Справа № 552/134/19
Провадження №2/428/1260/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2019 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Кордюкової Ж.І.,

за участю секретаря Чумак Ю.А.,

позивача ОСОБА_1 ,

представників третіх осіб ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Сєвєродонецьку Луганської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про встановлення місця проживання неповнолітньої дитини, третя особа Служба у справах дітей виконавчого комітету Київської районної ради в м. Полтаві, Орган опіки та піклування Київської районної ради в м. Полтаві та Орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради Луганської області, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_4 про встановлення місця проживання неповнолітньої дитини, третя особа Служба у справах дітей виконавчого комітету Київської районної ради в м. Полтаві, Орган опіки та піклування Київської районної ради в м. Полтаві та Орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради Луганської області. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вона є внутрішньо переміщеною особою і з тимчасово непідконтрольної території України 14.02.2017 року перемістилась до м. Полтава. З відповідачем вона перебувала в шлюбі, він є батьком їх доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Донька мешкає разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 , та навчається у Комунальному закладі «Полтавська загальноосвітня школа І-ІІ ступенів №5». Вона неодноразово зверталась до відповідача з проханням надати дозвіл на виїзд дитині за кордон, проте відповідач ці прохання ігнорує. Виїзд дитини за кордон без супроводу батька є можливим, якщо судом буде визначене місце проживання дитини разом з матір`ю. Позивач просила суд визначити місце проживання дитини разом з нею.

28.02.2019 року судом постановлено ухвалу про залучення до участі в справі як третіх осіб Орган опіки та піклування Київської районної ради в м. Полтаві та Орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради Луганської області.

28.05.2019 року судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

17.07.2019 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала заявлений позов. Суду пояснила, що єдиною причиною подання позову є необхідність виїзду дитини за кордон. Відповідача останній раз вона бачила п`ять років назад. Він іноді передає гроші на утримання дочки. З двомісячного віку дочка живе з нею. Спору щодо місця проживання дитини немає.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду повідомлений належним чином. Своїм правом на подачу відзиву не скористався.

В судовому засіданні представник третьої особи Органу опіки та піклування Київської районної ради в м. Полтаві Шкаревська І.А. не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Додатково суду пояснила, що орган опіки та піклування надав висновок про проживання дитини разом з матір`ю.

В судовому засіданні представник третьої особи Органу опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради Луганської області Данько К.В. не заперечував проти задоволення позовних вимог. Пояснив, що Служба у справах дітей Сєвєродонецької міської ради Луганської області не змогла провести роботу та поспілкуватись з відповідачем, оскільки він мешкає у м. Кадіївка, на території тимчасово непідконтрольній органам влади України. Відповідно до п. 72-1 постанови КМУ №866 позивач має можливість звернутись до Служби у справах дітей за місцем свого проживання для отримання тимчасового дозволу для виїзду дитини за кордон.

Представник Служби у справах дітей виконавчого комітету Київської районної ради в м. Полтаві в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

В судовому засіданні неповнолітня ОСОБА_5 суду пояснила, що вона хоче жити разом з матір`ю. Останній раз вона бачила батька вісім років назад.

Вислухавши пояснення учасників справи, вислухавши пояснення неповнолітньої особи, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_5 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками записані ОСОБА_4 , матір`ю - ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 12.05.2005 року, виданого виконавчим комітетом Теплогірської міської ради Луганської області.

ОСОБА_1 разом з дочкою ОСОБА_5 в лютому 2017 року перемістилась для проживання з м. Теплогірська м . Кадіївка Луганської області до м. Полтави, що підтверджується копіями довідок від 14.02.2017 року № та №.

Статтею 160 СК України встановлено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Частиною 1 ст. 161 СК України встановлено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою КМУ від 24.09.2008 року № 866, для розв`язання спору, що виник між батьками, щодо визначення місця проживання дитини, один з батьків подає службі у справах дітей за місцем проживання дитини заяву, копію паспорта, довідку з місця реєстрації (проживання), копію свідоцтва про укладення або розірвання шлюбу (у разі наявності), копію свідоцтва про народження дитини, довідку з місця навчання, виховання дитини, довідку про сплату аліментів (у разі наявності). Під час розв`язання спорів між батьками щодо визначення місця проживання дитини служба у справах дітей має захищати інтереси дитини з урахуванням рівних прав та обов`язків матері та батька щодо дитини.

Суду було надано висновок Органу опіки та піклування Київської районної ради в м. Полтаві, затверджений рішенням виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради від 09.04.2019 року №81, згідно з яким орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 .

Згідно з актом обстеження умов проживання від 22.03.2019 року за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено, що дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з матір`ю, для навчання та проживання дитини створено всі умови; емоційно-психологічний клімат в сім`ї позитивний.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перебували в шлюбі з 06.08.2005 року по 26.12.2006 року, що підтверджується копією рішення Стахановського міського суду Луганської області від 14.12.2006 року по справі №2-2683/06 та копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 07.02.2007 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Стахановського міського управління юстиції Луганської області.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 157 Сімейного Кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

За змістом ст. 141 Сімейного Кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Слід зазначити, що згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Аналізуючи обставини, встановлені в судовому засіданні у сукупності з наведеними нормами права, суд приходить до висновку, що фактично спору між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 щодо місця проживання їх дочки ОСОБА_6 немає.

Зазначену обставину підтвердила в судовому засіданні і сама позивач, пояснивши, що звернення до суду з цим позовом має на меті отримання безперешкодного виїзду дитини за кордон без отримання відповідного дозволу відповідача ОСОБА_4 . Також і позивач, і сама дитина в судовому засіданні пояснили, що вони мешкають разом в м. Полтава, де дитина відвідує заклад освіти, а батько дитини жодних вимог щодо того, щоб дочка мешкала разом з ним не заявляв.

Таким чином, судом встановлено, що між сторонами фактично існує спір щодо порядку виїзду неповнолітньої дитини за кордон без супроводу та згоди батька.

Суд вважає, що в цьому випадку позивач невірно обрала спосіб захисту порушеного права, вона мала б звернутись до суду з позовом до відповідача про надання тимчасового дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька, проте цього не зробила.

Орган опіки та піклування Київської районної ради в м. Полтаві роблячи висновок щодо розв`язання зазначеного спору, на зазначені уваги обставини не звернув, та надав висновок, який не відповідає дійсним обставинам справи і враховує лише інтереси позивача, при тому, що під час розв`язання спорів між батьками щодо визначення місця проживання (перебування) дитини слід керуватися найкращими інтересами дитини з урахуванням рівних прав та обов`язків матері та батька щодо дитини.

За таких обставин, діючи відповідно до приписів ч. 6 ст. 19 СК України, суд не погоджується з висновком органу опіки та піклування, оскільки він є недостатньо обґрунтованим та не враховує інтереси дитини і права батька щодо своєї дитини.

Суд відзначає, що незалежно від того, що шлюб між батьками розірвано і вони мешкають окремо, закон покладає на них рівні права і рівну відповідальність за дитину.

Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Керуючись 12, 13, 81, 141, 206, 247, 258 - 259, 263 - 265, 268, 272 - 273, 280 - 284, 287 - 289, 354-355, Перехідними положеннями ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заявлених позовних вимог.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного суду через Сєвєродонецький міський суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення в повному обсязі складено 23.07.2019 року.

Суддя Ж. І. Кордюкова