КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2019року м. Київ

Справа №761/4857/18

Апеляційне провадження №22-ц/824/9299/2019

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В.

суддів: Вербової І.М., Поліщук Н.В.

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва ухваленого під головуванням судді Пономаренко Н.В. 23 квітня 2019 року у м. Києві, повний текст рішення складений 26 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Форвард Київ-Сервіс 04» про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої затопленням квартири,

В С Т А Н О В И В

У грудні 2018 року позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 27 жовтня 2018 року в будинку АДРЕСА_1 відбулося залиття квартири №146 , яка належить позивачу, з квартири №153 , яка на праві власності належить ОСОБА_1 .. Вказує, що згідно з Актом обстеження його квартири, складеним 29 жовтня 2018 року Комісією в складі працівників ТОВ «Форвард Київ-Сервіс-04», встановлено, що залиття його квартири сталося внаслідок аварії в системі опалення у вище розташованій квартирі №153 .

На підставі зазначеного та посилаючись на положення ст.ст. 16, 22, 23, 1166 ЦК України, позивач просив стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 24221,40 грн.

Крім того, через залиття квартири, позивачу було завдано моральну шкоду, яка полягає у негативних емоціях та переживаннях, що спричинили йому значний душевний дискомфорт та порушили звичний спосіб життя. У зв`язку з чим просив стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 23 квітня 2019 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Форвард Київ-Сервіс 04» про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої затопленням квартири - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 25221,40 грн.

Відмовлено в задоволенні позову в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральної шкоди в розмірі 4000,00 грн.

Рішення суду мотивовано тим, що посилання позивача, як на підставу для задоволення позову ґрунтуються на наявних у матеріалах справи доказах, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 24221,40 грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди. Також відповідачем була заподіяна позивачу моральна шкода в результаті залиття квартири, однак, враховуючи усі встановлені судом обставини по справі, суд знаходить суму моральної шкоди в розмірі 5000,00 грн занадто завищеною, такою, що не відповідає ступеню перенесених страждань, а тому вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування моральної шкоди 1000,00 грн.

Не погодився із вищезазначеним судовим рішенням відповідач, ним подано апеляційну скаргу, в якій зазначається про незаконність рішення, як такого, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права за неповного з'ясування обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, надано невірну правову оцінку наявним в матеріалах справи доказам. Вказує на те, що працівники ТОВ «Форвард Київ-Сервіс 04» не провели належним чином опресувальні роботи і не встановивши наявність розривів у системі контуру опалення будинку подали воду у контур опалення, як наслідок відбулося затоплення квартири позивача, а тому саме ТОВ «Форвард Київ-Сервіс 04» повинно відшкодувати ОСОБА_3 понесений збиток. Зазначає про те, що ні позивачем, ні третьою особою не було доведено, що відповідач не забезпечив схоронність своєї квартири і що залиття квартири відбулося саме з його вини. Вказує на те, що наданий позивачем Звіт не може бути доказом розміру матеріального збитку, завданого залиттям квартири, оскільки суб`єкт оціночної діяльності ОСОБА_4 не наділена правом проведення оцінки розміру матеріального збитку. Крім того зазначає, що розмір збитку, спричиненого позивачу залиттям його квартири може бути визначений виключно при проведенні судової будівельно-технічної експертизи. Також відповідач не погодився із визначеним судом першої інстанції розміром матеріальної шкоди.

Враховуючи вищевикладене, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

В порядку ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_5 , належить на праві власності ОСОБА_2 , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №95570127 від 28 серпня 2017 року (а.с. 6).

Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 10 грудня 2018 року містить відомості про те, що власником квартири АДРЕСА_6 є відповідач у справі - ОСОБА_1 (а.с. 7, 8).

Актом обстеження квартири на предмет залиття від 29 жовтня 2018 року складеного комісією у складі керуючого ЖК «Герцен-парк» ОСОБА_5. , майстра ОСОБА_6 та слюсара-сантехніка ОСОБА_7 встановлено, що 27 жовтня 2018 року через аварію в системі опалення в квартирі АДРЕСА_6 , відбулося залиття квартири позивача. Також, вказаним актом встановлено, що при обстеженні квартири №153 було виявлено перенос опалювальних радіаторів, чим порушено цілісність внутрішньо квартирної мережі трубопроводу опалення (а.с. 9).

Згідно Звіту з визначення вартості матеріального збитку завданого власнику через пошкодження майна від 21 листопада 2018 року, складеного суб`єктом оціночної діяльності ПП ОСОБА_4 , вартість збитку, завданого позивачу через пошкодження приміщень належної йому квартири внаслідок залиття, становить 21551,00 грн (а.с. 10-39).

У зв`язку зі складанням вищезазначеного Звіту, позивач також поніс додаткові витрати, у розмірі 2500,00 грн за проведення оцінки та 170,40 грн, сплачених за поштове повідомлення відповідачу про виклик на огляд оцінювачем квартири (а.с. 42-44).

У судовому засіданні 23 квітня 2019 року було допитано в якості свідків відповідача ОСОБА_1 та ОСОБА_8 , які підтвердили, що в квартирі АДРЕСА_6 відбувся прорив пластикової труби опалення будинку. Факт залиття квартири позивача не заперечувався. Також ОСОБА_1 підтвердив, що було продовжено трубу опалюваного радіатора, однак зазначив, що прорив труби опалення був безпосередньо в стяжці підлоги (а.с 108-112).

Відповідно до ст. 151 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (квартиру), зобов`язані забезпечити його схоронність, проводити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку прибудинкову територію.

Положеннями ст. ст. 319, 321 ЦК України передбачено, що власність зобов`язує, власник не може використовувати право власності на шкоду правам громадян, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власник зобов`язаний утримувати майно, яке йому належить.

Частиною 3 ст. 386 ЦК України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому матеріальної та моральної шкоди.

Згідно зі ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За ч.ч.1,2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

З наведених вище обставин справи вбачається, що квартира, яка належить на праві приватної власності позивачу зазнала пошкоджень внаслідок її залиття в зв`язку з аварією в системі опалення у квартирі АДРЕСА_6 , яка належить ОСОБА_1 . Даний факт підтверджується Актом обстеження квартири на предмет залиття від 29 жовтня 2019 року. В результаті залиття квартири позивачу завдано збиток у розмірі 21551,00 грн, що визначений у Звіті вартості матеріального збитку від 21 листопада 2018 року. Також, у зв`язку зі складанням вищезазначеного Звіту, позивач поніс додаткові витрати у розмірі 2500,00 грн за проведення оцінки та 170,40 грн сплачених за поштове повідомлення відповідача про виклик на огляд оцінювачем квартири. Таким чином, у зв`язку із залиттям квартири, позивачу завдана шкода в сумі 24221,40 грн.

Посилання відповідача на те, що залиття квартири позивача відбулось з вини ТОВ «Форвард Київ-Сервіс 04», та саме вони мають відшкодувати нанесений збиток, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки стороною відповідача не доведено, що залиття квартири позивача відбулось не з вини відповідача, як власника квартири, в якій виявлено причину залиття, а з вини третьої особи, і жодним чином не спростовано розмір спричиненої матеріальної шкоди.

Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процессу, саме на відповідачів покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 12 листопада 2018 року у справі № 753/20314/15-ц.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що наданий позивачем Звіт не може бути доказом розміру матеріального збитку, завданого залиттям квартири, оскільки суб`єкт оціночної діяльності ОСОБА_4 не наділена правом проведення оцінки розміру матеріального збитку, спростовуються наявними в матеріалах справи копією свідоцтва про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів від 30 червня 2005 року (а.с. 40) та копією сертифікату №707/16 суб'єкта оціночної діяльності від 16 вересня 2016 року виданий ОСОБА_4 згідно якого визначено один із напрямків оціночної діяльності - п. 1 оцінка об`єктів у матеріальній формі та спеціалізація в межах п. 1.1 оцінка нерухомих речей (нерухомого майна, нерухомості), у тому числі земельних ділянок та майнових прав на них (а.с. 41).

Посилання на те, що розмір збитку, спричиненого позивачу залиттям його квартири може бути визначений виключно при проведенні судової будівельно-технічної експертизи колегією суддів відхиляються, оскільки ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За приписами ст.ст. 77, 78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Розпорядившись своїми процесуальними правами на власний розсуд, відповідач не надав ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції належних та допустимих доказів, які б спростовували Звіт з визначення вартості матеріального збитку від 21 листопада 2018 року та не звертався з клопотанням про призначення судової експертизи.

Доводи відповідача про неправильність визначення судом першої інстанції розміру моральної шкоди колегією суддів відхиляються.

Так, Верховний Суд України в п 9. Постанови Пленуму №4 від 31.03.1995 року з відповідними змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди роз`яснив, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про те, що відповідач повинен відшкодувати позивачу моральну шкоду за негативні явища, які виникли у позивача в зв`язку з пошкодженням його квартири внаслідок залиття, понесенням збитків та порушенням нормальних життєвих зв`язків та зусиллями, необхідними для відновлення попереднього стану.

При визначенні розміру моральної шкоди, на думку колегії суддів, суд правильно виходив із засад розумності, виваженості та справедливості та з врахуванням обставин, за яких цю шкоду зазнав позивач, відсутність зі сторони відповідача зусиль на зменшення страждань позивача.

З огляду на викладене колегія суддів розцінює посилання відповідача в апеляційній скарзі на відсутність доказів на підтвердження спричинення моральної шкоди позивачу як спробу уникнути відповідальності за спричинення такої шкоди.

Таким чином, доводи викладені у апеляційній скарзі висновків суду першої інстанції не спростовують.

За наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду постановлено у відповідності до норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів викладених у апеляційній скарзі не вбачається.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 23 квітня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: І.М. Вербова

Н.В. Поліщук