ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/456/19 Номер провадження 22-ц/814/1628/19Головуючий у 1-й інстанції Алтухова О.С. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.,

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.

за участю секретаря Ачкасової О.Н.

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Кірсанової Наталії Валеріївни, представника ОСОБА_1 , на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 15 квітня 2019 року (час ухвалення судового рішення не зазначено, дата виготовлення повного тексту рішення -15 квітня 2019 року) у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання довіреності та заяви недійсними, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального Дрябенко Катерина Артурівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Колєсніченко Олексій Дмитрович.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2019 року адвокат Гук Н.В., представник ОСОБА_2 , звернулася до суду з вказаним позовом, просила ухвалити рішення, яким визнати недійсною довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дрябенко К.А., номер у реєстрі нотаріальних дій 472; визнати недійсною заяву про відмову від позову, посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Колєсніченком Д.О. 28 листопада 2016 року за реєстровим номером 861.

Вирішити питання судових витрат.

Заявлені вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_2 внаслідок неправомірних дій ОСОБА_3 та нотаріуса Дрябченко К.Є. втратив право участі у судовому процесі за його позовом, хоча фактично довіреності не видавав, взагалі не знайомий з ОСОБА_3 , у період з жовтня по листопад 2016 року (час посвідчення довіреності) український кордон не перетинав.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 15 квітня 2019 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання довіреності та заяви недійсними - задоволено частково.

Визнано недійсною довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дрябенко Катериною Артурівною, номер у реєстрі нотаріальних дій 472, яка була видана на ім`я « ОСОБА_3 »

В задоволенні позовної вимоги про визнання заяви недійсною відмовлено.

Додатковим рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 20 червня 2019 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у сумі 768, 40 грн.

В апеляційній скарзі адвокат Кірсанова Н.В., представник ОСОБА_1 (особа, яка не приймала участь у справі), посилаючись на порушення судом норм процесуального і матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначається, що ухвалене судом першої інстанції рішення безпосередньо стосується її прав, оскільки йдеться про довіреність, на підставі якої ОСОБА_3 представляв інтереси ОСОБА_2 у справі за позовом останнього до ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу квартири.

В апеляційній скарзі стверджується, що судом першої інстанції досліджена довіреність від 04.11.2019 року, хоча спірна довіреність посвідчена 24.11.2019 року, не встановлено чи дійсно нотаріус в порушення ст.43 ЗУ «Про нотаріат» зареєстрував довіреність за відсутності самого довірителя. Звертається увага на висновки Верховного Суду у постанові від 28 березня 2019 року по справі № 757/4605/15-ц.

Також вказувала на порушення судом норм процесуального права передбаченого ст. 54, 82,263,280 ЦПК України.

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Гук Н.В., представник ОСОБА_2 , просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. В обгрунтування заперечень апеляційної скарги зроблено посилання на доведеність факту непідписання ОСОБА_2 оспорюваної довіреності у зв`язку з його відсутністю в Україні на час її оформлення. Окрім того, у відзиві стверджується, що за станом на сьогодні ОСОБА_1 не є власницею квартири, щодо купівлі - продажу якої вирішувався спір у суді, отже відсутні підстави вважати, що судове рішення у цій справі порушує її права.

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Відповідно п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення, у разі порушення судом першої інстанції норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 24.11.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дрябенко К.А. за номером у реєстрі нотаріальних дій 472 посвідчено довіреність, згідно якої ОСОБА_2 уповноважив ОСОБА_3 бути представником його інтересів у всіх установах, у тому числі і в судах України з наданням йому відповідних повноважень, в тому числі повністю або частково відмовлятися від позову (а.с.9). Відомості про довіреність внесено до Єдиного реєстру довіреностей (а.с.10).

ОСОБА_3 скористався виданою на його ім`я довіреністю та 28 листопада 2019 року у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Колісніченко О.Д. склав заяву, якою підтвердив, що на даний час між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 повністю вирішений спір у цивільній справі № 757/4605/15 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 про визнання довіреності та договору купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1 , а також про повернення квартири із чужого незаконного володіння, і ОСОБА_2 жодних претензій майнового чи немайнового характеру до ОСОБА_1 не має.

Також в даній заяві вказано, що ОСОБА_1 повністю компенсувала ОСОБА_2 матеріальні збитки, які він зазнав внаслідок відчуження квартири АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим ОСОБА_2 зобов`язується невідкладно вжити всіх необхідних заходів для відмови від його позову до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , у справі № 757/4605/15, яка перебуває у провадженні судді Печерського районного суду м.Києва Цокол Л.І.

Також вказано, що на підтвердження реальності намірів і зобов`язань ОСОБА_2 ОСОБА_3 , діючи за його дорученням, склав нотаріально посвідчену заяву до Печерського районного суду м.Києва про відмову від позову ОСОБА_2 у справі № 757/4605/15-ц та закриття провадження у справі (а.с.78).

В цей же день ОСОБА_3 у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Колісніченко О.Д. склав заяву про відмову від позову ОСОБА_2 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 про визнання довіреності та договору купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1 , а також про повернення квартири із чужого незаконного володіння, у справі № 757/4605/15-ц (а.с.11-12)

Ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 29 листопада 2016 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 21 листопада 2018 року і постановою Верховного Суду від 28 березня 2019 року, закрите провадження у справі № 757/4605/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 про визнання довіреності та договору купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1 , а також про повернення квартири із чужого незаконного володіння (а.с.13-14).

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з доведеності та обґрунтованості позовних вимог в частині визнання недійсною довіреності.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з таких міркувань.

Згідно статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Така дія повинна бути правомірною, а її неправомірність є підставою для визнання правочину недійсним.

Відповідно до статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, а правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно зі статтею 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відсутність волевиявлення особи на вчинення правочину є підставою для визнання такого правочину недійсним (ч.1 ст.215 ЦК України).

Відповідно до частин першої та третьої статті 237 ЦК України, представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Статтею 244 ЦК України визначено, що представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Відповідно до частини першої статті 245 ЦК України форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин.

Згідно статті 52 Закону України «Про нотаріат» (в редакції Закону України від 15 березня 2006 року № 3538-IV) усі нотаріальні дії, вчинені нотаріусами чи посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських рад народних депутатів, реєструються в реєстрах нотаріальних дій. Форми реєстрів для реєстрації нотаріальних дій, нотаріальних свідоцтв, посвідчувальних написів на угодах і засвідчуваних документах встановлюються Міністерством юстиції України.

Порядок посвідчення довіреностей станом на день вчинення нотаріальної дії (посвідчення довіреності) передбачений Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5, та Порядком ведення та заповнення реєстрів для реєстрації нотаріальних дій, що затверджений наказом Міністерства юстиції України 15 липня 2003 року № 87/5

Пунктом 15.1 Порядку встановлено, що усі особи та/чи їх представники, які записані в графі 3 (у тому числі перекладачі), особи, що підписувалися на документі на прохання громадян, які у зв`язку з хворобою або фізичною вадою не могли підписатися власноручно, підписуються у графі 7 реєстру із зазначенням прізвища.

Аналіз наведеного пункту Порядку дає підстави для висновку, що під час реєстрації нотаріальних дій у реєстрі для реєстрації нотаріальних дій розписуються особи, для яких і стосовно яких вчинені такі нотаріальні дії.

Однією із засад цивільного судочинства є змагальність сторін (п.4 ч.3 ст.2 ЦПК України), сутність якого полягає у тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст.81 ЦПК України).

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_2 посилався на єдину підставу (обставину) - на час посвідчення довіреності він не перебував на території України, отже не міг її видати. У підтвердження цієї обставини ОСОБА_2 надав суду єдиний доказ - лист Головного центру обробки спеціальної інформації від 10.10.2017 року № 64/Є-13928 (а.с.15).

Як вбачається з листа Головного центру обробки спеціальної інформації від 10.10.2017 року № 64/Є-13928 інформації про перетинання державного кордону України, лінії розмежування в межах Донецької та Луганської областей та тимчасово окупованою територією АР Крим за період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року громадянином України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не виявлено.

Суд першої інстанції визнав цей доказ достатнім у підтвердження факту відсутності позивача на території України на дату видачі довіреності.

Відповідно ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

У листі Головного центру обробки спеціальної інформації не зазначено напрямок, у якому не виявлено перетину кордону ОСОБА_2 , отже, за відсутності належних і допустимих доказів про те, що ОСОБА_2 постійно проживає і з якого часу за межами України, коли вибув за межі України, тощо, цей доказ не може бути достатнім, виходячи із предмету позову і фактичних обставин, на які посилається позивач у підтвердження своїх вимог.

Як вбачається з постанови Верховного Суду від 28 березня 2019 року у справі №757/4605/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 про визнання довіреності та договору купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1 , а також про повернення квартири із чужого незаконного володіння, предметом перегляду Верховним Судом була ухвала Печерського районного суду м.Києва від 29 листопада 2016 року, залишена без змін постановою Київського апеляційного суду від 21 листопада 2018 року, якою провадження у даній справі було закрито з підстав відмови позивача від позову (а.с.115-117).

У даній постанові суд касаційної інстанції погодився з висновками судів попередньої інстанції, які зазначали, що під час посвідчення довіреності від 24 листопада 2016 року та заяви про відмову від позову від 28 листопада 2016 року особа уповноваженого представника позивача була перевірена нотаріусом на підставі наданих особистих документів. Крім того, ОСОБА_2 не звертався з позовними вимогами про визнання виданої на ім`я ОСОБА_3 довіреності недійсною. У суді першої інстанції під час вирішення питання про закриття провадження у справі також був присутній інший представник позивача, повноваження якого ОСОБА_2 не оспорює, та який підтримав заяву про відмову від позову.

Окрім того, Верховний суд у своїй постанові від 28 березня 2019 року зазначив, що впродовж розгляду справи ОСОБА_2 неодноразово змінював представників, які діяли як на підставі апостильованих довіреностей (а.с.22-23 т.1, а.с.77-78 т.2, а.с.8-10 т.3 справи №757/4605/15-ц), довіреностей, виданих в його інтересах іншими представниками новим (а.с.71-72 т.1 справи № 757/4605/15-ц), так і на підставі укладених ним особисто договорів про надання правової допомоги (а.с.197-198 т.1 справи №757/4605/15-ц).

Згідно з довіреністю від 24 листопада 2016 року, посвідченою приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дрябенко К.А., строком дії три роки до 24 листопада 2019 р. ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , був представником ОСОБА_2 .

Заява про відмову від позову, датована 28 листопада 2016 року, була оформлена особою, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , був представником ОСОБА_2 , та є представником ОСОБА_2 .

Крім того, в судовому засіданні 29 листопада 2016 року у справі №757/4605/15-ц був присутнім представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , який, починаючи з 08 лютого 2016 року здійснював представництво інтересів ОСОБА_2 в суді першої інстанції на підставі довіреності від 17 січня 2016 року, та підтримав подану заяву про відмову від позову (а.с.115-117).

Доводи відзиву на апеляційну скаргу щодо постійного місця проживання ОСОБА_2 за кордоном, наявності кримінального провадження за фактом оформлення довіреності не підтверджені належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами (ст.77-80 ЦПК України). Долучена до відзиву світлокопія договору купівлі-продажу квартири не досліджується та не приймається до уваги апеляційним судом відповідно до ч.3 ст.367 ЦПК України - адвокат Гук Н.В. не надала доказів наявності у неї об`єктивних перешкод для долучення цього доказу у справу у суді першої інстанції.

Стосовно доводів про порушення прав ОСОБА_1 слід зазначити, що у справі № 757/4605/15-ц, розглянутій Печерським районним судом м.Києва, вирішувалося питання про права і обов`язки ОСОБА_1 у зв`язку з придбанням квартири АДРЕСА_1 , отже визнання недійсною довіреності, на підставі якої діяв представник ОСОБА_2 і подав заяву про закриття провадження у зазначеній справі, безперечно матиме певні наслідки для ОСОБА_1 .

Враховуючи встановлене, слід зробити висновок, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції необхідно скасувати, ухваливши нове про відмову в задоволенні позовних вимог в зв`язку з недоведеністю.

Частиною 13 ст.141 ЦПК України визначено, що суд апеляційної чи касаційної інстанціях, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Частиною 1 та п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову.

Згідно ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 , подаючи апеляційну скаргу, сплатила 2 305,20 грн. судового збору (а.с.66).

Оскільки апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволена, з ОСОБА_2 необхідно стягнути 2 305,20 грн. на її користь.

Керуючись ст.367, п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Кірсанової Наталії Валеріївни, представника ОСОБА_1 , задовольнити.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 15 квітня 2019 року у частині задоволених позовних вимог скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким відмовити за недоведеністю ОСОБА_2 у задоволенні вимоги про визнання недійсною довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дрябенко Катериною Артурівною, номер у реєстрі нотаріальних дій 472, яка була видана на ім`я « ОСОБА_3 ».

В іншій частині рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 15 квітня 2019 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_8 витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 305,20 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 24 липня 2019 року.

Головуючий суддя О.А. Лобов

Судді: А.І.Дорош

В.М.Триголов