Постанова

Іменем України

17 липня 2019 року

м. Київ

справа № 750/9935/16-ц

провадження № 61-18516св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова у складі судді Литвиненко І. В. від 21 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області, у складі колегії суддів: Вінгаль В. М., Лакізи Г. П., Скрипки А. А., від 27 лютого 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири.

Позовну заяву мотивовано тим, що в 05 серпня 2016 року внаслідок несправності змішувача води у квартирі відповідача, відбулось залиття квартири, у якій вона проживає, що підтверджується відповідним актом комунального підприємства «ЖЕК-10» Чернігівської міської ради (далі - КП «ЖЕК-10»). Розмір матеріальної шкоди, завданої позивачу, визначений суб`єктом оціночної діяльності та складає 21 713,16 грн. Разом із тим їй було завдано моральну шкоду.

Оскільки відповідач відмовляється у добровільному порядку відшкодовувати завдані залиттям та пошкодженням квартири збитки, позивач просила суд стягнути з нього на свою користь матеріальну шкоду в розмірі 21 713 грн та моральну шкоду в розмірі 5 000 грн, спричинену залиттям вказаної квартири.

Короткий зміст оскаржуваних судових рішень

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 грудня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 19 823 грн та 1 000 моральної шкоди.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване наявністю причинного зв`язку між винними діями відповідача та настанням негативних наслідків у вигляді пошкодження приміщень квартири, у якій проживає позивач.

Разом з тим підлягає відшкодування моральна шкода, яку суд визначив в розмірі 1 000 грн з врахуванням характеру моральних страждань позивача, принципів розумності та справедливості.

Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 27 лютого 2017 року відхилено апеляційну скаргу ОСОБА_2 , рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постановляючи ухвалу про відхилення апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції виходив з доведеності факту пошкодження майна позивача з вини відповідача та відсутністю правових підстав для звільнення його від обов`язку відшкодувати завдану шкоду.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи

У касаційній скарзі, поданій у березні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_2 просить скасувати судові рішення першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що позивачем не доведено розмір шкоди, завданої залиттям її квартири. Звіт про оцінку вартості збитків не є належним доказом у справі з врахуванням того, що позивач відмовилась від проведення будівельно-технічної експертизи, не містить точного опису пошкоджень вказаної квартири. Розмір моральної шкоди є завищеним.

Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 квітня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Справа передана до Верховного Суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 11 червня 2019 року справу призначено судді-доповідачеві.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Відповідно до копії ордеру на службове приміщення НОМЕР_1 та довідки КП ЖЕК-10» від 19 жовтня 2016 року ОСОБА_1 є квартиронаймачем квартири АДРЕСА_1 .

05 серпня 2016 року сталося залиття вказаної квартири, причиною якого відповідно до акту від 08 серпня 2016 року, затвердженого КП «ЖЕК-10» Чернігівської міської ради, є несправність змішувача гарячої води в туалеті квартири АДРЕСА_2 , власником якої є ОСОБА_2

Звітом про оцінку вартості збитку, виконаним на замовлення позивача приватним підприємством «Експертна фірма «Експерт-Плюс», встановлено, що загальна вартість збитку, заподіяного внаслідок залиття квартири, у якій мешкає ОСОБА_1 , становить 21 713,16 грн.

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Частиною першою та другою статті 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

За змістом положень частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (частина перша та друга статті 1166 ЦК України).

Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Аналогічні роз?яснення містяться в пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» із змінами та доповненнями.

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (частина перша та друга статті 23 ЦК України).

Частина перша статті 1167 ЦК України визначає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Аналогічні роз?яснення викладені в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», із змінами та доповненнями.

Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України 2004 року.

За таких обставин, суди попередніх інстанцій на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами встановили, що шкода завдана позивачу внаслідок залиття та пошкодження її квартири, є такою, що завдана з вини відповідача, а тому підлягає відшкодуванню на підставі положень статі 1166 ЦК України.

Вказане підтверджується актом від 05 серпня 2016 року, відповідно до якого внаслідок несправності змішувача води у квартирі відповідача, відбулося залиття квартири, у якій мешкає позивач.

Крім того, суд касаційної інстанції в силу вимог статті 400 ЦПК України позбавлений можливості встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Враховуючи те, що у деліктних зобов`язаннях діє презумпція вини, обґрунтованими є висновки судів, що відповідач не довів, що шкоду завдано не з його вини та не спростував визначеного суб`єктом оціночної діяльності розміру майнової шкоди, яка завдана позивачу.

При цьому колегія суддів враховує, що подання клопотання про призначення експертизи у справі є правом, а не обов'язком позивача, а тому доводи касаційної скарги про те, що остання не довела належними та допустимими доказами, якими, на думку відповідача, є лише висновки будівельно-технічної експертизи, розмір завданої їй шкоди, є також безпідставними.

Оскільки внаслідок залиття квартири ОСОБА_1 зазнала душевних страждань, тому суд обґрунтовано визначив розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню позивачу та відповідає принципу розумності та справедливості.

Судові рішення попередніх інстанцій ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, з повним з`ясуванням судами обставин, що мають значення для справи, відповідністю висновків судів обставинам справи, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Таким чином, доводи касаційної скарги про порушення судами норм матеріального та процесуального права є необґрунтованими.

Інші доводи касаційної скарги були предметом розгляду судів та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального та процесуального права. Доводи, наведені в касаційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками судів з їх оцінкою.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 27 лютого 2017 року - без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара