Справа № 509/4559/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2019 року Овідіопольський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Козирського Є.С.

при секретарі Алізаде А.Е.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Деменчука Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в смт. Овідіополь, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 до ОСОБА_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , до Центру надання адміністративних послуг Овідіопольської РДА, місцезнаходження: Одеська область, Овідіопольський район, смт. Овідіополь, вул.Одеська,19а, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: товариство з обмеженою відповідальністю «КАДОР», код ЄДРПОУ-32521455, місцезнаходження: 65125, м. Одеса, вул. Успенська, 39/1, оф. 3, про повернення безпідставно набутого майна,-

ВСТАНОВИВ:

Зміст позовних вимог.

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом в якому просив суд припинити право власності ОСОБА_3 на квартиру, розміщену за адресою: АДРЕСА_3 ; визнати за ОСОБА_2 усі права пайщика за договором № 15/287-2 про пайову участь в будівництві об`єкту нерухомого майна, укладеному 01.02.2012 року між ТОВ «КАДОР» та ОСОБА_2 , в тому числі, майнове право на квартиру розміщену за адресою: АДРЕСА_3 ; визнати за ОСОБА_2 право власності на квартиру розміщену за адресою: АДРЕСА_3 ; витребувати в ОСОБА_3 безпідставно набуту квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_2 ; зобов`язати суб`єкта, який здійснює повноваження у сфері державної реєстрації прав на нерухоме майно, скасувати запис про державну реєстрацію права приватної власності № 12928035 ОСОБА_3 на квартиру розміщену за адресою: АДРЕСА_3 ; зобов`язати суб`єкта, який здійснює повноваження у сфері державної реєстрації прав на нерухоме майно, внести запис про державну реєстрацію права приватної власності ОСОБА_2 на квартиру розміщену за адресою: АДРЕСА_3 .; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що 01.02.2012 року між ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та товариством з обмеженою відповідальністю «КАДОР» укладено договір №15/287-2 про пайову участь в будівництві об`єкту нерухомого майна. Того ж числа позивачем була виплачена повна сума грошових коштів у розмірі 261 344,29 грн. відповідно до умов Договору (підтвердженням чого виступає п. 5.4 Договору), в свою чергу ТОВ «КАДОР» зобов`язувалось передати у власність позивача пай на квартиру, розміщену за адресою: АДРЕСА_3 .

01.10.2015 року між ТОВ «КАДОР», позивачем та ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) було укладено Додаткову угоду № 1 до Договору про заміну сторони відповідно до якої всі права та обов`язки ОСОБА_4 (Устименко ОСОБА_5 ) за Договором переходять до Пайщика-1( ОСОБА_3 ). Розрахунки між позивачем та відповідачем за Додатковою угодою №1, не проведено, позивач не отримувала жодних коштів від ОСОБА_3 .

Рух справи.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 08 жовтня 2018 року провадження по справі відкрито.

28 грудня 2018 року продовжено строк підготовчого судового провадження.

28 грудня 2018 року винесено ухвалу про залучення в якості співвідповідача Центр надання адміністративних послуг Овідіополської РДА (Одеська область, Овідіолський район, смто. Овідіополь, вул.. Одеська, 19а).

Також, 28.12.2018 року представник відповідача звернувся до суду із заявою про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 у зв`язку із спливом строку позовної давності, оскільки позов було подано до суду лише 03.10.2018 року, тоді як останній день трирічного строку позовної давності припадає на 01.10.2018 року. В цей же день надав суду відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог, вважаючи його необґрунтованим.

01.02.2019 року представник позивача надав відповідь на відзив в якому просив позов задовольнити.

31 травня 2019 року закрито підготовче судове засідання та призначено розгляд справи до слухання по суті.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі.

Представник відповідача Центру надання адміністративних послуг Овідіополсьької РДА в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі з наступних підстав.

Фактичні обставини встановлені судом.

01.12.2012 року між ОСОБА_2 та ТОВ «КАДОР» дійсно було укладено договір №15/287-2 про пайову участь в будівництві об`єкту нерухомого майна(далі Договір). Відповідно до вказаного договору позивач в день його укладання сплатила ТОВ «КАДОР» обумовлену грошову суму, а саме, 261 344,29 грн. Згідно з умовами даного договору ОСОБА_2 набувала майнові права на об`єкт незавершеного будівництва розміщеного за адресою: АДРЕСА_3 .

01.10.2015 року між позивачем та відповідачем та ТОВ «КАДОР» було укладено Додаткову угоду № 1 до Договору про заміну сторони, відповідно до якої всі права та обов`язки ОСОБА_2 за Договором переходять до ОСОБА_3 .

Відповідно до п. 3 вказаної Додаткової угоди розрахунки між позивачем та відповідачем та пов`язані з ними наслідки оподаткування, визначаються окремою угодою між ними без участі ТОВ «КАДОР».

Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

З огляду на форму та правову природу Додаткової угоди №1, між позивачем та відповідачем було укладено оплатний договір відступлення права вимоги, який за своїм змістом є договором купівлі-продажу.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав.

Відповідно до листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів із зобов`язань, що виникають із договорів та інших правочинів» від 27.09.2012 року істотними умовами договору купівлі-продажу є умови про предмет та ціну. Ціна товару - це грошова сума, яка підлягає сплаті покупцем за одержану від продавця річ.

Згідно з приписами ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», рухоме майно - окрема рухома річ, сукупність рухомих речей, гроші, валютні цінності, цінні папери, а також майнові права та обов`язки, у тому числі майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

З огляду на вищевикладені обставини, суд встановив, що така істотна умова договору купівлі-продажу, як ціна, не була передбачена Додатковою угодою №1 від 01.10.2015 року, окрім того, жодних інших додаткових угод, які б визначали ціну вказаної угоди або підтверджували вчинення розрахунків між сторонами спору укладено не було.

Відповідно до постанови пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо).

Оскільки в Додатковій угоді №1 не була передбачена ціна договору і майно, а саме грошові кошти, не були передані ОСОБА_3 позивачу, вищезазначену угоду слід вважати неукладеною, отже, такою, що не породжує жодних прав та обов`язків у його сторін.

28.12.2018 року представником відповідача з метою заперечення заявлених позовних вимог також було надано відзив на позов. У вказаному відзиві, представник відповідача посилається на преюдиціальне рішення ухвалене Овідіопольським районним судом Одеської області від 01.10.2018 року по справі №509/1997/18, вказуючи на те, що цим рішенням вже була надана судова оцінка вказаній додатковій угоді.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області дійсно відмовлено в задоволенні позовної вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання Додаткової угоди №1 від 01.10.2015 року недійсною, однак підставою такої відмови стало саме встановлення факту неукладеності вказаної угоди.

У рішенні Овідіопольського районного суду Одеської області від 01.10.2018 року по справі №509/1997/18, зазначено наступне: «…звертаючи увагу на те, що ОСОБА_2 не отримала від ОСОБА_3 належне їй майно (грошові кошти) за додатковою угодою №1 до Договору пайової участі в будівництві об`єкту нерухомого майна №15/287-2 від 01.02.2012 про заміну сторони від 01.10.2015 року, суд прийшов до висновку, що дана додаткова угода №1 від 01.10.2015 р. до Договору пайової участі в будівництві об`єкту нерухомого майна №15/287-2 від 01.02.2012 р. є неукладеною»

Відповідно до абз.6 п.8 постанови ВСУ від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вимога про визнання правочину (договору) неукладеним не відповідає можливим способом захисту цивільних прав та інтересів, передбачених законом. Суди мають відмовляти в позові з такою вимогою. У цьому разі можуть заявлятися вимоги, передбачені, передбачені главою 83 книги п`ятої ЦК України.

Тобто, судове рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 01.10.2018 року по справі №509/1997/18, навпаки підтверджує, а не заперечує, заявлені ОСОБА_2 , позовні вимоги, оскільки цим рішенням в першу чергу встановлюється факт відсутності правової підстави для володіння ОСОБА_3 спірним майном, а саме квартирою розташованою за адресою: АДРЕСА_3 .

Окрім того, на підставі акту прийому-передачі від 01.10.2015 року укладеного між ТОВ «КАДОР» та ОСОБА_3 , суд встановив, що відповідач на даний час вже володіє не паєм (правом вимоги) на квартиру, а самою квартирою. Також цей факт було встановлено на підставі запису про право власності №12928035 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 28.12.2015 року.

Щодо пропуску строку позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

У відзиві відповідач вказав, що позов було подано до суду лише 03.10.2018 року, тоді як останній день трирічного строку позовної давності припадає на 01 жовтня 2018 року. Однак, відповідно до фіскального чеку від 01.10.2018 року, виданого відділенням ПАТ «Укрпошта» розміщеним за адресою: м. Одеса, вул.. Садова, 10, позовна заява та додатки до неї були передані поштовому відділенню з метою направлення до Овідіопольського районного суду Одеської області саме 01.10.2018 року.

Висновок суду.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Ці положення застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Відповідно до ст. 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

Оскільки судом встановлено, що на даний час ОСОБА_3 вже володіє не паєм (правом вимоги) на квартиру, а саме квартирою, з огляду на викладені обставини, суд вважає що вимоги позивача про повернення саме квартири, а не майнових прав на пай, є цілком обґрунтованими.

Відповідно до ч.6 ст. 124 ЦПК України строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.

Оскільки, відповідно до фіскального чеку від 01.10.2018 року, виданого відділенням ПАТ «Укрпошта» розміщеним за адресою: м. Одеса, вул.. Садова, 10, позовна заява та додатки до неї були передані поштовому відділенню з метою направлення до Овідіопольського районного суду Одеської області саме 01.10.2018 року, тому, відповідно до ч.6 ст. 124 ЦПК України процесуальний строк не вважається пропущеним, позовна заява була подана без пропущення строків позовної давності.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги грунтуються на законі та підлягають до часткового задоволення.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції). У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. У пункті 26 рішення ЄСПЛ у справі "Надточій проти України" та п.23 рішення ЄСПЛ у справі "Гурепка проти України №2" наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 3-7, 10-13, 18, 76-83, 95, 133, 141, 174, 213, 228, 229, 241-246, 258, 259, 263-268, 272, 273 ЦПК України, ст.ст. 256-257, 625, 640, 655, 1212-1213 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , право власності на квартиру розміщену за адресою: АДРЕСА_3 .

Витребувати в ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , безпідставно набуту квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_2 .

Зобов`язати Центр надання адміністративних послуг Овідіопольської РДА, розміщений за адресою: Одеська область, Овідіопольський р-н смт. Овідіополь, вул. Одеська, 19а, скасувати запис про державну реєстрацію права приватної власності № 12928035 ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на квартиру розміщену за адресою: АДРЕСА_3 .

Зобов`язати Центр надання адміністративних послуг Овідіопольської РДА, розміщений за адресою: Одеська область, Овідіопольський р-н смт. Овідіополь, вул. Одеська, 19а, внести запис про державну реєстрацію права приватної власності ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на квартиру розміщену за адресою: АДРЕСА_3 .

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1306,72 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 на користь держави суму судового збору у розмірі 1306,72 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення. У випадку, якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково в строки визначені ст. 354 ЦПК України до Одеського апеляційного суду через Овідіопольський районний суд Одеської області

Повний текст судового рішення складено 19 липня 2019 року.

Суддя: Є. С. Козирський