які знаходяться в причинному зв`язку з настанням даної ДТП.

Так, постановою слідчого відділу розслідування ДТП СУ УМВС України в Миколаївській області від 28.09.2015 року закрито кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000196 від 08.10.2014 року, у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення.

При цьому, суд звертає увагу, що згідно ч. 2 ст. 1188 ЦК України якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.

Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, страхова компанія у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Враховуюче вищенаведене, суд приходить до переконання, що позовні вимоги в частині стягнення страхового відшкодування у зв`язку із загибеллю внаслідок дорожньо-транспортної пригоди підлягають задоволенню.

У заяві про збільшення позовних вимог представник позивачів просив стягнути на користь ОСОБА_2 судові витрати у сумі 5175,66 грн., понесені ним внаслідок оплати судового збору у сумі 1175,66 грн. та правничу допомогу адвоката у сумі 4000,00 грн.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи належать в тому числі і витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 3, 4, 5 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі.

Проте позивачами доказів на підтвердження витрат, понесених на оплату правничої допомоги адвоката в сумі 4000 грн. суду не надано, в зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, враховуючи вимоги закону, в також той факт, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди загинув син позивача ОСОБА_1 та батько позивача ОСОБА_2 , що є невідновною та непоправною втратою, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме стягненню з відповідача страхового відшкодування у зв`язку із загибеллю внаслідок дорожньо-транспортної пригодив розмірі по 58783,15 грн. на кожного позивача.

Крім того відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивачів понесені ними судові витрати у розмірі 1175,66 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 81, 263 - 265, 268, 273, 354 ЦПК України, ст. 625 ЦК України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про стягнення страхового відшкодування задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 страхове відшкодування по 58783,15 грн. кожному.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору у розмірі 1175,66 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо Миколаївського апеляційного суду або через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрована: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Позивач: ОСОБА_2 , зареєстрований: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС», місцезнаходження: м. Київ, пр. Перемоги, 65, .

СУДДЯ: В.О. Гаврасієнко