Номер справи 237/3685/19
Номер провадження 2-к/237/1/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.07.19 року м. Курахове

Суддя Мар`їнського районного суду Донецької області Кучко Я.Ю., розглянувши матеріали клопотання ОСОБА_1 , представник в Україні ОСОБА_2 , боржник ОСОБА_3 про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду,

ВСТАНОВИВ:

До Мар`їнського районного суду Донецької області звернулась ОСОБА_4 з клопотанням про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в якому просить надати дозвіл на примусове виконання постанови суду м. Торре-Аннунціата Італійської республіки, порядковий номер 754/2017 від 17.03.2017 року, судовий реєстр №1787/2016 в частині стягнення з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_5 з серпня 2017 року у розмірі 200,00 євро щомісячно із визначенням цієї суми в національній валюті за курсом Національтного банку України на день постановлення ухвали.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, суд приходить до висновку про необхідність залишення вказаного клопотання без розгляду та його повернення разом з документами, що додані до нього з огляду на наступне.

Приписами ч. 2 ст. 466 ЦПК України визначено, що до клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду додаються документи, передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно положень ч. 3 ст. 466 ЦПК України якщо міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, не визначено перелік документів, що мають додаватися до клопотання, або за відсутності такого договору, до клопотання додаються такі документи: 1) засвідчена в установленому порядку копія рішення іноземного суду, про примусове виконання якого подається клопотання; 2) офіційний документ про те, що рішення іноземного суду набрало законної сили (якщо це не зазначено в самому рішенні); 3) документ, який засвідчує, що сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду і яка не брала участі в судовому процесі, була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи; 4) документ, що визначає, в якій частині чи з якого часу рішення іноземного суду підлягає виконанню (якщо воно вже виконувалося раніше); 5) документ, що посвідчує повноваження представника (якщо клопотання подається представником); 6) засвідчений відповідно до законодавства переклад перелічених документів українською мовою або мовою, передбаченою міжнародними договорами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 Закону України «Про міжнародне приватне право» в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Згідно статей 6 та 7 Закону України «Про правонаступництво України» Україна підтверджує свої зобов`язання за міжнародними договорами, укладеними Українською РСР до проголошення незалежності України. Україна є правонаступником прав і обов`язків за міжнародними договорами Союзу РСР, які не суперечать Конституції України та інтересам республіки.

Як роз`яснено Пленумом Верховного суду України в підпункті «е» пункту 3 Постанови «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» згідно із Законом від 12 вересня 1991 р. "Про правонаступництво України" ( 1543-12 ) (ст.7) нотами України, надісланими в січні 1994 р. до посольств іноземних держав, з якими у СРСР були двосторонні договори про правову допомогу, про застосування цих договорів щодо України, поки обидві сторони не домовляться про інше, а також відповідно до Віденської конвенції про правонаступництво держав щодо договорів від 23 серпня 1978 р. ( 995_185 ), яка набула чинності для України 6 листопада 1996 р. і передбачає, що двосторонній міжнародний договір, який у момент правонаступництва держав був чинним щодо території, що є об`єктом правонаступництва, вважається чинним між новою незалежною державою та іншою державою-учасницею, коли вони чітко про це домовились або внаслідок їх поведінки вони повинні вважатись такими, що висловили зазначену домовленість, в Україні застосовуються положення таких міжнародних угод СРСР, зокрема Конвенції між СРСР та Італійською Республікою про правову допомогу в цивільних справах від 25 січня 1979 р.

Пунктом 2 частини 3 ЦПК України визначено, якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору України.

Перелік документів, які мають бути додані до клопотання про визнання рішення суду Італійської республіки визначені в статті 21 Конвенції між СРСР та Італійською Республікою про правову допомогу в цивільних справах від 25 січня 1979, згідно якої до клопотання про визнання необхідно додати: а) завірену судом копію судового рішення і довідку про те, що воно вступило в законну силу, якщо це не випливає з тексту самого рішення; b) документ, з якого випливає, що відповідачу, який не брав участі в процесі, або його представнику було своєчасно і в належній формі вручено повідомлення про порушення справи і про виклик до суду; с) завірені переклади документів, зазначених у цій статті, а також переклад клопотання.

Таким чином, міжнародним договором України імперативно встановлено чіткий перелік документів, які є необхідними для доручення до клопотання про визнання рішення іноземного суду та встановлено форму у якій вказані документи повинні бути подані.

Водночас, додані заявником до клопотання документи встановленим вимогам не відповідають, що знаходить своє об`єктивування у наступному.

ОСОБА_1 в супереч ст. 21 Конвенції між СРСР та Італійською Республікою про правову допомогу в цивільних справах від 25 січня 1979 подано до Мар`їнського районного суду у якості додатка до клопотання ксерокопію судового рішення, що завірена представником позивача, а не копію судового рішення іноземного суду, завірену саме судом, який ухвалив рішення.

Так само, до вказаного клопотання заявником додано ксерокопію перекладу рішення іноземного суду, а не сам завірений переклад рішення іноземного суду. Поміж тим, додана до клопотання ксерокопія перекладу рішення Італійського суду не може бути визнана судом як така, що завірена належним чином, оскільки вказана ксерокопія подана до суду у вигляді, який не дає встановити факт її викладу та взаємозв`язку у якості єдиного документу. На звороті останнього аркушу ксерокопії перекладу рішення суду, міститься копія печатки нотаріуса ОСОБА_6 про те, що документ прошито та пронумеровано на восьми аркушах, в той час як надаена до суду ксерокопії перекладу рішення іноземного суду викладена на чотирьох аркушах. Крім того, на звороті останнього аркушу ксерокопії перекладу рішення іноземного суду, на якому за змістом викладено ксерокопію посвідчувального напису нотаріуса, міститься відтиск «Згідно з оригіналом 03 лип 2019», водночас підпис особи, яка засвідчила відповідність ксерокопії посвідчувального запису нотаріуса оригіналу вказаного запису відсутня.

Крім того, заявником не додано до клопотання довідки з відміткою про набрання рішенням іноземного суду законної сили, в свою чергу, з наданої ксерокопії перекладу рішення іноземного суду вказаних відомостей не вбачається.

Враховуючи те, що заявником додано до клопотання документи, які оформлено з порушенням вимог, передбачених главою 1 розділу IX ЦПК України та Конвенції між СРСР та Італійською Республікою про правову допомогу в цивільних справах від 25 січня 1979, суд приходить до висновку, що клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, відповідно до ч.4 ст.466ЦПК України підлягає залишенню без розгляду та поверненню заявнику.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 462-466 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду залишити без розгляду та повернути особі, що його подала, разом з документами, що додані до клопотання.

Роз`яснити заявнику, що залишення клопотання без розгляду не перешкоджає повторному зверненню після усунення обставин, що слугували підставою для прийняття такого рішення.

На ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду через Мар`їнський районний суд Донецької області.

Учасник справи, якому не було вручено ухвалу у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

Суддя Я.Ю. Кучко