Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.07.2019 Справа №607/3811/19

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді - Сливки Л.М.

за участі секретаря судового засідання - Хамелко О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання матері,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 пред`явила до суду позов до відповідачки ОСОБА_3 , у якому просить стягнути з відповідачки аліменти на утримання непрацездатної матері ОСОБА_1 у розмірі 1/3 частки від усіх видів її доходу (заробітку). В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що ОСОБА_1 , 1948 року народження є особою похилого віку, єдиним джерелом доходу якої є пенсія в сумі 1610,15 гривень, щомісячно, розмір якої дозволяє позивачці лише оплатити комунальні послуги та забезпечити першочергові життєві потреби. Вказаних коштів є недостатньо для придбання продуктів харчування, медикаментів та побутових предметів першої необхідності. При цьому вказує, що дочка позивача - відповідачка ОСОБА_3 не надає їй жодної фінансової допомоги. З цих підстав, покликаючись на перебування у складних життєвих обставинах, просить суд стягнути з відповідачки ОСОБА_3 , яка є працездатною та має у власності земельну ділянку площею 1,60 га , на користь позивачки аліменти на її ,як непрацездатної матері утримання , у розмірі 1/3 частини з усіх видів її доходу (заробітку), щомісячно.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, однак її представник ОСОБА_2 подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутності до суду не подавала.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 березня 2019 року провадження у зазначеній справі було відкрито, та справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін.

Клопотань від учасників справи про розгляд справи у поряду загального позовного провадження до суду не надходило.

Відзиву на позовну заяву відповідач ОСОБА_3 не подавала.

За вказаних обставин, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За положеннями ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.

Судом установлено:

Згідно паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 виданого 19 листопада 2002 року Тернопільським МВ УМВС України в Тернопільській області ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Крогульці, Гусятинського району, Тернопільської області. Відтак, на станом на дату ухвалення рішення суду позивач досягла 71 річного віку.

Як убачається із свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого повторно 15 березня 1994 року Відділом запису актів громадянського стану, Тернопільської міської ради, відповідач ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Тернополі про що складено актовий запис №764 від 29 березня 1976 року. Батьками ОСОБА_4 у вказаному свідоцтві про народження зазначені: ОСОБА_1 та ОСОБА_5 .

Таким чином, судом установлено, що позивач ОСОБА_1 є матір`ю відповідачки ОСОБА_3 , яка змінила прізвище із « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 ».

Чоловік позивачки ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що стверджується наявною у матеріалах справи копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 виданого 03 квітня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України (актовий запис №480 Відділу реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України).

Відповідно із довідкою про доходи № НОМЕР_4 виданої 29 листопада 2018 року Тернопільським об`єднаним управлінням пенсійного фонду України Тернопільської області, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Тернопільському об`єднаному управлінні ПФУ Тернопільської області і отримує пенсію за віком, щомісячний розмір якої у період з травня 2018 року по жовтень 2018 року становив 1610,15 гривень. Загальна сума отриманої пенсії за період з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2018 року становить 9660,90 гривень.

Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Відповідно до вимог ст. 202 Сімейного кодексу України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі.

Статтею 205 Сімейного кодексу України визначено, що суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Згідно із роз`ясненнями, викладеними у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК України ), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст. 204 СК України).

Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи.

При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу.

Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин.

Оскільки обов`язок батьків утримувати дитину не залежить від їхнього матеріального становища, то і обов`язок сина, дочки щодо матері, батька не пов`язується з цією обставиною. Тому, якщо дочка, син самі не є матеріально забезпеченими, вони все ж зобов`язані утримувати своїх непрацездатних батьків.

За положеннями ст. 204 Сімейного кодексу України дочка, син можуть бути звільнені судом від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків. Дочка, син звільняються судом від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько не сплачували аліменти на утримання дитини, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, і така заборгованість є непогашеною на момент прийняття судом рішення про визначення розміру аліментів на батьків.

Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно із вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стороною відповідача не надано суду жодних належних та допустимих доказів на спростування викладених у позові обставин та заперечення позовних вимог.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що позивач є непрацездатною, досягла сімдесятиоднорічного віку, отримує пенсію, щомісячний розмір якої становить 1610,15 гривень, з огляду на вік потребує витрат на підтримання стану свого здоров`я, придбання медикаментів та продуктів харчування, не має інших доходів, тому є такою, що потребує матеріальної допомоги.

За вказаних обставин, враховуючи, що повнолітні діти несуть обов`язок щодо утримання непрацездатних батьків, суд вважає, що позовні вимоги є підставними, обґрунтованими та підлягають задоволенню шляхом стягнення із відповідача ОСОБА_3 на утримання непрацездатної матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 аліментів у розмірі 1/3 частки усіх видів її доходів (заробітку), щомісячно, починаючи з 14 лютого 2019 року і довічно.

Згідно ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Вимогами ст.141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 4, 5, 89,141, 264, 265,268, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 в інтересах якої діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання матері задоволити .

Стягнути із ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 аліменти в розмірі ј частини усіх видів її заробітку (доходу ) , щомісячно , починаючи із дня набрання рішенням законної сили, довічно .

Стягнути із ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір у сумі 768, 40 гривень.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем у загальному порядку безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Дата складення повного тексту рішення суду - 18 липня 2019 року.

Реквізити сторін:

-позивач ОСОБА_1 - зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ;

-відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_2 .

Головуючий суддяЛ. М. Сливка