Справа № 266/4779/18
Провадження № 2/266/142/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2019 року м. Маріуполь

Приморський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Федотової В.М.,

за участю секретаря судового засідання Шишханової К.Р.,

розглянувши у спрощеному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів.

В обґрунтування позову зазначила, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, 13.01.2012 року рішенням Приморського районного суду міста Маріуполя шлюб розірвано та змінено її прізвище на дошлюбне прізвище ОСОБА_1 . Від даного шлюбу у них народилася спільна дитина, син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком якого є відповідач у справі. Після розірвання шлюбу дитина проживає з нею та перебуває на повному її утриманні. 13.12.2011 року Приморським районним судом м. Маріуполя було ухвалено рішення по цивільній справі №2-2079/11, яким стягнуто з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 30.11.2011 року і до повноліття дитини. Відповідач рішення суду не виконував, у зв`язку з чим виникла значна заборгованість. Позивачка зазначила в позові, що відповідач працездатний, працює моряком в міжнародних компаніях та отримує значний дохід, має паспорт моряка та згідно офіціальних даних на сайті «Вестник крюнінга» працював в іноземних компаніях. Так як відповідач має гарний стан здоров`я, у нього покращилося матеріальне становище, він отримує великий дохід, з 2014 року працює за кордоном, інших осіб на утриманні не має, позивачка просить змінити розмір аліментів, що стягуються на підставі рішення Приморського районного суду м. Маріуполя від 13.12.2011 року, та стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 10 000 гривень щомісячно, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили та до повноліття дитини, що підлягає індексації відповідно до закону, відкликати з Приморського відділу державної виконавчої служби м. Маріуполя ГТУЮ у Донецької області виконавчий лист №2-2079/11, виданий 19.12.2011 року Приморським районним судом м. Маріуполя, виданого на підставі рішення Приморського районного суду м. Маріуполя по цивільній справі №2-2079/2011.

Ухвалою Приморського районного суду міста Маріуполя від 06.09.2018 р. вказану позовну заяву залишено без руху.

20.09.2018р. на виконання ухвали суду від 06.09.2018 р. представником позивача надано заяву про усунення недоліків.

Ухвалою Приморського районного суду міста Маріуполя від 24.09.2018р. по справі відкрито провадження розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження.

03.10.2018р. представником позивача до суду надано клопотання про витребування доказів.

Ухвалою Приморського районного суду міста Маріуполя від 03.10.2018р. клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено.

24.10.2018р. Головним центром обробки спеціальної інформації на виконання ухвали Приморського районного суду міста Маріуполя від 03.10.2018р. надано відповідь.

07.12.2018р. відповідачем наданий відзив на позовну заяву, яким ОСОБА_2 просив у задоволенні позову відмовити, оскільки ОСОБА_1 не надано жодних доказів, які б свідчили про зміну її матеріального стану або ж зміну його матеріального стану. Він мешкає разом із дружиною - ОСОБА_6 та їх малолітньою дитиною - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які перебувають на його утриманні. Він має паспорт моряка, проте вже тривалий час, через проблеми зі здоров`ям, не працює за спеціальністю моряка та не має ніякого доходу від такої діяльності, а наявність паспорту моряка та робота моряком у певний минулий період ніяким чином не свідчить про безперечну наявність у нього матеріальної можливості сплачувати аліментів у розмірі 10000 грн. на місяць.

07.12.2018р. позивачка до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, за участю її представника, позов просила задовольнити.

21.12.2018р. представником позивача до суду надано клопотання про витребування доказів.

28.12.2018р. судом задоволене клопотання представника позивача, зроблений запит до адміністрації морського порту.

22.01.2019р. Маріупольською філією ДП «Адміністрація морських портів України» на запит Приморського районного суду міста Маріуполя від 28.12.2018р. надано відповідь.

31.01.2019р. представником позивача до суду надано клопотання про витребування доказів.

Ухвалою Приморського районного суду міста Маріуполя від 31.01.2019р. клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено частково.

На виконання ухвали Приморського районного суду міста Маріуполя від 31.01.2019р. надіслано відповіді 19.02.2019р., 22.02.2019р., 26.02.2019р., 11.04.2019р.

03.07.2019р. представником позивача ОСОБА_8 до суду надані письмові пояснення, у яких вона просила позов задовольнити у повному обсязі, розгляд справи проводити у її відсутність.

16.07.2019р. представником відповідача ОСОБА_9 до суду надане клопотання згідно з яким вона просила у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, розгляд справи проводити у її відсутність.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідчені копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3ст. 181 СК України).

Згідно до ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них.

Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів отримувач аліментів може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до статті 183 та статті 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Даний висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 5 лютого 2014 року (справа № 6-143цс13).

Аналогічні обставини викладені в п.17 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1ст. 2 ЦПК України).

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 28 грудня 2009 року, який 13.01.2012 року рішенням Приморського районного суду міста Маріуполя розірвано та змінено прізвище ОСОБА_1 на дошлюбне прізвище ОСОБА_1 (а.с. 8).

Згідно зі свідоцтвом про народження, серія НОМЕР_1 , виданого Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області 28 листопада 2006 року, батьком ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , записано ОСОБА_2 , матір`ю - ОСОБА_1 (а.с. 9).

Відповідно до довідки № 170 від 13.07.2018р. КСН «Селище Південне», позивачка разом зі своїм сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешкають разом за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 9).

Відповідно до виконавчого листа № 2-2017/11, виданого Приморським районним судом м. Маріуполя 19.12.2011р., на виконання рішення Приморського районного суду м. Маріуполя 13.12.2011р., з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 1/4 частки від всіх видів заробітку ( доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 30.11.2011 року і до повноліття дитини (а.с. 10, 38).

Згідно з відповіддю старшого державного виконавця Приморського ВДВС м. Маріуполь ГТУЮ в Донецькій області Чудновець К.О. від 01.10.2018р. сума заборгованості по виконавчому листу № 2-2079, виданому 19.12.2011р. Приморським районним судом м. Маріуполя, за період з 30.11.2011р. по 01.10.2018р. була сплачена у повному обсязі, заборгованість станом на 01.10.2018р. відсутня (а.с. 39).

Відповідно до довідки Маріупольського міського центру зайнятості № 1009 від 27.09.2018р. ОСОБА_2 перебуває на обліку як безробітний у центрі з 26.09.2018р. по теперішній час (а.с. 40).

Відповідно до довідки Маріупольського міського центру зайнятості № 02/2133/06-16/19 від 08.05.2019р. ОСОБА_2 перебував на обліку як безробітний у центрі з 26.09.2018р., реєстрацію припинено з 11.12.2018р., у зв`язку з поданням письмової заяви про відмову від послуг служби зайнятості (а.с. 166).

Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 , виданим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області 23.08.2013р. відповідач 23.08.2013р. зареєстрував шлюб з ОСОБА_12 , від якого ІНФОРМАЦІЯ_5 народилася донька ОСОБА_7 , і які утрьох мешкають за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою про склад сімї від 09.11.2018р. (а.с. 41, 42, 83).

Згідно з рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя від 04.04.2006р., яке набрало законної сили, відповідача визнано батьком ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на утримання якої з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_14 стягнуті аліменти у розмірі 1/3 частини його доходу щомісячно з 23.08.2005р. до повноліття дитини (а.с. 139-140).

Відповідно до висновку магнітно-резонансної томографії Медичного центру «Юнимед» від 12.04.2018р. у відповідача наявні зміни поперечного відділу хребту, медіанна грижа (а.с. 43).

Відповідно до відповідей Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України відповідач у період з 2014 р. по 2018р. 12 разів перетинав кордон України (а.с. 60-139).

Згідно з листом ТОВ «Марлоу навігейшн Україна» № 1/45 від 25.07.2018р., відповідач на обліку у товаристві перебуває, однак посередницькі послуги з працевлаштування йому не надавалися (а.с. 11).

Згідно з листом ПрАТ «Нікі» № 16/2018 від 25.07.2018р., відповідач за послугами посередництва у працевлаштуванні за кордоном не звертався (а.с. 36).

Відповідно до посвідчення особи моряка НОМЕР_3 ОСОБА_2 видане посвідчення 22.10.2018р. строком дії до 22.10.2023, записи про роботу відсутні ( а.с. 84-85).

Згідно з листом Маріупольської філії ДП «Адміністрація морських портів України» від 18.01.2019р. ОСОБА_2 видані посвідчення моряка НОМЕР_4 терміном дії з 27.09.2004р. до 27.09.2009р. та НОМЕР_3 терміном дії з 22.10.2018р. до 22.10.2023р. (а.с. 108).

З відомостей, наданих з банківських установ на виконання ухвали суду про витребування доказів, за клопотанням представника позивача ОСОБА_2 має: три рахунку у АТ «ПУМБ», рух коштів не відбувався; три рахунку у АТ «Сбербанк», рух коштів не відбувався. ОСОБА_2 та ОСОБА_15 не є клієнтами АТ «ВТБ» та у ОСОБА_2 відсутні відкриті рахунки у АТ КБ «Приватбанк» (а.с. 125-128, 131-132, 141, 148-149).

Роздруківку з сайту «Вестник крюинга» стосовно праці відповідач моряком надану ОСОБА_1 , суд до уваги не бере, оскільки вона є неналежним доказом, ніким не засвідчена (а.с. 6-7).

Суд критично оцінює посилання позивачки на те що ОСОБА_2 працює моряком, має великий дохід, оскільки такі посилання не підтверджені належними доказами, в посвідченні особи моряка відповідача відсутні записи про його роботу моряком, а отримання та продовження посвідчення моряка, свідчить лише про його наявність, та не свідчить про збільшення у відповідача доходів та появи постійного заробітку і його реальної фінансової можливості сплачувати щомісячно 10000,00грн. на утримання дитини. Адже це значна сума для сплати і має бути належним чином підтверджена та обґрунтована. Крім того, дані про перетин кордону України ОСОБА_2 також не є доказами наявності у відповідача роботи за кордоном.

Таким чином, суд доходить висновку, що докази долучені позивачкою на підтвердження обставин позовної заяви та витребувані за її клопотаннями, є неналежними, так як не містять інформації щодо предмета доказування, згідно зі ст.77 ЦПК України.

При цьому суд приймає до уваги, що відповідачем надано докази, що він має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та рішенням суду з нього стягнуті аліменти на утримання ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

З огляду на зазначене для зміни способу стягнення аліментів необхідно наявність певних підстав, зокрема погіршення чи поліпшення матеріального стану чи стану здоров`я платника аліментів, з`явлення на утриманні непрацездатних осіб, тощо.

Аналізуючи вищевикладене, з урахуванням того, що позивачкою не надано належних та допустимих доказів на підтвердження зміни матеріального стану відповідача, і позовних вимог, які носять необґрунтований та безпідставний характер, суд відмовляє в задоволені її позову про зміну способу стягнення аліментів.

Відповідно до ч. 7 ст. 141 ЦПК України, оскільки позивача при подачі позову звільнено від сплати судових витрат, суд відносить судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 768,40 грн. на рахунок держави.

На підставі вищевказаного, керуючись ст.ст. 12, 81, 259, 263-265, 279 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів - відмовити.

Судові витрати по сплаті судового збору компенсувати за рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарг подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Федотова В. М.