Постанова

Іменем України

26 червня 2019 року

м. Київ

справа № 1519/2-432/11

провадження № 61-13763св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач),

Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідачі: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

особа, яка подала касаційну скаргу - ОСОБА_7 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_7 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 20 березня 2012 року у складі судді Бобуйок І. А. та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 20 грудня 2013 року у складі колегії суддів: Сегеди С. М., Виноградової Л. Є., Кононенко Н. А.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2008 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до

ОСОБА_4 , третя особа - ОСОБА_1 , про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 12 вересня 2011 року справу за позовом ОСОБА_3 залишено без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача, розгляд справи за зустрічним позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 продовжено.

У грудні 2010 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання права власності в порядку спадкування, визнання угод недійсними, витребування майна з чужого незаконного володіння.

Зустрічний позов мотивовано тим, що вони є дітьми ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та який був сином померлих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , та після їх смерті і до своєї смерті постійно проживав та був зареєстрований у квартирі

АДРЕСА_1 . Також посилались на те, що на момент смерті своїх батьків, ОСОБА_8 був єдиним спадкоємцем першої черги за законом та постійно проживав з батьками, а тому вважається таким, що прийняв спадщину, зокрема спірну квартиру.

Позивачі, як діти ОСОБА_8 також є єдиними спадкоємцями першої черги за законом, отже вони мають першочергове право на спадкування за законом спірної квартири після його смерті. Для реалізації свого права на спадкування, позивачі 20 грудня 2007 року подали спільну заяву і документи до П`ятої одеської державної нотаріальної контори. За заявами позивачів було заведено спадкову справу № 624/07. Листом від 12 серпня 2008 року № 1823/2-07 П`ята одеська державна нотаріальна контора відмовила в оформленні свідоцтва позивачам, оскільки відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спірну квартиру, і рекомендували звернутися до суду.

Зазначають, що позивач ОСОБА_1 05 червня 2008 року звернулася до суду з позовом про визнання права власності на спірну квартиру в порядку спадкування за законом. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 11 лютого 2009 року, яке набрало законної сили, позовні вимоги

ОСОБА_1 були задоволені, визнано за нею право власності на 1/2 частини спірної квартири в порядку спадкування за законом.

Для оформлення своєї частки спірної квартири позивач ОСОБА_2 до суду не звертався. Разом з тим, під час реєстрації вказаного вище судового рішення від 11 лютого 2009 року йому стало відомо, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 08 жовтня 2008 року право власності на спірну квартиру було визнано за ОСОБА_3 , яка є рідною сестрою померлої ОСОБА_10 .

Посилаючись на вищезазначені обставини, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просили визнати договори купівлі-продажу спірної квартири від 28 січня 2009 року та від 16 травня 2009 року недійсним, визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частини спірної квартири, витребувати спірну квартиру з чужого незаконного володіння ОСОБА_6 та повернути їй спірну квартиру, зобов`язати ОСОБА_6 не перешкоджати їм користуватися та розпоряджатися спірною квартирою, вселити їх у спірну квартиру.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 20 березня 2012 року, позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано договір купівлі-продажу квартири

АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , посвідчений Другою одеською державною нотаріальною конторою 28 січня 2009 року, реєстровий № 1-38 недійсним.

Визнано за ОСОБА_2 право власності у порядку спадкування за законом на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

Витребувано квартиру АДРЕСА_1 з чужого незаконного володіння - від ОСОБА_6 та повернуто її ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Зобов`язано ОСОБА_6 не перешкоджати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у користуванні та розпорядженні квартирою

АДРЕСА_1 .

Вселено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у зазначену квартиру.

Рішення в частині зобов`язання ОСОБА_6 не перешкоджати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у користуванні та розпорядженні квартирою

АДРЕСА_1 та вселення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у зазначену квартиру підлягає виконанню після набрання рішення законної сили та його реєстрації.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішення районного суду мотивовано тим, що позивачі є власниками спірної квартири в порядку спадкування та відповідно до статті 391 ЦК України та статей 150, 155 ЖК УРСР мають право вимагати усунення перешкод у здійсненні ними права користування та розпорядження своїм майном, а, отже позовні вимоги позивачів в частині вселення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у квартиру АДРЕСА_1 підлягають задоволенню.

Разом з тим, 28 січня 2009 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 було укладено договір купівлі-продажу (реєстровий № 5-939) квартири АДРЕСА_1 . Вказаний договір, було укладено ОСОБА_3 шляхом обману, оскільки на момент прийняття судового рішення про визнання за нею права власності, остання не повідомила суд про існування інших спадкоємців.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

РішеннямАпеляційного суду Одеської області від 21 вересня 2012 року рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 20 березня 2012 року скасовано та ухвалено у справі нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 червня 2013 року касаційну скаргу ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та представника ОСОБА_1 - ОСОБА_11 задоволено частково. Рішення Апеляційного суду Одеської області від 21 вересня 2012 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 20 грудня 2013 року апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилено. Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 20 березня 2012 року залишено без змін.

Ухвалу апеляційного суду мотивовано тим, що районний суд дійшов правильного і обґрунтованого висновку про те, що позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 після смерті батька ОСОБА_8 прийняли спадщину, шляхом звернення до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини, а тому у справі наявні всі підстави для визнання за ними права власності на спірну квартиру. При цьому судом враховано, що за позивачкою ОСОБА_1 зазначене право власності на 1/2 частку спірної квартири вже визнано рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 11 лютого 2009 року, а тому її позов в цій частині, ухвалою того ж суду був залишений без розгляду.

У відповідності до статей 1258, 1261, 1267, частини третьої статті 1268 ЦК України позивач ОСОБА_2 20 грудня 2007 року набув право на спадкування іншої 1/2 частини спірної квартири, а тому договір купівлі-продажу спірної квартири, згідно якого 28 січня 2009 року відповідач ОСОБА_3 продала спірну квартиру ОСОБА_5 , має бути визнаний недійсним, з підстав введення ОСОБА_5 в оману стосовно відсутності інших спадкоємців спірної квартири, що передбачено статтею 230 ЦК України.

Задовольняючи позов позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо витребування спірної квартири з чужого незаконного володіння, вселення позивачів у спірну квартиру та зобов`язуючи відповідача ОСОБА_6 не чинити перешкоди позивачам у користуванні та розпорядженні спірною квартирою, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що позивачі є власниками спірної квартири за спадкуванням, а тому задовольнив їх вимоги на підставі статті 391 ЦК України та статей 150,155 ЖК України.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи

У касаційній скарзі, поданій у лютому 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_7 , яка не є стороною у справі, проте вважає, що суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд.

Касаційна скарга мотивована тим, що участі у судових засіданнях вона, як власник квартири

АДРЕСА_1 , яка належить їй на підставі договору купівлі-продажу

від 16 жовтня 2012 року, укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_12 , яка діяла від імені ОСОБА_6 та посвідченого державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори Шатіловою О. В. не брала.

Судом апеляційної інстанції не з`ясовано коло заінтересованих осіб, не визначено належних відповідачів у цій справі, не залучено до участі у справі ОСОБА_7 , яка володіє спірним майном.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У травні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшло заперечення ОСОБА_1 , представника ОСОБА_1 - ОСОБА_11 та ОСОБА_2 на касаційну скаргу ОСОБА_7 . У запереченні зазначають, що доводи ОСОБА_7 суперечать обставинам та матеріалам справи, належними доказами не підтверджено. Зокрема, як вона зазначає, власницею спірної квартири вона стала лише 16 жовтня 2012 року, тобто рішення суду першої інстанції не могло вплинути на її права та обов`язки. ОСОБА_7 помилково вважає, що під час постановлення оскаржуваної ухвали апеляційного суду

від 20 грудня 2013 року суд не з`ясував коло заінтересованих осіб, не визначив належних відповідачів у справі, оскільки відповідно до статті

303 ЦПК України 2004 року апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 квітня 2016 року відкрито касаційне провадження у цій справі за касаційною скаргою ОСОБА_7 .

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2017 року справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання права власності в порядку спадкування, визнання угод недійсними, витребування майна з чужого незаконного володіння призначено до судового розгляду.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У березні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

11 червня 2019 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді-доповідачу Хопті С. Ф.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

12 грудня 2001 року за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу № 5-2308 ОСОБА_10 та ОСОБА_9 придбали в рівних частках квартиру

АДРЕСА_1 , зареєструвавши у подальшому право власності на квартиру в комунальному підприємстві «ОМБТІ та РОН».

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 помер.

Після його смерті в квартирі залишилися проживати дружина ОСОБА_10 та син ОСОБА_8 , а тому вважаються такими, що прийняли спадщину після смерті ОСОБА_9

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_10 .

Після смерті ОСОБА_10 із спадкоємців першої черги залишився син

ОСОБА_8 , який проживав у зазначеній спірній квартирі разом з померлою, а тому у відповідності до частини третьої статті 1268 ЦК України також вважається таким, що прийняв спадщину після її смерті, як і після смерті батька - ОСОБА_9

ІНФОРМАЦІЯ_1 спадкоємець ОСОБА_8 також помер.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які є дітьми ОСОБА_8 , 20 грудня 2007 року подали заяви до П`ятої одеської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини.

За вказаними заявами було заведено спадкову справу № 624/07, проте листом П`ятої одеської державної нотаріальної контори № 1823/2-07

від 12 серпня 2008 року в оформленні свідоцтв про право власності в порядку спадкування за законом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було відмовлено, з посиланням на відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спірну квартиру, і їм було рекомендовано звернутися до суду.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 08 жовтня 2008 року право власності на спірну квартиру АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом було визнано за ОСОБА_3 , яка є рідною сестрою померлої ОСОБА_10 , з подальшою реєстрацією права власності в комунальному підприємстві «ОМБТІ та РОН».

28 січня 2009 року ОСОБА_3 за договором купівлі-продажу продала, а ОСОБА_5 придбала спірну квартиру

АДРЕСА_1 . 26 лютого 2009 року зареєструвала своє право власності на спірну квартиру в комунальному підприємстві «ОМБТІ та РОН» .

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 11 лютого 2009 року, яке набрало законної сили, за ОСОБА_1 визнано право власності на

1/2 частину спірної квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом.

16 травня 2009 року за договором купівлі-продажу ОСОБА_5 продала, а ОСОБА_6 придбав спірну квартиру АДРЕСА_1 та 19 червня 2009 року оформив своє право власності на неї в комунальному підприємстві «ОМБТІ та РОН».

Вищезазначене рішення Малиновського районного суду м. Одеси

від 08 жовтня 2008 року, згідно якого право власності на спірну квартиру

АДРЕСА_1 було визнано за ОСОБА_3 , було скасовано ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 15 жовтня 2009 року справа за позовом ОСОБА_3 була повернута до суду першої інстанції на новий розгляд.

Тобто судове рішення, за яким ОСОБА_3 набула право власності на спірну квартиру, скасоване.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із частиною першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно із пунктом 9 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є: забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом.

Частиною першою статті 324 ЦПК України (в редакції, чинній на час відкриття касаційного провадження) встановлено, що особа, яка не брала участі у справі, якщо суд вирішив питання про її права, свободи, має право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, рішення і ухвали апеляційного суду, ухвалені за результатами апеляційного розгляду.

Встановлено, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси

від 20 березня 2012 року та ухвалою Апеляційного суду Одеської області

від 20 грудня 2013 року питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_7 не вирішувалися. Доказів на підтвердження того, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 16 жовтня 2012 року, укладеного між нею та ОСОБА_12 , яка діяла від імені

ОСОБА_6 ОСОБА_7 не надано.

Отже, посилання касаційної скарги ОСОБА_7 про порушення судом норм процесуального права, незалучення ї до участі у справі та вирішення судовим рішенням питання про її права та обов`язки є необґрунтованими.

Доводи про те, що суд вирішив питання про її права, свободи та обов`язки є безпідставними.

Судові рішення відповідають вимогам статті 263 ЦПК України, є законними та обґрунтованими, ухваленими відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права і підстав для їх скасування при касаційному перегляді Верховним Судом не встановлено.

Отже, рішення суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанцій ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини першої 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 20 березня 2012 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 20 грудня 2013 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович