Справа № 159/1200/18 Головуючий у 1 інстанції: Бойчук П. Ю.
Провадження № 22-ц/802/581/19 Категорія: 26 Доповідач: Киця С. I.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Киці С.І.,

суддів - Матвійчук Л.В., Федонюк С.Ю.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 15 травня 2018 року,

ВСТАНОВИВ :

У березні 2018 року ПАТ КБ "Приватбанк" звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивує тим, що 10.04.2013 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір, який складають заява відповідача, Умови та Правила надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою, а також Тарифи Банку. Відповідно до умов укладеного між сторонами кредитного договору ОСОБА_1 отримав кредит в сумі 2000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок та своєю заявою підтвердив свою поінформованість з умовами кредитування. Банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, надав позичальнику можливість розпоряджатися кредитними коштами на визначених умовах.

Відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав, своєчасно кредит не погашав, внаслідок чого станом на 28.02.2018 року, виникла заборгованість в сумі 83463,58 грн., з них 1971,22 грн. - заборгованість за кредитом; 72141,71 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4900,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 3950,65 грн. - штраф (процентна складова).

Просить стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість у розмірі 83463, 58 грн. за кредитним договором № б/н від 10.04.2013 року та судові витрати у розмірі 1762 грн.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 15 травня 2018 року позов ПАТ КБ "Приватбанк"до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором від 10.04.2013 року в сумі 83463 гривні 58 копійок та судові витрати по справі в сумі 1762 гривні.

Відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на вказане рішення суду першої інстанції. Вважає його незаконним, оскільки судом порушено норми процесуального права, суд не повідомив його про розгляд справи і розглянув справу у його відсутності. Зазначає, що банк не довів наявності в нього заборгованості за кредитним договором в розмірі, про який стверджується в розрахунку банку. Він визнає, що в нього є заборгованість за кредитним договором в сумі 1971,22 грн. Нараховані банком проценти та пеня є безпідставними. Просить змінити рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 15 травня 2018 року та ухвалити рішення про часткове задоволення позову в сумі 1971, 22 грн.

05.06.2019 року на адресу апеляційного суду надійшла заява відповідача ОСОБА_1 , в якій він просить розглянути справу за його участю. Вказана заява відповідача не підягає задоволенню, оскільки відсутні обставини для розгляду справи з участю учасників справи.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу відповідача. Просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позову.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із доведеності банком позовних вимог, встановивши, що розрахунок суми боргу проведений відповідно до умов договору. Відповідачем борг по кредитному договору не сплачений, а тому заборгованість за кредитним договором слід стягнути з нього в судовому порядку.

Такі висновки суду грунтуються на недоведених обставинах, які суд вважав встановленими.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 10.04.2013 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 2000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Як вбачається з розрахунку суми боргу, станом на 28.02.2018 року, заборгованість відповідача перед позивачем становить 83463,58 грн., яка складається з: 1971,22 грн. - заборгованість за кредитом; 72141,71 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4900,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 3950,65 грн. - штраф (процентна складова).

Відповідно до вимог ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно частини першої ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до вимог ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

За змістом ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони.

Відповідно до ч. 1ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

На підтвердження заявлених позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» надано анкету-заяву, підписну сторонами, про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у «ПриватБанку» від 10.04.2013 року; розрахунок заборгованості за кредитним договором; витяг з умов та правил надання банківських послуг.

Як вбачається з анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, остання не містить будь-яких даних про суму кредиту, чи кредитного ліміту, даних про видачу кредитної картки, її виду та строку дії, умов щодо нарахування процентів та пені, процентної ставки, відсутні умови про встановлення відповідальності у вигляді пені, штрафів за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. У вказаній анкеті-заяві зазначено лише прізвище, адресу, особисті дані відповідача та згоду з тим, що заява разом з Умовами та Правилами банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими в рекламному буклеті складають між ним та банком договір про надання банківських послуг.

У матеріалах справи міститься витяг з Умов і правил надання банківських послуг, які відповідачем не підписані. Позивачем не надано належних і допустимих доказів, які свідчили б про те, що при підписанні сторонами кредитного договору діяли Умови і правила надання банківських послуг саме в такій редакції, а тому не можна вважати їх складовою частиною укладеного між сторонами договору. Також відсутні тарифи банку, які є складовою частиною договору, витяг з тарифів банку, наданий позивачем, не може бути взятий судом до уваги, оскільки в заяві - анкеті відсутні відомості про вид картки, яка була видана відповідачу. Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

З поданого банком суду розрахунку заборгованості неможливо встановити отримання та використання відповідачем кредитних коштів, дати виникнення прострочених платежів.

Розрахунок заборгованості не є первинним документом, який підтверджує укладення договору на умовах, які вказані банком у позовній заяві. Належних і допустимих доказів виникнення заборгованості у відповідача в розумінні статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» позивач, при наявності процесуальної можливості, до місцевого суду не надав. Виписки по особовому рахунку ОСОБА_1 банком суду не подано.

Таким чином, банком не доведено наявності в позивача заборгованості за кредитним договором у заявленому розмірі, а саме суми отриманого кредиту, нарахованих процентів, пені та штрафів.

Згідно зі ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

В апеляційній скарзі відповідач визнав заборгованість в сумі 1971, 22 грн., отже вказану суму заборгованості слід стягнути з нього в користь банку.

Крім того, судом першої інстанції розглянуто справу за відсутності відповідача, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду. Відповідач, крім іншого, обгрунтовує апеляційну скаргу цією обставиною, отже судом порушено норми процесуального права, що відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України є обов`язковою підставою для скасування судового рішення.

Таким чином, рішення суду першої інстанції належить скасувати та ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Отже, з позивача в користь відповідача слід стягнути 2643 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 , суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 15 травня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором від 10.04.2013 року в сумі 1971( одна тисяча дев`ятсот сімдесят одну) гривню 22 копійки.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" в користь ОСОБА_1 судовий збір за апеляційний розгляд справи в розмірі 2643 (дві тисячі шістсот сорок три) гривні.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий

Судді :