Провадження № 2/369/1486/19
РІШЕННЯ

Іменем України

08.04.2019 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Пінкевич Н.С.,

секретаря Середенко Б.С.

за участі позивача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до директора Комунального підприємства "Борщагівка" Педорича Петра Миколайовича про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

У серпні 2018 року позивач звернувся до суду з названим позовом. Свої вимоги мотивував тим, що протягом 2014-2018 років вона неодноразово зверталась до відповідача з інформаційними запитами про отримання інформації щодо зменшення нарахувань за ненадані послуги з централізованого опалення, з централізованого водопостачання та водовідведення, з утримання будинку та прибудинкової території. Вказала, що рішенням суду відповідачу було відмовлено у задоволенні позову про стягнення боргу за комунальні послуги. Іншим судовим рішення про стягнення іншого боргу також було відмовлено. Але відповідач не зменшує суму боргу, хоч і рішення судів набрали законної сили. На її неодноразові звернення до відповідача не отримувала жодної відповіді щодо виконання рішень судів.

Вважає, що директор КП «Борщагівка» своєю протиправною по віденкою порушив її права та завдав моральної шкоди. Вина відповідача полягає в тому, що він збирав, зберігав, використовував неточну, застарілу інформацію про мнимі борг по квартирі, не надавав відповіді на її запити, не приймав наказів по комунальному підприємству щодо скасуванні її боргів протягом тривалого часу, а саме з 2014 року по 2018 роки.

На підставі викладеного просила стягнути з директора Комунального підприємства "Борщагівка" ОСОБА_2 на її користь моральну шкоду в розмірі 30 000 грн.; судові витрати покласти на відповідача.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Просив задоволити позов.

У судове засідання представник відповідача не з`явився. Про час та місце розгляду повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань до суду не надходило. Також до суду не подано письмовий відзив.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог частково.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2 передбачено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

При розгляді справи судом встановлено, що ОСОБА_1 у порядку Закону України «Про доступ до публічної інформації» зверталась до директора КП «Борщагівка» ОСОБА_2 з інформаційними запитами, а саме:

- від 27.01.2014 р. за вхідним № 4, про оприлюднення інформації щодо зменшення боргу у періодах з 1996 р. по 30.11.2010 на суму 18 443,96 грн. та у періодах із 01.12.2010 р. по 01.12.2013 р. на суму 10 046,22 грн.;

- від 30.05.2014 р. за вх. №11, про оприлюднення документів, по яких були зібрані мнимі борги по квартирі у періодах із 01.10.2013 р. по 01.06.2014 р., конкретно по кожному місяцю та виду послуг;

- від 18.03.2015 р. за вх. № 10 про оприлюднення документів, про мнимий борг що виник в розмірі 7 410,20 грн. станом на 01.02.2015 р. , конкретно по кожному виду послуг, по місяцям та рокам;

- від 14.08.2015 р. за вх. № 17 «про знищення в бухгалтерському обліку КП «Борщагівка» незаконного боргу на суму 32 871,18 грн. за період із 1996 р. по 01.10.214 р. на підставі рішення апеляційного суду Київської області від 30.07.2015 р. у справі № 22ц-780/4249/15;

- від 06.01.2016 р. за вх. № 01 «про спростування поширеної недостовірної інформації про мнимий борг по квартирі та поширений на парадних дверях, назвавши ОСОБА_3 боржником на суму 10579,72 грн. станом на 01.12.2015 р., а в повідомлені про комунальні послуги було вказано борг в розмірі 1084,31 грн. станом на 01.08.2015 р.;

- від 04.02.2016 р. за вх. № 17 про повернення повідомлення про комунальні послуги за грудень 2015р. на суму 8 685,52 грн. станом на 01.01.2016р., оскільки по розрахункам позивача була переплата на суму 2 490,34 грн. станом на 01.10.2015 р., що вказано апеляційним судом у справі страві № 22ц-780/4249/15. Також просила оприлюднити документи на підставі яких був зібраний мнимий борг в розмірі 10 017,09 грн. станом 01.12.2015 р. по квартирі, конкретно по місяцях, рейсах та видам послуг;

- від 14.04.2016 р. за вх. № 7 «про спростування недостовірної інформації щодо надуманого боргу по квартирі в розмірі 8 909,86 грн. станом на 01.04.2016 р.;

- від 10.07.2017 р. за вх. № 7 «про знищення або виправлення неточної застарілої інформації про мнимий борг в розмірі 8 909,86 грн. по квартирі, що був зібраний незаконним шляхом та зберігається з порушенням вимог закону;

- від 04.09.2017 р. за вх. 144 «про оприлюднення достовірної точної інформації та первинних документів про надані послуги на суму 7410,20 грн. станом на 01.01.2015 р. конкретно по місяцям, декам та видам послуг;

- від 27.12.2017 р. за вх. 192 «щодо виконання ОСОБА_2 постанови Києво- Святошинського районного суду від 11.12.2017 р. у справі № 369/7553/17, та у зв`язку із рішенням суду у справі №369/10455/13-ц від 25.02.2014 р., №369/3910/16-ц та №369/3260/17 від 08.09.2017 р. Рішенням у справі № 369/7553/17 суд визнав протиправні дії ОСОБА_2 та зобов`язав виправити не точну та застарілу інформацію про борг в розмірі 10 432,23 грн. станом на 01.10.2017 р. та надати відповідь на запит від 29.09.2017 р. вх. №148;

- від 29.01.2018 р. за вх. № 17 «про виправлення неточної та застарілої інформації про мнимий борг в розмірі 10 432,23 грн. станом на 01.10.2017 р. згідно постанови Києво-Святошинського районного суду від 11.12.2017 р. у справі №369/7553/17-а, та рішень судів по справі за № З 69/3910/16-ц та по справі за № 369/3260/17;

- від 17.04.2018 р. за вх. № 48 «про оприлюднення запитуваної інформації щодо знищення суми боргу в розмірі 10 432,23 грн., який значиться на 01.04.2018 р. по квартирі, у разі не знищення, згідно постанови Києво-Святошинського районного суду від 11.12.2017 р. у справі №369/7553/17-а;

- від 14.05.2018 р. за вх. № 67, про оприлюднення Педоричем П.М . інформації про таке: чому не виконується виконавче провадження № 55746093 від 09.02.2018 р., яке було винесене державним виконавцем на підставі виконавчого листа виданого Києво-Святошинським районним судом по справі № 369/7553/17-а, яким зобов`язано КП «Борщагівка» зменшити нарахування за ненадані послуги на суму 10432,23 грн. станом на 01.10.2017 р., в зв`язку з цим повідомлення про комунальні послуги за квітень 2018 р. на суму 11 009,47 грн. було повернуто до КП «Борщагівка», з метою виправлення суми мнимого боргу;

- від 18.06.2018 р. за вх. № 103 « про повернення повідомлення про комунальні послуги за травень 2018 р. до КП «Борщагівка» у зв`язку із невиконанням директором КП «Борщагівка» Педоричем П.М. виконавчого провадження № 55746093 від 09.02.2018 р., яке було винесене державним виконавцем на підставі виконавчого листа виданого Києво-Святошинським районним судом по справі № 369/7553/17-а.

Також є відкриті виконавчі провадження: постанова державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Примак К.В. віл 09.02.2018 р. про відкриття виконавчого провадження за № 55745757 про зобов`язання директора КП (Борщагівка» Педорича П.М. надати відповідь на інформаційний запит ОСОБА_1 на отримання публічної інформації від 29.09.2017 р. вх. 148; постанова державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Примак К.В. віл 09.02.2018 р. про відкриття виконавчого провадження за №55746093 про зобов`язання виправити неточну та застарілу інформацію про борг на суму 10 432,23 грн. станом на 01.10.2017 р.; постанова Києво-Святошинського районного суду від 28.04.2015 р. у справі №369/3349/15-а про зобов`язання надати ОСОБА_1 обґрунтовану відповідь на запит від 25.02.2015 р. за №8, але так відповіді і не отримала, з якою метою було зібрано мнимий борг в розмірі 7410,20 грн., мнимий борг в розмірі 2 175,92 грн. із 1996 р. по 31.12.2003р., мнимий борг на суму 4043,40 за ненадану послугу з утримання будинку та прибудинкової території та суму 4 514,80 грн. мнимого боргу за ненадану послугу з опалення в періодах з 01.01.2003 р. по 31.12.2014 р..

Згідно до ст. 32 Конституції України, кожному гарантується судовий захист вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Статтею 55 Конституції передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до частини 2 ст. 24 Закону України «Про доступ до публічної інформації» вказано, що «Особи, на думку яких їхні права та законні інтереси порушені розпорядниками інформації, мають право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди в порядку, визначеному законом».

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінка доказів - завершальний етап процесу доказування. Вона полягає в перевірці судом доброякісності засобів доказування, що має на меті визначити їх доказову силу.

У матеріалах справи відсутні відомості щодо надання відповідачем відповідей на вищевказані інформаційні запити та щодо виконання рішень судів. Причини неможливості подати таку інформацію, заяв про витребування доказів від відповідача до суду не надходило.

Статтею 55 Конституції України визначено, що права та свободи людини і громадянина захищаються судом.

Частиною першою вказаної статті визначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Стаття 56 Конституції України проголошує право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю.

Відповідно до частин першої та другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, на підставі ст. 1167 ЦК України.

Статтею 1174 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичні особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової особи або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. При вирішенні позову про відшкодування моральної шкоди необхідно з`ясовувати, коли виникли правовідносини сторін, коли заподіяна моральна шкода.

Таким чином, проаналізувавши наведені норми законодавства у сукупності із матеріалами цивільної справи, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що відшкодування моральної шкоди за своєю правовою природою є санкцією за порушення прав особи, які були виявлені і доведені. У даному випадку порушення прав позивача було доведено у встановленому законом порядку за результатами розгляду адміністративних та цивільних справ щодо стягнення заборгованості, зобов`язання вчинити дії, сам факт порушення прав позивача свідчить про спричинення йому моральної шкоди та заподіяння моральних страждань, які суд оцінив в розмірі 3000,00 грн., з урахування періоду часу протягом якого відбувались порушення прав позивача та кількості направлених запитів.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову частково.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Керуючись ст.ст. 993, 1187, 1188, 1194 ЦК України та ст.ст.12, 81, 141, 200, 206, 263-265 ЦПК України-

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до директора Комунального підприємства "Борщагівка" Педорича Петра Миколайовича про відшкодування моральної шкоди задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 3000 грн. (три тисячі грн.).

У задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи(вирішення питання) без повідомлення(виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скаргу на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст виготовлено 12 квітня 2019 року.

Суддя Н.С. Пінкевич