Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 2-535/11
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2019 року м. Олевськ

Олевський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Волощука О.В.

з участю:

секретаря судового засідання Федорчук О.В.

державного виконавця Козловець А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Олевськ цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Олевського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Козловець Альони Іванівни, -

В С Т А Н О В И В :

До Олевського районного суду Житомирської області звернувся ОСОБА_1 , зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Олевського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Козловець А.І., та скасування постанови державного виконавця від 26.02.2016 року про арешт майна боржника і оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженні № 33944992 від 20.08.2012 року, що була винесена державним виконавцем Олевського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Козловець А.І., та зобов`язання останньої зняти арешт з усього належного скаржнику майна, який був накладений на підставі вказаної постанови від 26.02.2016 року.

В обґрунтування доводів поданої скарги ОСОБА_1 , зазначив, що 24.06.2019 року він звернувся до Коростенського територіального сервісного центру МВС щодо зняття з обліку належного йому транспортного засобу, проте йому було відмовлено, посилаючись на постанову державного виконавця органу державної виконавчої служби Олевського районного управління юстиції про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження від 26.02.2016 року.

Стверджує, що в Олевському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, куди він звернувся за роз`ясненнями з приводу арешту його майна, скаржнику було роз`яснено, що арешт накладено на підставі виконавчого листа № 2-535 від 29.05.2012 року, виданого Олевським районним судом Житомирської області про стягнення коштів. Виконавче провадження № 33944992 від 20.08.2012 року. Згідно постанови від 26.02.2016 року суб`єктом оскарження було накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_1 . Однак відповідно до інформаційної довідки від 26.06.2019 року виконавче провадження № 33944992 від 20.08.2012 року завершено з поверненням виконавчого документа стягувачу. Але при завершенні вказаного виконавчого провадження суб`єктом оскарження не було знято арешту на майно скаржника, а відтак скаржник вважає, що бездіяльність суб`єкта оскарження з приводу не зняття арешту є протиправною, і такою, що зачіпає його майнові права, передбачені ст.ст.317, 319, 321, 391 ЦК України.

У судовому засіданні суб`єкт оскарження - державний виконавець Олевського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Козловець А.І., стосовно поданої скарги на її бездіяльність заперечувала проти задоволення даної скарги, зокрема зазначивши, що виконавче провадження № 33944992 від 20.08.2012 року, відносно боржника ОСОБА_1 , дійсно завершено з поверненням виконавчого документа стягувачу. Однак дане виконавче провадження, яке перебувало на виконанні у відділі фактично не виконано, з огляду на що підстав для зняття арешту з майна боржника та припинення заходів примусового виконання немає, у зв`язку з чим просила відмовити у задоволенні скарги у повному обсязі. Стверджує, що повторно виконавчий лист стягувачем не пред`являвся.

В судове засідання скаржник (боржник) ОСОБА_1 , не з`явився подавши до суду заяву щодо розгляду поданої ним скарги у його відсутності. Вимоги скарги підтримує повністю.

Відповідно до ч.2 ст.450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд, заслухавши думку суб`єкта оскарження та дослідивши матеріали скарги, і матеріали цивільної справи № 2-535/11, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та перевіривши їх доказами, в їх сукупності, дійшов наступних висновків.

Згідно до положень частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Зі змісту ч.1 ст.447 ЦПК України слідує, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Зазначене право сторін додатково закріплено також в ч.1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якої рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно положень ч.1 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Частиною 3 статті 56 цього ж Закону також визначено, що арешт на майно накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Судом встановлено, що рішенням Олевського районного суду Житомирської області від 09.04.2012 року з ОСОБА_1 , стягнуто на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Житомирської обласної дирекції ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором в сумі 100 002.38 грн., та 1356.66 грн., понесених судових витрат при зверненні до суду, а всього на загальну суму 101 359.04 грн., про що видано виконавчий лист № 2-535 від 29.05.2012 року.

Ухвалою Олевського районного суду Житомирської області від 10.01.2018 року, за заявою ТОВ «Українська факторингова компанія» було замінено сторону виконавчого провадження з виконання рішення Олевського районного суду Житомирської області від 09.04.2012 року по цивільній справі № 2-535/11, відносно ОСОБА_1 , з Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на його правонаступника ТОВ «Українська факторингова компанія» у зв`язку з переходом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» прав Кредитора, відповідно до Договору про відступлення права вимоги № 114/43-УФК від 24.07.2017 року.

Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 26.02.2016 року, державним виконавцем Олевського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Козловець А.І., було накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 , (а.с.224).

Як вбачається з інформаційної довідки від 26.06.2019 року, державним виконавцем Олевського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Козловець А.І., виконавче провадження № 33944992 від 20.08.2012 року було завершено з поверненням виконавчого документа стягувачу, на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції на день вчинення зазначеної виконавчої дії (відсутність у боржника майна), (а.с.225, 226). Доказів стосовно повторного пред`явлення стягувачем виконавчого листа № 2-535 від 29.05.2012 року, суду суб`єктом оскарження не надано.

Відповідно до вимог ст.41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У статті першій Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Пунктом 2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавчий документ повертається стягувану, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Приписами ч.1 ст.40 Закону України «Про виконавче провадженння» передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Відповідно до ч.2 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Таким чином, оскільки вищевказане виконавче провадження є завершеним у зв`язку з поверненням виконавчого документа стягувачу, на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції на день вчинення зазначеної виконавчої дії (відсутність у боржника майна), пункту 2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», чинного на день розгляду скарги, суд приходить до висновку, що подальший арешт майна скаржника здійснюється неправомірно, а відтак порушується право скаржника на вільне володіння, користування, розпорядження своєю власністю підлягає захисту шляхом скасування вказаного арешту майна.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 258- 261, 352, 354, 447-453 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Олевського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Козловець Альони Іванівни - задовольнити.

Визнати бездіяльність державного виконавця Олевського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Козловець Альони Іванівни - протиправною.

Постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 26.02.2016 року у виконавчому провадженні №33944992, винесену державним виконавцем Олевського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Козловець Альоною Іванівною - скасувати.

Зобов`язати державного виконавця Олевського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Козловець Альону Іванівну зняти арешт з усього належного ОСОБА_1 майна, накладеного на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 26.02.2016 року у виконавчому провадженні №33944992.

На ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга.

Учасник справи, якому не було вручено ухвалу у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Копію ухвали суду в повному обсязі, можна буде отримати 19.07.2019 року після 15:00 години.

Суддя: В. В. Волощук