ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1484/19 Справа № 182/3552/17 Суддя у 1-й інстанції - Тихомиров І.В. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2019 року Дніпровський Апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Каратаєвої Л.О.

за участю секретаря Гречишникової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом приватного акціонерного товариства Сентравіс Продакшн Юкрейн до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 червня 2018 року,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2017 року Приватне акціонерне товариство «Сентравіс Продакшн Юкрейн» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позовних вимог посилалось на те, що 05 серпня 2016 року о 09.30 годині, відповідач ОСОБА_1 керуючи належним йому автомобілем Chevrolet Aveo номерний знак НОМЕР_1 на нерегульованому перехресті нерівнозначних доріг вул. Херсонська з вул. Шевченко не виконав вимоги дорожнього знаку 2.1 ПДР України та не надав дорогу транспортному засобу «Volkswagen Jetta» номерний знак НОМЕР_2 , який належить ПрАТ «Сентравіс Продакшн Юкрейн», під керуванням водія ОСОБА_2 . Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки. Постановою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 квітня 2017 року, залишеною без змін постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 травня 2017 року, доведено вину ОСОБА_1 за вчинення правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, але справу про вчинення адміністративного правопорушення відповідачем ОСОБА_1 закрито за закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Звільнено ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності. Цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу Chevrolet Aveo номерний знак НОМЕР_1 , була застрахована в ТДВ СК "Кредо" за Договором (Полісом) № АІ/9664570 від 21 травня 2016 року. Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження з визначення величини матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу внаслідок ДТП № 717 від 17 січня 2017 року, величина матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Volkswagen Jetta» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ПрАТ «Сентравіс Продакшн Юкрейн» пошкодженого внаслідок ДТП 05 серпня 2016 року становить 351 538,07 грн. 19 червня 2017 року ТДВ СК "Кредо" позивачу було виплачено суму страхового відшкодування в розмірі 100 000 грн., з урахуванням визначеної договором страхування від 21 травня 2016 року франшизи на підставі страхового акту № Э. ENSTRAX/3-1032083 від 14 червня 2017 року. Враховуючи те, що величина матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Volkswagen Jetta» реєстраційний номер НОМЕР_2 становить 351 538,07 грн., та з урахуванням виплаченої ТДВ СК "Кредо" суми страхового відшкодування у розмір 100 000 грн., позивач просив суд сягнути з відповідача різницю суми між фактичним розміром завданої шкоди та страховою виплатою, тобто в сумі 251 538,07 грн., а також судові витрати (а.с.1-2).

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 червня 2018 року позовні вимоги задоволені.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ Сентравіс Продакшн Юкрейн суму матеріальної шкоди у розмірі 251538,07 грн.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат(а.с.108-111).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що рішення є таким, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи,просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с.143-146).

У відзиві на апеляційну скаргу ПрАТ Сентравіс Продакшн Юкрейн зазначає, що рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06.06.2018 року ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі аргументи є безпідставними, які ґрунтуються виключно на міркуваннях відповідача, а тому просило оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволена (а.с.155-157).

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно п.1 ч.1ст. 374 ЦПК України,суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ч.1ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду слід залишити без змін, виходячи з наступних підстав.

Судом 1 інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 05 серпня 2016 року о 09.30 годині ОСОБА_1 керуючи належним йому автомобілем Chevrolet Aveo номерний знак НОМЕР_1 на нерегульованому перехресті нерівнозначних доріг вул. Херсонська з вул. Шевченко не виконав вимоги дорожнього знаку 2.1 ПДР України та не надав дорогу транспортному засобу Volkswagen Jetta номерний знак НОМЕР_2 , який належить ПрАТ «Сентравіс Продакшн Юкрейн» на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 (а.с.18). Належний позивачу автомобіль на час виникнення ДТП знаходився під керуванням ОСОБА_2 , який працює в ПрАТ «Сентравіс Продакшн Юкрейн» на посаді водія автотранспортних засобів (а.с.19). Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 квітня 2017 року, залишеною без змін постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 травня 2017 року, доведено вину ОСОБА_1 за вчинення правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, але справу про вчинення адміністративного правопорушення відповідачем ОСОБА_1 закрито за закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Звільнено ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності (а.с.20-22).

Задовольняючи позовні вимоги суд 1-ї інстанції посилаючись на вимоги ст.ст.1166,1188 ЦК України та виходячи з того, що позовні вимоги є обґрунтованими та позивач має право вимоги щодо відшкодування заподіяної йому матеріальної шкоди, дійшов висновку щодо наявності підстав стягнення з відповідача на користь позивача суму завданої винною особою шкоди.

З такими висновками суду погоджується й колегія суддів апеляційного суду, оскільки вони є обґрунтованими, відповідають встановленим обставинам по справі та зроблені з дотриманням норм процесуального права з застосуванням відповідних норм матеріального права.

Так, згідно ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки відшкодовується на загальних підставах, зокрема шкода, завдана одній особі з вини іншої особи. Відшкодовується винною особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ч.1 ст. 1188 ЦК України передбачено, що шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується на загальних підставах, зокрема шкода, завдана одній особі з вини іншої особи відшкодовується винною особою.

Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження з визначення величини матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу внаслідок ДТП № 717 від 17 січня 2017 року, складеного судовим експертом Печериця Г.В. вбачається, що величина матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Volkswagen Jetta» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ПрАТ «Сентравіс Продакшн Юкрейн» пошкодженого внаслідок ДТП 05 серпня 2016 року становить 351 538,07 грн. (а.с.23-41).

19.04.2017 року за заявою позивача про виплату страхового відшкодування, ТДВ СК Кредо виплатило ПрАТ Сентравіс Продакшн Юкрейн суму страхового відшкодування в розмірі 100 000 грн. з урахуванням визначеної договором страхування від 21 травня 2016 року франшизи на підставі страхового акту №Э.ENSTRAX/3-1032083 від 14 червня 2017 Р. (а.с.76).

Отже, різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) становить 251 538,07 грн.

Виходячи з встановлених конкретних обставин справи, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд 1 інстанції дійшов правильного висновку, про наявність підстав для задоволення заявлених вимог та ухвалив обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам закону.

Колегія суддів вважає, що справа розглянута всебічно, встановлені правовідносини, що склалися між сторонами, яким надана вірна правова оцінка, досліджені наявні докази, висновки суду першої інстанції обґрунтовані чинними нормами матеріального права з дотриманням норм процесуального права.

Згідно з ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, колегія суддів вважає, що судове рішення відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права, правові підстави для його скасування відсутні.

Посилання апеляційної скарги, як на підставу для скасування судового рішення, на те, що судом взято до ували лише висновок експерта від 17.01.2017 р. не заслуговує на увагу з огляду на те, що згідно висновку автотоварознавчого дослідження №303 від 18.08.2016 р. він зроблений на замовлення ТОВ АК УКРАВТОЕКСПЕРТИЗА, яка не є учасником спірних правовідносин, та для визначення суми матеріального збитку власникові автомобіля «Volkswagen Jetta» реєстраційний номер НОМЕР_4 , рік випуску 1998, який не був учасником ДТП та позивачу не належав. Зі справи вбачається, що позивачу належить автомобіль «Volkswagen Jetta» реєстраційний номер НОМЕР_2 , рік випуску 2014, який і був учасником ДТП.

Відповідач, не погоджуючись із сумою шкоди, яку просив стягнути позивач, не скористався наданими йому правами, не обґрунтував свої свої заперечення щодо позову та доводи апеляційної скарги, не надав суду доказів на їх підтвердження, оскільки згідно із ч. 1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а відповідно до ч. 3 ст. 12, ч., ч. 1, 5, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. При цьому, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Враховуючи, що постановою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 квітня 2017 року, залишеною без змін постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 травня 2017 року, доведено вину ОСОБА_1 за вчинення правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, хоча справу й закрито за закінченням строків накладення адміністративного стягнення, обов`язок відшкодування шкоди покладається саме на нього. А враховуючи різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка становить 251 538,07 грн., стягненню підлягає саме ця сума, яка обгрунтована позивачем та не спростована відповідачем.

У Постанові від 20.01.2016 року по справі №6-2808цс15 Верховний суд України, зробив правовий висновок, відповідно до якого «право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути обмежено або припинено наявністю у останнього Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Тобто винуватець Дорожньо-транспортної пригоди, в подальшому несе повну матеріальну відповідальність за шкоду завдану потерпілому, своїми неправомірними діями.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та фактично зводяться до незгоди з рішенням суду та особистого тлумачення апелянтом норм права та обставин справи. Судом першої інстанції у повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка, справа розглянута у рамках заявлених позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Порушень матеріального чи процесуального закону, які б могли призвести до скасування або зміни рішення суду, судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому його слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: