Ухвала

Іменем України

18 липня 2019 року

м. Київ

справа № 752/20805/17

провадження № 61-12019ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Жданової В. С. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Кузнєцова В. О.,

розглянув касаційну скаргу комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 23 січня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 23 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства «ЖЕО-109 Голосіївського району м. Києва», комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» про відшкодування майнової та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом до комунального підприємства «ЖЕО-109 Голосіївського району м. Києва» (далі - КП «ЖЕО-109 Голосіївського району м. Києва»), комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» (далі - КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва»), у якому просив стягнути на свою користь у рахунок відшкодування майнової шкоди грошові кошти у сумі 15 969 грн 21 коп., у рахунок відшкодування моральної шкоди грошові кошти у сумі 259 200 грн.

В обгрунтування позову зазначав, що 07 лютого 2017 року йдучи по тротуару по АДРЕСА_2, підслизнувся на ожеледиці і впав на праву ногу, у результаті чого зламав праву великогомілкову кістку.

Зазначав, що того ж дня йому було зроблена операція, в подальшому він перебував на стаціонарному лікуванні.

Вважаючи, що з вини відповідачів, а саме їх бездіяльності через невиконання своїх обов`язків - неприбирання ожеледиці, сталася зазначена подія, в наслідок чого він зазнав майнової та моральної шкоди, крім того його звільнено з роботи, він не може вести звичайний образ життя, не може брати участь у догляді за своєю дитиною, звернувся до суду для захисту свого порушеного права.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 23 січня 2019 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 23 травня 2019 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування майнової шкоди грошові кошти у сумі 15 969 грн 21 коп., у рахунок відшкодування моральної шкоди грошові кошти у сумі 20 тис. грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У задоволенні іншої частини позову ОСОБА_1 відмовлено.

Суди, частково задовольняючи позов ОСОБА_1 , належним чином встановивши місце падіння потерпілого та причинний зв`язок між бездіяльністю КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» та наслідками такої бездіяльності, виходили з того, що зазначені обставини призвели до порушення здоров`я позивача та завдали йому моральних страждань.

01 липня 2019 року КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» подало до касаційного суду касаційну скаргу на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 23 січня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 23 травня 2019 року, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції суду, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження, встановленого частиною першою статті 390 ЦПК України.

У клопотанні, доданому до касаційної скарги, КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» просить поновити строк на касаційне оскарження рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 23 січня 2019 року та постанови Київського апеляційного суду від 23 травня 2019 року, посилаючись на несвоєчасне отримання копії оскаржуваного судового рішення.

Частиною другою статті 390 ЦПК України передбачено, що учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження пропущено з поважних причин, оскільки без своєчасного отримання копії оскаржуваного судового рішення заявник позбавлений можливості як визначення необхідності подання касаційної скарги, так і її мотивування, що є обов`язковим елементом касаційної скарги згідно з вимогами статті 392 ЦПК України, він підлягає поновленню.

У касаційній скарзі КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

В обґрунтування касаційної скарги заявник зазначає, що позивачем не доведено наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Крім того вказує, що дане приміщення по АДРЕСА_2 не знаходиться на його балансі та обслуговуванні структурного підрозділу ЖЕД-109.

Верховний Суд, дослідивши подану касаційну скаргу та додані до неї документи, оскаржувані судові рішення, зробив висновок, що у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 23 січня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 23 травня 2019 року необхідно відмовити з огляду на наступне.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України передбачено, що у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті провадження, якщо, зокрема, правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Статтею 13 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено, що вулиці, дороги, провулки, узвози, проїзди, пішохідні та велосипедні доріжки є територіями загального користування, які належать до об`єктів благоустрою населених пунктів.

Частиною першою статті 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено, що до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить: затвердження місцевих програм та заходів з благоустрою населених пунктів; затвердження правил благоустрою територій населених пунктів; створення в разі необхідності органів і служб для забезпечення здійснення спільно з іншими суб`єктами комунальної власності благоустрою населених пунктів, визначення повноважень цих органів (служб); визначення на конкурсних засадах підприємств, установ та організацій (балансоутримувачів), відповідальних за утримання об`єктів благоустрою.

Відповідно до частин першої, другої статті 15 даного Закону органи державної влади та органи місцевого самоврядування можуть утворювати підприємства для утримання об`єктів благоустрою державної та комунальної власності. У разі відсутності таких підприємств органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах своїх повноважень визначають на конкурсних засадах відповідно до закону балансоутримувачів таких об`єктів.

Підприємство та балансоутримувач забезпечують належне утримання і своєчасний ремонт об`єкта благоустрою власними силами або можуть на конкурсних засадах залучати для цього інші підприємства, установи та організації.

Згідно з пунктом 7 частини першої статті 17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» громадяни у сфері благоустрою населених пунктів мають право, зокрема, звертатись до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної майну чи здоров`ю громадян унаслідок дій чи бездіяльності балансоутримувачів об`єктів благоустрою.

Відповідно до частини другої статті 18 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» підприємства, установи та організації у сфері благоустрою населених пунктів зобов`язані: утримувати в належному стані об`єкти благоустрою (їх частини), що перебувають у їх власності або користуванні, а також визначену правилами благоустрою території населеного пункту прилеглу до цих об`єктів територію.

У відповідності до пункту 1 частини другої статті 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець зобов`язаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів.

Згідно пункту 3.1.4 Правил благоустрою міста Києва, затверджених рішенням Київської міської ради № 1051/1051 від 25 грудня 2008 року, утримання та благоустрій територій підприємств, установ, організацій та присадибних ділянок громадян, прибудинкових територій багатоквартирних та малоповерхових житлових будинків, належних до них будівель та споруд проводиться власником або балансоутримувачем цього будинку, або підприємством, установою, організацією, з якими балансоутримувачами укладені відповідні договори на утримання та благоустрій прибудинкових територій.

Відповідно до пункту 7.5.1. Правил благоустрою м. Києва, проведення зимових прибиральних робіт з очищення тротуарів під час снігопаду (зсування і підмітання снігу) здійснюється з періодичністю та за технологією, встановленими відповідними галузевими нормами та правилами.

Рекомендований перелік і періодичність надання послуг з утримання прибудинкових територій та з прибирання у житлових будинках, гуртожитках та службових приміщеннях наведені у додатку 1 до Норм часу та матеріально-технічних ресурсів, норм обслуговування для робітників при утриманні будинків, споруд і прибудинкових територій (Із змінами, внесеними згідно з Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства № 16 від 06 лютого 2015 року), затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 25 грудня 2013 року № 603, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 січня 2014 року за № 151/24928.

Так, згідно з вказаними Нормами часу та матеріально-технічних ресурсів, норм обслуговування для робітників при утриманні будинків, споруд і прибудинкових територій, посипання території піском, піскосоляною сумішшю тощо у зимовий період за наявності ожеледиці повинно здійснюватися 4-8 рази на місяць; прибирання території, що входить у площу прибирання двірника, від снігу, який щойно випав, і згрібання його у вали - на тротуарах - з початком снігопаду, а у дворах - у той самий день; сколювання льоду та перекидання снігу і відколу - у зимовий період за необхідності.

Відповідно до частин першої, другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з положеннями статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Тобто, відповідно до презумпції завдавача шкоди не позивач доводить вину відповідача, а відповідач доводить відсутність своєї вини.

З огляду на зазначене, положення статті 509 та з урахуванням приписів статей 11, 22, 23, 599, 1166-1168, 1195 ЦК України факт завдання фізичній особі шкоди каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах із особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка завдала шкоду. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).

Судами встановлено, що КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» є балансоутримувачем будинку АДРЕСА_2 .

Крім того, відповідачем - КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» не доведено той факт, що на ділянці по АДРЕСА_2, де сталося падіння позивача, було належним чином прибрано і посипано піском чи іншою сумішшю.

Також, відповідачем не доведено, що шкода, завдана здоров`ю позивача, була завдана не з його вини, що б виключало звільнення останнього від її відшкодування.

Відповідно до частин першої-третьої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, суди, встановивши причинний зв`язок між бездіяльністю КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» та наслідками такої бездіяльності у вигляді того, що прибудинкова територія по АДРЕСА_2 , не була прибрана, що призвело до падіння ОСОБА_1 , отримання ним перелому, що свідчить про заподіяння КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» як балансоутримувачем зазначеного будинку та виконавцем послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій в Голосіївському районі м. Києва позивачу майнової шкоди, дійшли до правильного висновку про часткове задоволення позову.

Із оскаржуваних судових рішень, доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Доводи касаційної скарги про те, що приміщення по АДРЕСА_2 не знаходиться на балансі КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» та обслуговуванні структурного підрозділу ЖЕД-109, не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Судами встановлено, що з інформації Комунальної Бюджетної Установи «Контактний центр міста Києва 1551», котра входить до Національної системи опрацювання звернень до органів влади, яка міститься на сайті http://wiki.1551.gov.ua, є загальновідомою та не підлягає доказування у відповідності до положень частини третьої статті 82 ЦПК України, КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» є балансоутримувачем будинків та виконавець послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій у Голосіївському районі м. Києва, а житлово-експлуатаційна дільниця ЖЕД-109 є її структурним підрозділом. При цьому вказаний структурний підрозділ безпосередньо розташований у будинку АДРЕСА_2 .

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд у порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Керуючись статтею 390, пунктом 5 частини другої, частинами четвертою та п`ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

У Х В А Л И В :

Клопотання комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.

Поновити комунальному підприємству «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» строк на касаційне оскарження рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 23 січня 2019 року та постанови Київського апеляційного суду від 23 травня 2019 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 23 січня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 23 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства «ЖЕО-109 Голосіївського району м. Києва», комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» про відшкодування майнової та моральної шкоди відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. С. Жданова
В. М. Ігнатенко
В. О. Кузнєцов