Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

15 липня 2019 року Черкаський районний суд Черкаської області у складі :

головуючого судді Тептюка Є.П.

при секретарі Федоровій Л.С.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Шамова ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя, поділ майна та визнання права власності на Ѕ частину майна, -

в с т а н о в и в:

Стислий виклад позиції позивача:

19 листопада 2018 року, ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя, поділ майна та визнання права власності на Ѕ частину майна мотивуючі позовні вимоги тим, що В с25.07.2015 р. між нею та ОСОБА_4 було укладено шлюб. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01.11.2018 р. даний шлюб було розірвано.

Сторони не можуть домовитись про порядок поділу їх нерухомого майна, яке було ними придбано за час спільного проживання однією сім`єю, а саме: - садибного будинку загальною площею 105 кв.м., який знаходиться в АДРЕСА_1 .

Вказане майно є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Вартість останнього позивач оцінює у 450 000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України «Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу)».

Набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності, що означає, що ні дружина ні чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте ними у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю.

Позивач просила визнати об`єктом права спільної сумісної власності набуте під час шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_4 наступне майно: садибний будинок загальною площею 105 кв.м., який знаходиться в АДРЕСА_1 ; в порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину садибного будинку загальною площею 105 кв.м., який знаходиться в АДРЕСА_1 ; судові витрати покласти на відповідача по справі.

Стислий виклад відзиву відповідача:

09.01.2019 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому він просив відмовити у задоволенні позовних вимог з наступних підстав. Право власності на спірний садовий будинок відповідач зареєстрував коли сторони перебували у шлюбі. Згідно п.5 ч.1 ст. 57 Сімейного кодексу України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

Земельна ділянка № НОМЕР_1 , кадастровий номер НОМЕР_2 , для ведення індивідуального садівництва площею 0,0524 га, в тому числі: багаторічні насадження - 0,0524 га., в садівничому товаристві «Дніпро» в адмінмежах села Червона Слобода згідно рішення №28-19 28-ї сесії 7-го скликання Червонослобідської сільської ради передана безкоштовно у власність гр. ОСОБА_4 , тому земельна ділянка кадастровий номер НОМЕР_2 не є спільною сумісною власністю подружжя.

19.05.2016 року учасник (член) СТ «Дніпро» ОСОБА_5 Тимофійович розписався в тому, що він отримав від ОСОБА_6 суму в розмірі 15000 доларів США та 22,270 грн. за передачу прав учасника (члена) СТ «Дніпро», в тому числі право користування земельною ділянкою № НОМЕР_1 у вказаному СТ разом з надвірними спорудами та майном, що розташоване на вказаній земельній ділянці. Отже джерелом набуття спірного садового будинку не були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Пояснення сторін в судових засіданнях:

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги з підстав зазначених у позові. Позивач окремо пояснила, що вона, її батько надавали кошти на купівлю даного будинку та приймали участь в його ремонті.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти позову з підстав зазначених у відзиві.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснив, він є батьком позивача. Будинок у 2016 році сторони придбавали за спільні кошти. Він особисто надавав кошти доньці і зятю на купівлю будинку. Пояснив, що самим процесом купівлі займалися батьки його зятя, але кошти були спільні Крім того, свідок пояснив, що і в подальшому після купівлі будинку надавав кошти сторонам на будівництво та перебудову об`єктів нерухомості, які розташовані на придбаній земельній ділянці і особисто приймав участь в будівництві.

Заяви та клопотання, інші процесуальні дії у справі:

Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 06.12.2018 року позовна заява прийнята до розгляду з відкриттям провадження.

09.01.2019 року від відповідача надійшло через канцелярію суду письмове клопотання про приєднання поштової квитанції до матеріалів справи.

17.01.2019 року від представника позивача через канцелярію суду надійшла письмова заява про відкладення судового засідання.

18.01.2019 року від відповідача через канцелярію суду надійшло письмове клопотання про призначення підготовчого судового засідання в межах певних строків.

06.03.2019 року від позивача надійшла письмова заява про приєднання письмових доказів до матеріалів справи з клопотанням про допит свідка.

26.03.2019 року від представника позивача через канцелярію суду надійшло письмове клопотання про приєднання до матеріалів письмових доказів.

02.04.2019 року від представника відповідача через канцелярію суду надійшло письмове клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи.

Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 02.04.2019 року закрито підготовче провадження з призначенням справи до судового розгляду по суті.

15.05.2019 року від представника відповідача через канцелярію суду надійшло клопотання про відкладення судового засідання.

Встановлені судом обставини:

Сторони в судовому засіданні підтвердили факт їх перебування у зареєстрованому шлюбі з 25.07.2015 року по 01.11.2018 року, а тому дана обставина не підлягає доказуванню.

Рішенням Червонослобідської сільської ради від 03.07.2017 року №28-19 «Про передачу земельної ділянки у власність» затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі; передано безкоштовно у власність ОСОБА_4 земельну ділянку № НОМЕР_1 , для індивідуального садівництва, площею 0,0524 га, в тому числі: багаторічні насадження 0,0524 га, в СТ «Дніпро», в адмінмежах села Червона Слобода /Т.1, а.с. 46/

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19.11.2018 року садовий будинок, загальною площею 105,5 кв.м., що знаходиться в садівничому товаристві АДРЕСА_1 АДРЕСА_1 , який розташований на земельній ділянці з кадастровим номером НОМЕР_2 , належить на праві приватної власності ОСОБА_4 , на підставі довідки, серія та номер:6393о, виданої 30.10.2017 року КП «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації»; довідки, серія та номер: 104, виданої 12.09.2017 року головою правління с/т «Дніпро» ОСОБА_8 , технічного паспорту, серія та номер: б/н, що виданий 04.10.2017 року КП «Черкаське об`єднане бюро технічної інвентаризації». Номер запису про право власності: 23215164 /Т.1, а.с. 19-22/.

З даних технічного паспорту на садовий будинок АДРЕСА_1 , який виготовлений КП «Черкаське обласне бюро технічної інвентаризації» 04.10.2017 року вбачається відсутність відміток про наявність самочинного будівництва /Т.1, а.с. 12-18/.

ОСОБА_9 19.05.2016 року в присутності двох свідків склав розписку про те, що він отримав від ОСОБА_6 суму в розмірі 15000 доларів США та 22.270 тис. грн., що складає 40200 грн. загалом за передачу прав учасника СТ «Дніпро» с. Червона Слобода, в тому числі право користування земельною ділянкою № НОМЕР_1 у вказаному СТ, разом з надвірними спорудами та майном, що знаходиться на вказаній земельній ділянці /Т.1, а.с. 47/.

Відповідно до членської книжки СТ «Дніпро» рішенням правління від 21.05.2016 року « ОСОБА_10 » прийнятий в члени даного СТ.

Гарантійні талони, чеки, квитанції, видаткові накладні, договори на виконання робіт /Т.1,а.с.16-69/, які подані представником позивача, суд вважає неналежними доказами (такі, що не містять інформацію щодо предмета доказування), оскільки останні не підтверджують ким були сплачені кошти за роботи і товари, та на поліпшення якого будинку останні використовувались, тобто .

Індивідуальні відомості про застраховану особу /Т.1, а.с. 59/, заяви про виключення з членів товариства та прийняття до членів товариства суд також не приймає як належні докази, оскільки вони не стосується предмету спору.

Норми права, що підлягають застосуванню:

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 3 ст. 77 ЦПК України визначено, що сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України).

Суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду.

Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

За правилом статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто.

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17.

Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Згідно ч. 3 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Позиція та висновки суду за результатами розгляду справи:

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Суд зазначає, що, навіть якщо національний суд володіє певною межею розсуду, віддаючи перевагу тим чи іншим доводам у конкретній справі та приймаючи докази на підтримку позицій сторін, суд зобов`язаний мотивувати свої дії та рішення (див. рішення Суду у справі Олюджіч проти Хорватії, no. 22330/05, від 05.02.2009).

Суд повторює, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (див. рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03, від 28.10.2010).

Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідка, дослідивши надані докази в їх сукупності та повноті суд приходить до наступного.

Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Садовий будинок АДРЕСА_2 , на території садівничого товариства «Дніпро», право власності на який зареєстровано за ОСОБА_4 набутий сторонами під час перебування у шлюбі, а тому є їх спільним майном та підлягає поділу між ними в рівних частинах, оскільки презумпція спільності права власності подружжя на майно не спростована відповідачем, ним не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що спірне майно придбане лише за його особисті кошти. Дана позиція суду повністю відповідає позиції викладеній у Постанові Верховного Суду від 19.06.2019 року (справа № № 621/302/15-ц, провадження № 61-23028св18)

Що стосується доводів відповідача про те, що кошти для придбання спірного майна отримувалися ним від його матері, і як на доказ того, посилання на розписку згідно якої ОСОБА_9 19.05.2016 року в присутності двох свідків склав розписку про те, що він отримав від ОСОБА_6 суму в розмірі 15000 доларів США та 22.270 тис. грн., що складає 40200 грн. загалом за передачу прав учасника СТ «Дніпро» с. Червона Слобода, в тому числі право користування земельною ділянкою № НОМЕР_1 у вказаному СТ, разом з надвірними спорудами та майном, що знаходиться на вказаній земельній ділянці /Т.1, а.с. 47/, суд не бере до уваги, оскільки вказана розписка доводить лише факт передачі коштів матір`ю позивача - ОСОБА_6 громадянину ОСОБА_9 за спірний будинок, але жодним чином не доводить того, що вказані кошти є особистими коштами відповідача ОСОБА_4 чи його матері ОСОБА_6 , яка подарувала чи позичила їх особисто своєму сину.

Аргументи відповідача і його посилання на п. 5 ч. 1 ст. 57 СК України, згідно якого особистою приватною власністю дружини, чоловіка є земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України, суд не приймає як аргумент на користь відповідача, оскільки судом не розглядається питання про розподіл земельної ділянки, яка не є предметом спору. При отриманні відповідачем у власність земельної ділянки, на останній вже розміщувався спірний садибний будинок, який саме є об`єктом спільної сумісної власності подружжя і предметом розподілу.

Беручи до уваги, що конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу і в судовому засіданні встановлено і не заперечується сторонами, що спірне майно набуте в шлюбі, суд вважає за недоцільне задовольняти вимогу, щодо окремого визнання спірного будинку об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Вимоги позивача щодо розподілу спільного майна подружжя, яке складається з садового будинок АДРЕСА_2 , на території садівничого товариства «Дніпро» та визнання права власності за нею на Ѕ частину даного будинку є обґрунтованими і підлягають до задоволення.

У зв`язку з тим, що право власності на спірний садовий будинок зареєстровано за відповідачем, з метою запобігання виникнення неясності та утруднення виконання рішення суду, суд вважає за необхідне зазначити, що після поділу садового будинку, 1/2 його частина залишається у власності відповідача.

Крім того є необхідним припинити право спільної сумісної власності на садовий будинок, у зв`язку з його розподілом.

Судові витрати:

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Необхідно стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судові витрати, що складаються з судового збору у розмірі 2250 грн.

Керуючись ст.ст. 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя, поділ майна та визнання права власності на Ѕ частину майна задоволити частково.

У порядку поділу майна подружжя припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на садовий будинок АДРЕСА_2 , на території садівничого товариства «Дніпро», право власності на який зареєстровано за ОСОБА_4 , номер запису про право власності: 23215164 від 01.11.2017 року, підстава: довідка, серія та номер:6393о, видана 30.10.2017 року КП «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації»; довідка, серія та номер: 104, видана 12.09.2017 року головою правління с/т «Дніпро» ОСОБА_8 , технічний паспорт, серія та номер: б/н, що виданий 04.10.2017 року КП «Черкаське об`єднане бюро технічної інвентаризації».

Визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину садового будинку № АДРЕСА_1 , загальною площею, 105.5 АДРЕСА_1 , на території садівничого товариства «Дніпро».

Залишити, після поділу, у власності ОСОБА_4 Ѕ частину садового будинку АДРЕСА_2 , на території садівничого товариства «Дніпро».

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судові витрати, що складаються з судового збору у розмірі 2250 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Ознайомитись з повним текстом судового рішення, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні скарги на рішення можуть бути подані протягом 30 днів з дня його складення через суд першої інстанції до апеляційного суду Черкаської області або безпосередньо до апеляційного суду Черкаської області.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована в АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований в АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

Повний текст рішення складено 24.07.2019 року.

Суддя: Є. П. Тептюк