Справа № 473/1698/19
Провадження № 22ц/812/1288/19 Головуючий у 1-ї інстанції Лузан Л.В.
Категорія 27 Доповідач в апеляційній інстанції Ямкова О.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

23 липня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого: Ямкової О.О.,

суддів: Локтіонової О.В., Колосовського С.Ю.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу

за апеляційною скаргою

Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

(надалі - АТ КБ «ПриватБанк»)

на заочне рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 травня 2019 року, ухваленого під головуванням судді Лузан Л.В. в місті Вознесенську Миколаївської області об 8 годині 51 хвилині зі складанням його повного тексту, по справі

за позовом

АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 14 238 грн. 86 коп. заборгованості за кредитним договором.

Позивач зазначав, що позичальник ОСОБА_1 в порушення умов укладеного з ним 21 лютого 2012 року договору кредитування з використанням кредитки «Універсальна» у встановлені строки не погашає суму основного кредиту і проценти за користування кредитом, а тому банк має право вимагати повернення кредитних коштів з урахуванням штрафних санкцій.

Заочним рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 травня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

При ухваленні рішення суд першої інстанції виходив з того, що підстав для нарахування процентів за підвищеною ставкою у розмірі 43,2% немає, а з урахуванням здійснених позичальником погашень у нього відсутній борг за кредитом.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалите нове про задоволення вимог банка у повному обсязі.

Вважав висновок суду про те, що банком не надано доказів на підтвердження підстав для підвищення процентної ставки, таким, що ґрунтується на припущеннях.

Ухвалою колегії суддів Миколаївського апеляційного суду з розгляду цивільних справ від 9 липня 2019 року справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи у письмовому провадженні, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення із наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 21 лютого 2012 року відповідачем ОСОБА_1 підписана анкета-заява про приєднання до надання ПАТ «ПриватБанк» банківських послуг з використанням кредитної картки «Універсальна», за яким позичальник отримав кредитний ліміт коштів спочатку в розмірі 6000 грн., а потім у бік зменшення його розміру на 1 жовтня 2016 року до 1860 грн. з кінцевим терміном повернення цих коштів, що відповідає строку дії двох платіжних карток (1- серпень 2016 року, 2 - вересень 2017 року), зі сплатою за їх користування сум у відповідності до Умов та правил кредитування, які розміщені на сайті банку (а.с.7-33).

Відтак, договір, укладений між сторонами повинен складатися із анкети-заяви позичальника щодо приєднання, тарифів надання кредиту, умов і правил надання банком послуг та правил користування платіжною карткою.

Разом з тим, позичальником ОСОБА_1 підписана тільки анкета-заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, та не узгоджено з банком інші складові договору про надання банківських послуг, а саме розмір відсотків, неустойки тощо, так як «Умови та Правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку» ним не підписані (а.с.7).

Відповідачем лише надана згода на те, що він зобов`язується знайомитися з «Умовами та Правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті.

Відповідно до частини 1 і 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Отже, між сторонами існують зобов`язальні правовідносини, які виникли із кредитного договору приєднання, та регулюються главою 71 ЦК України та загальними нормами Цивільного кодексу щодо зобов`язань.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, і повинні бути зрозуміли усім споживачам і доведені до їх відома, то банк має обов`язок підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме такі умови, які ним надані, і не інші.

Відтак, положеннями статей 633, 634 ЦК України презюмується, що другий контрагент (споживач послуг банку) може приєднатися лише до тих умов, з якими він ознайомлений.

Тому банком до матеріалів справи наданий витяг з Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 6 березня 2010 року №СП-2010-256 (а.с.9-32), де у пунктах 2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4 передбачено, що клієнт дає згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт надає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Крім того, зазначена редакція Умов та Правил надання банківських послуг передбачає, зокрема: нарахування банком за користування кредитом та овердрафтом відсотків в розмірі, встановленому тарифами банку, із розрахунку 360 календарних днів на рік - п. 2.1.12.6; зобов`язання позичальника при порушенні строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих та прострочених процентів і комісії - п. 2.1.1.7.6.

За наданим витягом із Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с.8) слідує, що до 1 січня 2013 року за користування кредитним лімітом за цією карткою встановлені відсотки у розмірі 30% річних, відсутня комісія та визначена можливість нарахування пені за порушення зобов`язань та штрафи у відповідності до п.2.1.1.7.6 Умов та правил, після чого всі карти «Універсальна» переведені на тарифний план «Універсальна, 55 днів пільгового періоду».

Відомості та тарифний план щодо збільшення банком в односторонньому порядку відсотків з вересня 2014 року до 34,8% річних, та з квітня 2015 року до 43,2% річних у матеріалах цивільної справи відсутні.

Усі надані банком документи, які повинні бути невід`ємною складовою договору приєднання, позичальником не підписані та відсутні дані про його ознайомлення з їх змістом на час складання анкети-заяви.

В той же час, незважаючи на такі обставини, позивачем розрахована заборгованість відповідача, спочатку за відсотковою ставкою у 30% річних та її поступовому збільшенні до 43,2% річних, у зв`язку з чим станом на 31 березня 2019 року банком нарахована загальна сума боргу в 14 238 грн. 86 коп., в тому числі: 1 855 грн. 62 коп. - простроченої заборгованості по кредиту, 10 529 грн. 01 коп. - відсотків за користування кредитом, 700грн. - пені та комісії, а також 500 грн. 00 коп. - фіксованої частини штрафу і 654 грн. 23 коп. - процентної складової штрафу.

Відповідно до вимог статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться .

За частиною 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника разом з позикою і процентів від її суми, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до частини 1 статті 1056? ЦК України (в редакції, чинній на час укладення договору) процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку (частина 3 статті 1056? ЦК України).

В разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати проценту ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором (частина 4 статті 1056? ЦК України). Кредитодавець зобов`язаний повідомити позичальника.

Між тим, у заяві позичальника від 21 лютого 2012 року відсоткова ставка не зазначена.

Відсутні у матеріалах справи і підтвердження щодо належного повідомлення та ознайомлення відповідача у будь-якій спосіб про зміну банком в односторонньому порядку відсоткової ставки з вересня 2014 року до 34,8% річних, та з квітня 2015 року до 43,2% річних.

За такого судом першої інстанції зроблено вірний висновок про відсутність підстав для розрахунку та стягнення заборгованості за підвищеною відсотковою ставкою.

Враховуючи наведене, розрахунок судом першої інстанції заборгованості по відсоткам виходячи із 30% річних на підставі розрахунку, якій міститься в матеріалах справи, та з урахуванням проведених сплат позичальником боргу та строку дії останньої картки - вересень 2017 року, ця заборгованість при підтвердженої відсоткової ставки складала б: за тілом кредиту - 1 648 грн. 53 коп., за відсотками - 494 грн. 95 коп..

У подальшому прострочки зі сплати тіла кредиту та нарахованих банком відсотків не мало місця, так відповідач зняття готівки з картки або оплату товарів за рахунок кредитного ліміту не здійснював (а.с.5-6, 51, 65-68).

Разом з тим, судом прийнята до уваги та розрахована заборгованість за відсотковою ставкою у 30% річних та у якості відповідальності за порушення зобов`язання застосовано один вид неустойки - штраф, без оцінки тих обставин, що позичальник під час підписання анкети, у якій відсутні усі складові кредитного договору, не ознайомлений з Тарифами банка.

За такого та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін по сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком витяг з Тарифів та витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки вони достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Така позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 3 липня 2019 року у справі №342/180/17 та є підставою для застосування до правовідносин, що виникли між учасниками даної цивільної справи, яка знаходиться на перегляді у суді апеляційної інстанції.

Отже, колегія суддів доходить висновку, що правові підстави для стягнення з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» пені чи комісії, штрафів та відсотків за користування кредитом - відсутні, у зв`язку з відсутністю обґрунтованих підтверджень прийняття позичальником цих умов, а тому є неприпустимим прийняттям у якості належних доказів витягу з Умов та витягу з Тарифів як складової частини кредитного договору приєднання.

В той же час вимог про стягнення відсотків за користування позиченими коштами та інших сум, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України позивачем не пред`явлено.

Навпаки, 19 вересня 2018 року позичальником здійснено погашення боргу на суму 2000грн..

Тому, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти, які на 30 вересня 2017 року складали тіло кредиту 1 648 грн. 53 коп. повернуті АТ КБ «ПриватБанк» в добровільному порядку 19 вересня 2018 року, підстав для їх додаткового стягнення з відповідача на користь банка немає.

Оскільки судом першої інстанції, незважаючи на помилково оцінені ним докази та обставини справи в частині умов договору приєднання, по суті відмовлено у задоволені позову АТ КБ «ПриватБанк» з мотивів відсутності у позичальника боргу перед кредитором, колегія суддів не вбачає підстав для скасування чи зміни судового рішення, внаслідок чого у відповідності до статті 375 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Підстав для перерозподілу судових витрат колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» залишити без задоволення, а заочне рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена з цього дня в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду.

Головуючий О.О. Ямкова

Судді С.Ю. Колосовський

О.В. Локтіонова