Номер провадження 2/754/2202/19
16 липня 2019 року Деснянський районний суд м.Києва в складі:
головуючого - судді Зотько Т.А.,
за участі секретаря судового засідання Гайворонського В.М.,
представника позивача ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Деснянська районна в м.Києві державна адміністрація, Центр надання адміністративних послуг Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації про визнання права власності на 1/2 частину квартири, -
ОСОБА_1 , в особі представника - ОСОБА_3 , звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Деснянська районна в м.Києві державна адміністрація, Центр надання адміністративних послуг Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації, про визнання права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , мотивуючи свої вимоги тим, що йому на підставі свідоцтва про право власності на житло , виданого Відділом приватизації Ватутінської райдержадміністрації м. Києва 13 січня 1999р.(розпорядження № 325) належить Ѕ квартири АДРЕСА_1 . Зазначена квартира в рівних долях належить також і відповідачу - ОСОБА_2 , тобто вони є співвласниками квартири.
Стосунки між ними мають давній конфліктний характер. В наслідок стосунків, що склалися, позивач був вселений в квартиру на підставі рішення Деснянського районного суду м. Києва від 19.03.2014р., залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 21.05.2014р.(справа № 754/318/14ц). Відповідно цього ж рішення Відповідача було зобов`язано не чинити перешкоди Позивачу в користуванні Ѕ частиною спірної квартири. В порядку примусового виконання рішення, позивача було вселено до квартири, що підтверджується копією акта державного виконавця від 17.07.2014р.
Спроби вирішити питання реєстрації права власності належного Позивачу мирним шляхом - запрошення Відповідача до реєстраційного центру, надання оригіналу правовстановлюючого документу для проведення реєстрації права власності на випадок відсутності можливості прийти до реєстраційного центру у Відповідача - не знайшли розуміння та згоди, обґрунтувавши тим, що вона загубила свідоцтво про право власності на житло. За таких обставин позивач змушений був звернутись до суду з вказаним позовом за захистом своїх порушених прав..
Ухвалою судді від 07.09.2018 року вищевказану позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.
20.09.2018 позивачем усунуто недоліки вищевказаної позовної заяви.
Ухвалою судді від 04.10.2018 було відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в підготовчому засіданні.
Ухвалою судді від 12.03.2019 було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 позов підтримала посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Просила суд позовну заяву задовольнити.
Згідно з вимогами ч.ч.6, 7 ст.128 ЦПК України, судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.
У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась судом в установленому законом порядку, шляхом направлення поштової кореспонденції суду. Правом подати відзив на позовну заяву не скористалась.
Третя особа: Деснянська районна в м.Києві державна адміністрація в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлена належним чином. Через канцелярію суду від представника адміністрації надійшла заява, згідно якої вони просять розглянути справу у відсутності їх представника та прийняти рішення у відповідності до вимог чинного законодавства України.
Третя особа: Центр надання адміністративних послуг Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації, про розгляд справи повідомлена належним чином. Через канцелярію суду від представника адміністрації надійшла заява, згідно якої вони просять розглянути справу у відсутності їх представника та прийняти рішення у відповідності до вимог чинного законодавства України.
Згідно вимог ч.ч.1,3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
Відповідно до положень ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи те, що у справі достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи та, враховуючи положення ст.ст. 280-281 ЦПК України постановити заочне рішення у справі.
Вивчивши матеріали позовної заяви та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне.
Як вбачається з інформаційної довідки виданої Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна повідомлено, що згідно з даними Бюро, кв. АДРЕСА_1 на праві власності зареєстрована за: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 (в рівних долях) на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Відділом приватизації Ватутінської райдержадміністрації м. Києва 13.01.1999 року (а.с.10)
Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 19.03.2014 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вселення та усунення перешкод у користуванні власністю було задоволено.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 01.08.2017 року було встановлено порядок користування квартирою АДРЕСА_1 виділивши в користування ОСОБА_1 з урахуванням частки у вказаній квартирі, що складає Ѕ житлові кімнати площею 16 кв.м. Виділено в користування ОСОБА_2 з урахуванням її частки у згін квартирі, що складає Ѕ житлові кімнати площею 14 кв.м. з балконом та 13,9 відповідно. Місця загального користування - коридор, комору, кухню, вбиральню та ванну лишити у спільному користуванні.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 15.11.2017 року рішення Деснянського районного суду м. Києва від 01.08.2017 року залишено без змін.

Згідно висновку наданого ДОП відділу поліції № 1 Деснянського УП ГУНП у м. Києві лейтенантом поліції зазначено, що 03.08.2016 року до Деснянського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві надійшла заява гр. ОСОБА_1 про те, що 03.08.2016 року близько 12:20 хвилин гр. ОСОБА_2 перешкоджає у користуванні квартирою АДРЕСА_1 . Опитаний з даного приводу заявник пояснив, що 03.08.2016 року близько 12:20 год. гр. ОСОБА_2 перешкоджає в користуванні часткою квартири АДРЕСА_1 на яку заявник має в рівних з нею долях правах, так як останній був вселений до квартири. При неодноразовому виході на адресу: АДРЕСА_2 двері квартири 24 ніхто не відчинив через, що опитати мешканців даної квартири не надалось можливим. В бесіді з мешканцями вказаного будинку було встановлено, що інформацією стосовно вказаної події вони не володіють, що могло трапитись вони не знають. За допомогою з даного приводу до них ніхто не звертався.

Згідно Акту про не проживання від 24.05.2017 року зазначено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в присутності майстра тех. дільниці ОСОБА_6 склали цей акт про те, що зі слів свідків, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсно не проживає за адресою АДРЕСА_4 (а.с. 19)

Відповідно до рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 39761087 від 20.02.2018 зазначена наступна інформація: державний реєстратор прав на нерухоме майно ОСОБА_7 , Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), м.Київ розглянув заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийняту 14.02.2018 10:26:58 за реєстраційним номером 26763180, яку подав ОСОБА_1 , податковий номер/серія. номер паспорта НОМЕР_1 для проведення державної реєстрації права власності, форма власності: приватна, спільна сумісна на квартира . що розташований АДРЕСА_4 , та документи, подані для проведення державної реєстрації прав, та встановив - подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або притінення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.

Заявником подано Рішення Деснянського районного суду від 01.08,2017р., в якому відсутнє, положення щодо визнання права власності, але встановлено порядок користування квартирою. Окрім того заявником подано заяву про право власності із зазначенням виду спільної власності: спільна сумісна. Відсутність правовстановлюючого документу на квартиру АДРЕСА_1 , співвласником якої є заявник, унеможливлює трактування виду спільної власності ( спільна сумісна чи спільна часткова).

Згідно даного рішення було відмовлено у державній реєстрації права власності, форма власності: приватна, спільна сумісна на квартира, що розташований АДРЕСА_4 , за суб`єктом: ОСОБА_1 , податковий номер/серія, номер паспорта НОМЕР_1 .

Згідно частини 4 статті 18 Закону-державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови відповідності законодавству і поданим документам.

Статтею 15 ЦК України гарантовано право кожного на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його власність.

Стаття 1 Протоколу Першого Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантує кожному право мирного володіння своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У пункті 37 Постанови від 07.02.2014р. №5 « Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» Пленум Вищогоспеціалізованого суду України з розгляду цивільних, кримінальних справ зазначає, що позови про визнання права власності, що пред`явлені на підставі статті 392 ЦК, пов`язані з невизначеністю відносин права власності позивача щодо свого майна. З урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності

У цьому ж пункті Постанови Пленум ВССУ наголошує, що виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, зокрема, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами.

Крім того, Верховний Суд України у своєму Узагальненні «Аналіз деяких питань застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ» звертає увагу, що передумовою для застосування ст.392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. Наприклад, позов про визнання права власності у разі втрати документа, що засвідчує право власності особи на річ, подається за відсутності можливості одержати у відповідних органах дублікат правовстановлюючого документа.

Позивачем у позові про визнання права власності є особа, яка вже є власником.

Під час розгляду цієї справи суду не надано доказів на спростування факту відсутності у позивача оригіналу свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Як зазначив відповідач свідоцтво знаходиться у відповідача.

Оскільки відповідно до частини першої статті 258 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою, позивач може отримати замість втраченого оригіналу дублікат свідоцтва про право власності на квартиру лише за наявності згоди всіх її співвласників.

Пунктом 5 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» одним з правовстановлюючих документів, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на обєкт незавершеного будівництва, є свідоцтво про право власності, видане органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дублікат.

Отже позивач позбавлений можливості реалізувати свої правомочності власника частки нерухомого майна, які за змістом ч.1 ст.182 ЦК України та ч.4 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» виникають у нього з моменту державної реєстрації права власності на його частку у квартирі.

Таким чином, проаналізувавши вищевказані правові норми та оцінивши надані докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні знайшли своє підтвердження ті обставини, на які позивач посилався в обгрунтування своїх позовних вимог про визнання за ним права власності на 1 / 2 (одну другу ) частину квартири.

В той же час у суду відсутні підстави для задоволення вимог в частині здійснення запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень про втрату оригіналу свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_1 , виданого Відділом приватизації Ватутінської райдержадміністрації м. Києва 13 січня 1999р., оскільки позивач не позбавлений права самостійно звернутись з даною вимогою, крім того в прохальній частині не вказано яку саме установу позивач просить суд зобов`язати внести запис про втрату оригіналу свідоцтва, а відтак дана вимога на думку суду є передчасною та не підлягає задоволенню..

У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору в розмірі 5200 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 12,13, 76, 81, 264, 265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 , право власності на Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , проживаючої: АДРЕСА_4 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 , (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 ) судовий збір у розмірі 5200 грн..

В задоволенні інших вимог позову ОСОБА_1 - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Повне рішення суду складене 23.07.2019.

Суддя: