ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4157/19 Справа № 203/2737/18 Суддя у 1-й інстанції - Казак С. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2019 року Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Каратаєвої Л.О.

за участю секретаря Гречишникової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро

заяву Товариства з обмеженою відповідальністю ОТП Факторинг Україна про заміну сторони виконавчого провадження

по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю ОТП Факторинг Україна

на ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 31 серпня 2018 року, -

В С Т А Н О В И В:

08 серпня 2018 року до суду надійшла заява ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про заміну сторони виконавчого провадження, в якій останній посилався на те, що 09.11.2010 року Кіровським районним судом м.Дніпропетровська у цивільній справі №2-2357/2010 було винесено рішення, яким задоволено позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 12.11.2010 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, за яким останнє набуло прав кредитора за кредитним договором №ML-303/077/2008 від 21.07.2008 року, укладеним між банком та ОСОБА_1 . В зв`язку з цим, на підставі ст.442 ЦПК України заявник просив замінити стягувача у виконавчих листах з виконання рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 09.11.2010 року з Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» на Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (а.с.35).

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 31 серпня 2018 року у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю ОТП Факторинг Україна про заміну сторони виконавчого провадження по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовлено (а.с.58-59).

В апеляційній скарзі апелянт ТОВ ОТП Факторинг Україна посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про її скасування (а.с.а.с. 66-67, 92-93).

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду 1 інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Судом 1 інстанції встановлено, що 09.11.2010 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська було винесено заочне рішення, яким задоволено позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» та стягнуто на користь останнього з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором №ML-303/077/2008 від 21.07.2008 року, укладеним між банком та ОСОБА_1

12.11.2010 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, за яким останнє у відповідності до ст.512 ЦК України набуло право вимоги до позичальника та поручителя за кредитним договором №ML-303/077/2008 від 21.07.2008 року, укладеним між банком та ОСОБА_1 .

Відмовляючи у задоволенні заяви ТОВ ОТП Факторинг Україна про зміну сторони виконавчого провадження, суд 1 інстанції виходив із того, що відповідно до ч.ч.1,5 ст.442 ЦПК України допускається заміна правонаступником сторони у відкритому виконавчому провадженні, а також заміна стягувача або боржника у виданому судом виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження. Однак, як вбачається з матеріалів цивільної справи №2-2357/10, заочне рішення суду від 09.11.2010 року сторонами не оскаржувалося та набрало законної сили в загальному порядку. Поряд з цим, з заявами про видачу виконавчих листів у справі представник позивача до теперішнього часу не звертався та, відповідно, виконавчі листи судом не видавались та в подальшому не пред`являлись для виконання, а тому відсутні підстави для задоволення заяви.

Однак із вказаними висновками суду 1 інстанції колегія судді не погоджується, виходячи з наступного.

Так, відповідно до статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - сукупність дій, що спрямовані на примусове виконання судових рішень.

У разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином чи правонаступництва на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Заміна кредитора поза межами виконавчого провадження відбувається у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

За таких обставин, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України.

Відповідно до ст. 442 Цивільного процесуального кодексу України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

На підставі ч. 5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження», у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

Як вбачається із матеріалів справи, ТОВ «ОТП Факторинг Україна набуло всіх прав кредитора по відношенню до боржників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

На вказане суд 1 інстанції не звернув уваги та безпідставно дійшов висновку, що відсутні правові підстави для задоволення заяви.

По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв`язку з заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою заінтересованої особи. Такою заінтересованою особою є новий кредитор (правонаступник).

Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом України в постанові від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13 та Верховним Судом Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 21 березня 2018 року у справі № 6-1355/10.

Як вбачається із матеріалів справи, 09.11.2010 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська було винесено заочне рішення, яким задоволено позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» та стягнуто на користь останнього з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором №ML-303/077/2008 від 21.07.2008 року, укладеним між банком та ОСОБА_1 (а.с.32).

12.11.2010 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, за яким останнє у відповідності до ст.512 ЦК України набуло право вимоги до позичальника та поручителя за кредитним договором №ML-303/077/2008 від 21.07.2008 року, укладеним між банком та ОСОБА_1 (а.с.36-42).

Сторонами підписаний Акт приймання-передачі кредитного портфелю (а.с.43).

Відповідно до витягу з додатку № 1 до договору купівлі продажу кредитного портфелю від 12.11.2010 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», банк відступив право вимоги за кредитним договором № ML-303/077/2008 від 21.07.2008 року укладеним між ПАТ ОТП Банкта ОСОБА_1 та за договором поруки № ML-303/077/2008 від 21.07.2008 року укладеним між ПАТ ОТП Банкта ОСОБА_2 (а.с. 44).

Також з матеріалів справи вбачається, що ПАТ ОТП Банк отримував виконавчі листи на виконання рішення №2-2357/2010 Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 09.11.2010 року про стягнення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором, які були на виконанні в Кіровському відділі державної виконавчої служби міста Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, згідно постанов про відкриття виконавчого провадження ВП№51460515 та ВП№51460348 від 17.06.2016 року та постановами від 14.12.2016 року повернуті стягувачеві на підставі п.9 ч.1 ст. 47 та ст. 50 Закону України Про виконавче провадження (а.с. 95-99).

Отже, внаслідок укладення договору відступлення права вимоги від 12.11.2010 року відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ ОТП Факторинг Україна набуло право вимоги до позичальника та поручителя за кредитним договором №ML-303/077/2008 від 21.07.2008 року, укладеним між банком та ОСОБА_1 , а тому, виходячи з положень статей 512, 514 ЦК України, заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 367-368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ОТП Факторинг Україна задовольнити.

Ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 31 серпня 2018 року скасувати.

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю ОТП Факторинг Українапро заміну сторони виконавчого провадження задовольнити.

Замінити стягувача Публічне акціонерне товариство ОТП Банк (ЄДРПОУ 21685166) на Товариство з обмеженою відповідальністю ОТП Факторинг Україна(ЄДРПОУ 36789421) у виконавчих листах з виконання рішення №2-2357/2010 Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 09.11.2010 року про стягнення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: