Постанова

Іменем України

25 липня 2019 року

м. Київ

справа № 369/2393/19

провадження № 61-10596св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (судді-доповідача), Бурлакова С. Ю., Зайцева А. Ю.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

заінтересовані особи: Приватний виконавець Кісельова Віталіна Володимирівна, Державне підприємство «СЕТАМ», ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 лютого 2019 року у складі судді Пінкевич Н. С. та постанову Київського апеляційного суду від 14 травня 2019 року у складі колегії суддів: Семенюк Т. А., Кирилюк Г. М., Рейнарт І. М.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст вимог

22 лютого 2019 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову та повідомив, що проводиться підготовка до подання позовної заяви про визнання електронних торгів недійсними та скасування їх результатів.

На обґрунтування заяви ОСОБА_3 зазначив, що після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження від 16 жовтня 2018 року № 57431165 ОСОБА_1 стало відомо, що приватним виконавцем Кісельовою В. В. при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-5799/10 передано на реалізацію квартиру АДРЕСА_1 та належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , що підтверджується правовстановлюючими документами, а саме - договором купівлі-продажу квартири від 12 листопада 2007 року № 8216.

21 січня 2019 року продаж вказаної квартири здійснено через електронні торги за допомогою організатора Державного підприємства «СЕТАМ». Переможцем визнано ОСОБА_2

22 січня 2019 року приватним виконавцем Кісельовою В. В. винесено акт про проведені електронні торги та зазначено, що акт є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, у випадках, передбачених законодавством.

Вважає, що електронні торги проведені з порушенням вимог чинного законодавства та повинні бути скасовані і визнані судом недійсними.

Також вказав, що невжиття заходів забезпечення позову в подальшому може утруднити або унеможливити виконання рішення суду.

Просив суд накласти арешт на нерухоме майно - трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , яку згідно акту про проведення електронних торгів приватним виконавцем ОСОБА_4 . В. передано у власність ОСОБА_2 , та заборонити здійснення реєстраційних дій щодо цієї квартири, яка належить заявнику на підставі договору купівлі-продажу квартири від 12 листопада 2007 року№ 8216.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 лютого 2019 року заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 про забезпечення позову задоволено частково.

В якості забезпечення позову накладено арешт на нерухоме майно - трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , що згідно акту про проведення електронних торгів від 22 січня 2019 року приватним виконавцем Кісельовою В. В. передано у власність ОСОБА_2 .

В решті вимог заяви - відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції в частині задоволення вимог заяви про забезпечення позову мотивована тим, що в спірних відносинах існує ризик утруднення та унеможливлення виконання рішення у даній справі, що свідчить про наявність підстав для забезпечення позову.

В частині відмови у задоволенні вимог заяви про забезпечення позову суд зазначив, що саме по собі накладення арешту на нерухоме майно виключає можливість здійснення будь-яких реєстраційних дій щодо спірної квартири.

Не погодившись з такою ухвалою, ОСОБА_2 подав до суду апеляційну скаргу.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Київського апеляційного суду від 14 травня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 лютого 2019 року залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У травні 2019 року ОСОБА_2 подав до Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду касаційну скаргуна ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 лютого 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 14 травня 2019 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди першої та апеляційної інстанції ухвалили рішення без повного дослідження усіх доказів та обставин, що мають значення для справи.

Доводи інших учасників справи

Інші учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги, відзиву на касаційну скаргу до касаційного суду не направили.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

31 травня 2019 року вказана справа передана судді-доповідачу.

Ухвалою Верховного Суду від 03 червня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі за поданою касаційною скаргою.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Встановлено, що у провадженні приватного виконавця Кісельової В. В. перебувало виконавче провадження від 16 жовтня 2018 року № 57431165 щодо звернення стягнення на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 ,для задоволення вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

Приватним виконавцем Кісельовою В. В. при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-5799/10 передано на реалізацію квартиру АДРЕСА_1 та належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , що підтверджується правовстановлюючими документами, а саме - договором купівлі-продажу квартири від 12 листопада 2007 року № 8216.

21 січня 2019 року продаж вказаної квартири здійснено через електронні торги за допомогою організатора Державного підприємства «СЕТАМ».

Відповідно до протоколу проведення електронних торгів № 383804 переможцем визнано ОСОБА_2

22 січня 2019 року приватним виконавцем Кісельовою В. В. винесено акт за виконавчим провадженням № 57431165 про проведені електронні торги та зазначено, що акт є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, у випадках, передбачених законодавством.

22 лютого 2019 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 до пред`явлення позову звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, зазначивши, що проводиться підготовка до подання позовної заяви про визнання електронних торгів недійсними та скасування їх результатів.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Вимогами частин першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Право на ефективний судовий захист закріплено у статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Першому протоколі та протоколах № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, яку ратифіковано ЗУ від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першому протоколі та протоколах № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (далі - Конвенція).

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до частини першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Зміст і форма заяви про забезпечення позову, а також інші вимоги до неї визначені статтею 151 ЦПК України.

Порядок розгляду заяви про забезпечення позову врегульований статтею 153 ЦПК України.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 лютого 2019 року, з висновками якої погодився апеляційний суд, в якості забезпечення позову накладено арешт на нерухоме майно - трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , що згідно акту про проведення електронних торгів від 22 січня 2019 року приватним виконавцем Кісельовою В. В. передано у власність ОСОБА_2 .

Задовольняючи вимоги заяви про забезпечення в цій частині, суд першої інстанції правильно виходив з того, що в спірних відносинах існує ризик утруднення та унеможливлення виконання рішення по даній справі.

Посилання у касаційній скарзі на факт непред`явлення ОСОБА_1 до зацікавлених осіб у встановлений частиною четвертою статті 152 ЦПК України строк позову про визнання електронних торгів недійсними та скасування їх результатів не може бути підставою для скасування ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 лютого 2019 року та постанови Київського апеляційного суду від 14 травня 2019 року в касаційному порядку, оскільки пункт 1 частини тринадцятої статті 158 ЦПК України передбачає спеціальний порядок скасування заходів забезпечення позову у цьому разі.

Інші доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржені судові рішення ухвалені без додержання норм матеріального і процесуального права, та зводяться до переоцінки доказів у справі, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України, знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду. Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження в судах попередніх інстанцій із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Верховний Суд встановив, що оскаржені судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з додержанням норм матеріального права та процесуального права, а доводи касаційної скарги їх висновків не спростовують, на законність ухвалених судових рішень не впливають.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а оскаржені рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін, оскільки підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 лютого 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 14 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Коротенко

С. Ю. Бурлаков

А. Ю. Зайцев