Постанова

Іменем України

22 липня 2019 року

м. Київ

справа № 398/2273/14-ц

провадження № 61-32342 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Кривцової Г. В., Луспеника Д. Д.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - комунальний заклад «Олександрійський наркологічний диспансер»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 липня 2017 року у складі судді Нероди Л. М. та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 18 вересня 2017 року у складі колегії суддів: Голованя А. М., Дьомич Л. М., Кіселика С. А.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до комунального закладу «Олександрійський наркологічний диспансер» (далі - КЗ «Олександрійський наркологічний диспансер») про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що з 15 листопада 2012 року вона працювала сторожем у КП «Олександрійський наркологічний диспансер». Наказом відповідача від 28 лютого 2014 року її було звільнено з роботи з 28 лютого 2014 року на підставі пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України, за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Систематичне невиконання без поважних причин обов`язків нібито полягало у тому, що вона, маючи догану за порушення трудової дисципліни, яку їй було винесено наказом відповідача, оскільки 24 квітня 2013 року, 07 лютого 2014 року та 24 лютого 2014 року вона залишила без нагляду приміщення закладу, не здійснювала обхід території у нічний час через кожну годину, чим порушила пункти 3.6, 7.1, 8.1 Посадової інструкції сторожа КП «Олександрійський наркологічний диспансер».

Вважала своє звільнення незаконним, оскільки вищевказаний наказ відповідача про її звільнення свідчить лише про неприязні відносини з головним лікарем комунального закладу. Акти комісії, яка контролює роботу сторожів, підроблені керівництвом лікувального закладу.

07 лютого 2014 року о 06 год. 10 хв., під час перебування на робочому місці, дійсно приходили члени комісії і заявили про те, що вона не здійснювала обхід приміщень закладу кожну годину, а на її заперечення про те, що вона о 06 год. вже зробила обхід, не відреагували. 24 лютого 2014 року будь-який акт не складався. 28 лютого 2014 року вона здала зміну завідувачу господарством, ніяких зауважень до неї не було. Про своє звільнення вона дізналася лише 02 березня 2014 року від завідувача господарством. З наказом відповідача про звільнення її не ознайомлено. Такими протиправними діями відповідача було порушено її трудові права та завдано моральної шкоди.

З урахуванням викладеного ОСОБА_1 просила суд поновити її на роботі та стягнути середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, моральну шкоду.

Короткий зміст судових рішень суду першої інстанції

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 08 липня 2014 року у складі судді Петрової О. Ф. у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Додатковим рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 08 вересня 2014 року доповнено рішення Олександрійського міськрайонного суду від 08 липня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до КЗ «Олександрійський наркологічний диспансер» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди. Судові витрати віднести на рахунок держави.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 15 жовтня 2014 року апеляційна скарга ОСОБА_1 відхилена, рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 08 липня 2014 року залишено без змін.

Короткий зміст судового рішення суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 листопада 2014 року, з урахуванням ухвали про виправлення описки від 12 травня 2015 року, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 08 липня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 15 жовтня 2014 року відмовлено (провадження № 6-41107 св 14).

Короткий зміст вимог заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами

У вересні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду першої інстанції із заявою про перегляд рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 08 липня 2014 року у зв`язку з нововиявленими обставинами, посилаючись на те, що вона Правила внутрішнього трудового розпорядку для працівників КЗ «Олександрійський наркологічний диспансер» не підписувала та її з ними не ознайомлювали, вона правила внутрішнього трудового розпорядку не порушувала, що підтверджує факт її незаконного звільнення.

Короткий зміст судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22 грудня 2015 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 09 лютого 2016 року, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 08 липня 2014 року у зв`язку з нововиявленими обставинами відмовлено.

Судове рішення суду першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, мотивовано тим, що обставини, на які посилається заявник, як на нововиявлені, не можуть вважатись такими, оскільки на момент вирішення спору вони вже існували і ОСОБА_1 про них було відомо, оскільки міськрайонним судом при розгляді справи по суті досліджувалась посадова інструкція сторожа, з якою була ознайомлена ОСОБА_1 .

Короткий зміст вимог заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами

У грудні 2016 року ОСОБА_1 повторно звернулася до суду першої інстанції із заявою про перегляд рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 08 липня 2014 року у зв`язку з нововиявленими обставинами, посилаючись на те, що після ухвалення вищевказаного судового рішення вона дізналась про завідомо неправдиві показання свідків у судовому засіданні, а саме завідувача господарством КЗ «Олександрійський наркологічний диспансер» ОСОБА_2 та сторожа ОСОБА_3 , які вказали, що після скоєння крадіжки з приміщень диспансеру у 2012 році робота усіх сторожів була перевірена комісією закладу, у тому числі ОСОБА_3 . Фактично комісія у комунальному закладі для встановлення причини крадіжки була створена лише з метою її звільнення з роботи у 2014 році, тобто через два роки, а ОСОБА_3 у той час не працював на посаді сторожа. Крім того, Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників КЗ «Олександрійський наркологічний диспансер» не існувало, вони з`явились лише після розгляду цієї справи у суді.

Отже, вищевказані обставини є нововиявленими та свідчать про наявність підстав для скасування рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 08 липня 2014 року у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 липня 2017 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 08 липня 2014 року у зв`язку з нововиявленими обставинами відмовлено.

Судове рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_1 належними та допустимими доказами не підтверджено неправдивість показань свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , при розгляді справи по суті у липні 2014 року ОСОБА_1 про ці обставини не вказувала. Таким чином, посилання заявника на вказані нововиявлені обставини на увагу не заслуговують, оскільки вони не є нововиявленими.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 18 вересня 2017 року апеляційна скарга ОСОБА_1 відхилена, ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 липня 2017 року залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що підставою для звільнення з роботи ОСОБА_1 згідно з пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України було систематичне невиконання нею трудових обов`язків, покладених на неї пунктами 3.6, 7.1, 8.1 Посадової інструкції сторожа, а не Правилами внутрішнього трудового розпорядку для працівників КЗ «Олександрійський наркологічний диспансер». Таким чином, відсутність у матеріалах справи Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників КЗ «Олександрійський наркологічний диспансер» не є істотною обставиною для вирішення справи, яка би змінювала зміст судового рішення. Крім того, відповідними доказами не підтверджено неправдивість показань свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі, поданій у жовтні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1 просить ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 липня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 18 вересня 2017 року скасувати й ухвалити нове рішення, яким її заяву задовольнити, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами не досліджено Правила внутрішнього трудового розпорядку КЗ «Олександрійський наркологічний диспансер» як доказ, який має значення для вирішення спору. У матеріалах справи вказані Правила внутрішнього трудового розпорядку відсутні, оскільки вони до звільнення ОСОБА_1 у комунальному закладі не приймались, а тому звільнення останньої на їх підставі є незаконним. Крім того, свідками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були надані неправдиві показання.

Відзив на касаційну скаргу не подано.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу № 398/2273/14-ц з Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2018 року справа передана до Верховного Суду.

У червні 2019 року згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана судді-доповідачеві.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Перегляд судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами має здійснюватись із дотриманням вимог статей 361 - 365 ЦПК України2004 року, які визначають підстави і порядок перегляду, коло суб`єктів звернення із заявою про перегляд судових рішень, об`єкти перегляду, а також компетенцію (процесуальні повноваження) судів, які здійснюють такий перегляд.

Відповідно до частини першої статті 361 ЦПК України 2004 року рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв`язку з нововиявленими обставинами.

До нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство. Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

У пункті 1 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» роз`яснено, що перегляд судових рішень, що набрали законної сили, у зв`язку з нововиявленими обставинами є самостійною стадією цивільного процесу, в якому судом перевіряється наявність чи відсутність правових підстав для цього - юридичних фактів, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, хоча їх подання до суду могло потягти ухвалення іншого за змістом судового рішення.

До нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство.

Ураховуючи викладене, суди на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, дійшли правильного висновку про те, що підставою для звільнення з роботи ОСОБА_1 згідно з пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України було систематичне невиконання нею трудових обов`язків, покладених на неї пунктами 3.6, 7.1, 8.1 Посадової інструкції сторожа, а не Правилами внутрішнього трудового розпорядку для працівників КЗ «Олександрійський наркологічний диспансер».

Таким чином, суди дійшли вірного висновку про те, що відсутність у матеріалах справи Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників КЗ «Олександрійський наркологічний диспансер» не є істотною обставиною для вирішення цієї справи та не впливає на виниклі між сторонами правовідносини, що спростовує доводи касаційної скарги у цій частині.

Колегія суддів погоджується з висновком судів про те, що ОСОБА_1 належними та допустимими доказами не підтверджено неправдивість показань свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та те, що ці обставини не були відомі заявникові на час розгляду справи.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 липня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 18 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Б. І. Гулько

Г. В. Кривцова

Д. Д. Луспеник