Провадження№2/235/1588/19
Справа №235/4545/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

25 липня 2019 року Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

в складі : головуючого - судді Величко О.В.

при секретарі - Лебеденко В.В.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Покровськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що 17.09.2005 року вони уклали шлюб з відповідачем по справі. Від спільного мешкання мають доньку ОСОБА_3 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Сімейні стосунки між сторонами припинені з початку 2019 року з тієї причини, що сімейні стосунки не склалися, оскільки відповідач зраджував подружній вірності, що викликало сварки, в ході яких він ображав її, міг вдарити, спільне господарство не ведеться. Вважає примирення неможливим, спору про розподіл майна та місце проживання дітей немає. Просить розірвати шлюб, зареєстрований між нею та ОСОБА_2 , повернути їй дошлюбне прізвище ОСОБА_1 , та стягнути з відповідача судові витрати.

В судове засідання позивач надала письмову заяву, в якій наполягає на розірванні шлюбу, просить не надавати строк для примирення та розглянути справу в підготовчому судовому засіданні, без її участі (а.с.21).

В судове засідання відповідач надав заяву, де визнає позов, просить не надавати строк для примирення та розглянути справу в підготовчому судовому засіданні, без його участі (а.с.22).

Суд, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що з 17.09.2005 року сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану Димитрівського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №267 (а.с.7).

Від спільного мешкання мають доньку ОСОБА_3 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.8-9).

Фактичні шлюбні відносини між подружжям припинені з початку 2019 року, спільне господарство не ведеться.

Причиною розірвання шлюбу є те, що між сторонами не було порозуміння, наявність постійних сварок у зв`язку із зрадою відповідача, відсутнє почуття взаємної любові, поваги та взаємодопомоги, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач з цим згодний, примирення не бажає.

Примирення позивача з відповідачем неможливе. Спору про розподіл майна та про місце проживання дітей між сторонами немає.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. При цьому зазначає, що суд не зобов`язаний призначити строк для примирення. Це робиться лише тоді, коли збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є морально-правовою основою шлюбу.

Враховуючи конкретні обставини справи, зокрема відносини, які склались між сторонами, суд вважає примирення між сторонами неможливим.

Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, за винятком якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Згідно роз`яснень п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону, права, свободи чи інтереси інших осіб не порушує, суд вважає, що позов в частині, визнаній відповідачем, підлягає задоволенню.

Згідно п.38 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» визнання відповідачем позову не є підставою для звільнення його від сплати судових витрат.

Тому, у відповідності до ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, отже з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір у розмірі 768,40грн., сплачений нею 02.07.2019 року при подачі позову (квитанція а.с.1).

З урахуванням викладеного, керуючись п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» ст. ст. 110, 112 СК України, ст. ст. 3, 5, 7, 8, 18, 141, 200, 206, 229, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбузадовольнити.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІН НОМЕР_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІН НОМЕР_2 , мешкає: АДРЕСА_2 , зареєстрований 17.09.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Димитрівського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №267.

Після розірвання шлюбу присвоїти позивачці дошлюбне прізвище- « ОСОБА_1 ».

Стягнути з ОСОБА_2 а, ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІН НОМЕР_2 , мешкає: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІН НОМЕР_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , понесені судові витрати у розмірі 768,40грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: