ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/662/19 Справа № 205/9020/16-ц Головуючий у першій інстанції: Остапенко Н.Г. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2019 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,

при секретарі Сіленко Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційним скаргам представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 лютого 2018 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання договору купівлі-продажу нерухомого майна, стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Новікова Ніна Антонівна, про визнання права власності на домоволодіння, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 29 травня 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу домоволодіння з розстрочкою платежу, предметом якого є домоволодіння по АДРЕСА_1 . Пунктом 6 вказаного договору визначено, що продаж домоволодіння здійснюється за 168618,00 гривень, які покупець зобов`язується передати продавцю, а продавець зобов`язується прийняти в такому порядку: в день підписання цього договору покупець передає продавцю 10000,00 гривень, залишок суми 158618,00 гривень продавець повинен передавати продавцю 1 раз у квартал у розмірі 10000,00 гривень на протязі 2 років 6 місяців. В серпні 2014 року відповідач не здійснив черговий платіж, що передбачений умовами договору, обіцяв позивачу виплатити кошти та відповідні відсотки та інші платежі, передбачені умовами договору у випадку неналежного виконання договору. Також сторони домовилися, що у разі прострочення платежу покупець зобов`язаний сплатити продавцю 10% від вартості домоволодіння за кожний день прострочення платежу. Відповідач не виконав вчасно зобов`язання і фактично на момент подання позовної заяви так і не вийшов на графік платежів, що передбачений умовами договору купівлі-продажу від 29 травня 2014 року. Тому, уточнивши позовні вимоги, позивач просив розірвати договір купівлі-продажу домоволодіння АДРЕСА_1 з розстрочкою платежу від 29 травня 2014 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованість по черговим платежам у розмірі 90000,00 гривень, 3% річних за весь період у розмірі 2669,58 гривень, суму інфляційних втрат за весь період у розмірі 16925,80 гривень, 10% від вартості домоволодіння за кожний день прострочення платежу у розмірі 168618,00 гривень, а також витрати, пов`язані зі сплатою судового збору (а.с. 1-7, 112-119).

Із зустрічним позовом до суду звернувся ОСОБА_1 , обґрунтовуючи його тим, що 29 травня 2014 року право власності на домоволодіння по АДРЕСА_1 зареєстроване на ім`я ОСОБА_1 . ОСОБА_1 здійснив за договором купівлі-продажу ОСОБА_3 наступні платежі: 29 травня 2014 року в розмірі 10000,00 гривень; 28 листопада 2014 року в розмірі 12000,00 гривень; 28 лютого 2015 року в розмірі 10000,00 гривень; 31 травня 2015 року в розмірі 10000,00 гривень; 29 серпня 2015 року в розмірі 10000,00 гривень; 28 листопада 2015 року в розмірі 11000,00 гривень; 27 лютого 2016 року в розмірі 12000,00 гривень; 28 травня 2016 року в розмірі 12000,00 гривень; 27 серпня 2016 року в розмірі 10000,00 гривень; 23 листопада 2016 року в розмірі 3000,00 гривень; 01 грудня 2016 року передано на депозит приватного нотаріуса ДМНО Вакуленко С.О. грошові кошти в розмірі 68618,00 гривень. 14 листопада 2016 року ОСОБА_1 направив ОСОБА_3 заяву-повідомлення про необхідність з`явитися до приватного нотаріуса ДМНО Новікової Н.А. 28 листопада 2016 року о 16-00 год. для отримання остаточної суми в розмірі 68618,00 гривень за договором купівлі-продажу домоволодіння АДРЕСА_1 , однак ОСОБА_3 не з`явився для отримання остаточної суми. В липні-вересні 2014 року ОСОБА_1 , погодивши з ОСОБА_3 , здійснив установку металопластикових віконних конструкцій; заміну вхідних дверей; відновив пічне опалення домоволодіння, в зв`язку з чим було погоджено з ОСОБА_3 про сплату платежу в розмірі 10000,00 гривень за ІІІ квартал 2014 року здійснити частинами до строку остаточного розрахунку. Станом на 01 грудня 2016 року ОСОБА_1 сплатив ОСОБА_3 грошові кошти на загальну суму 168618,00 гривень. Тому позивач за зустрічним позовом просив визнати за ОСОБА_1 право власності на домоволодіння за АДРЕСА_1 , а саме - шлак. житловий будинок літ. А-1, загальною площею - 46,8 кв.м., житловою площею - 31,0 кв.м., глинобит. сарай літ. Б, погріб з шийкою літ. В, літ. Г - літня кухня, шлак. літ. Е - сарай, шлак. літ. Ж - душ, дерев., літ. И - убиральня, цегляна, літ. К - колодязь; 1-8, І - споруди; зобов`язати приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Новікову Ніну Антонівну скасувати обтяження іпотекою та заборону на нерухоме майно, застосовану при посвідченні договору купівлі-продажу домоволодіння з розстрочкою платежу, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , посвідченого 29 травня 2014 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Новікової Ніною Антонівною за реєстровим №1078, шляхом виключення записів з Державного реєстру іпотек про обтяження і вилучення записів з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна про заборону на нерухоме майно: вилучити з Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна відомості-записи про державну реєстрацію іпотеки (Витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотек міститься актуальна інформація про державну реєстрацію іпотеки номер запису про іпотек: 5836346); стягнути з ОСОБА_3 судові витрати в розмірі 1680,00 гривень (а.с. 43-49).

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 лютого 2018 року, з урахуванням ухвали цього ж суду від 20 квітня 2018 року про виправлення описки, позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково, стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 3% річних у розмірі 2669,58 грн., суму інфляційних втрат в розмірі 4631,38 грн. та 10% від вартості домоволодіння за кожний день прострочення платежу в розмірі 80000,00 грн., на загальну суму 87900,96 грн., в задоволенні позову в іншій частині відмовлено. Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, вирішено визнати за ОСОБА_1 право власності на домоволодіння за АДРЕСА_1 , а саме шлак, житловий будинок літ. А-1, загальною площею - 46,8 кв.м., житловою площею - 31,0 кв.м., глинолит. сарай літ. Б, погріб з шийкою літ. В, літ. Г - літня кухня, шлак. літ. Е - сарай, шлак. літ. Ж - душ, дерев., літ. И - убиральня, цегляна, літ. К - колодязь; 1-8, І - споруди; в задоволенні зустрічного позову в іншій частині відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 801,00 грн. (а.с. 135-138, 161).

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про часткове скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині, яким в задоволенні первісних позовних вимог ОСОБА_3 відмовити у повному обсязі, задовольнивши повністю зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 (а.с. 142-147).

Представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 також звернувся із апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення в частині залишених без задоволення первісних позовних вимог та задоволених зустрічних позовних вимог з ухваленням у скасованій частині нового судового рішення про задоволення первісного позову ОСОБА_3 у повному обсязі та відмову у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 (а.с. 166-173).

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг і заявлених позовних вимог, колегія вважає за необхідне апеляційні скарги представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 задовольнити частково, оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що 29 травня 2014 року між ОСОБА_3 (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) укладено договір купівлі-продажу з розстрочкою платежу домоволодіння АДРЕСА_1 , що посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Новіковою Н.А., зареєстрований в реєстрі №1078 (а.с. 9-12).

Відповідно до пункту 1 договору купівлі-продажу з розстрочкою платежу від 29.05.2014 року, ОСОБА_3 передає у власність, а ОСОБА_1 приймаєв домоволодіння та сплачує за нього обумовлену грошову суму.

За змістом п. 2 зазначеного вище договору, предметом договору є домоволодіння, що розташоване по АДРЕСА_1 , яке має наступну характеристику: на земельній ділянці площею 1391 кв.м., кадастровий номер НОМЕР_1 , розташований шлак. житловий будинок літ. А-1, загальною площею - 46,8 кв.м., житловою площею 31,0 кв.м.; глинобит. сарай літ. Б; шлак. погріб з шийкою літ. В, літ. Г - літня кухня, шлак.; літ. Е - сарай, шлак.; літ. Ж - душ, дерев.; літ. И - убиральня, цегляна; літ. К - колодязь; 1-8, І - споруди.

Згідно п. 6 договору купівлі-продажу з розстрочкою платежу від 29.05.2014 року, зокрема, купівлю-продаж домоволодіння сторони здійснюють за 168618,00 гривень, які покупець зобов`язується передати продавцю, а продавець зобов`язується прийняти в такому порядку: в день підписання цього договору покупець передає продавцю 10000,00 гривень, залишок суми 158618 гривень продавець повинен передавати продавцю 1 раз у квартал у розмірі 10000,00 гривень на протязі 2 років 6 місяців. Остаточний розрахунок, сума якого складає 68618,00 гривень, повинен бути проведений не пізніше 01.12.2016 року, але може бути проведений і раніше цього терміну.

Відповідно до пункту 6 вказаного вище договору сторони домовилися, що у разі прострочення платежу покупець зобов`язаний сплатити продавцю 10% від вартості домоволодіння за кожен день прострочення платежу.

Колегія наголошує, що, згідно пояснень сторін у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, передбачені п. 6 вказаного договору 10% за кожен день прострочення платежу - за своєю правовою природою являються неустойкою. При укладенні договору купівлі-продажу з розстрочкою платежу від 29.05.2014 року позивач та відповідач погоджувались із зазначенням вказаних 10% відсотків саме у якості неустойки, з метою спонукання покупця до належного виконання умов договору. Викладене підтверджується протоколом та звукозаписом судового засідання суду апеляційної інстанції від 25.06.2019 року.

В пункті 23 договору купівлі-продажу з розстрочкою платежу від 29.05.2014 року встановлено, що право власності на придбане домоволодіння виникає у покупця з моменту належної державної реєстрації, згідно пункту 4 статті 334 Цивільного кодексу України, цього права відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №171512401 від 24.06.2019 року, 29.05.2014 року за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на домоволодіння по АДРЕСА_1 , на підставі зазначеного вище договору купівлі-продажу з розстрочкою платежу від 29.05.2014 року.

Також встановлено, що приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Новіковою Н.А. було накладено 29.05.2014 року обтяження у вигляді іпотеки (запис №5836346) на домоволодіння по АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу домоволодіння з розстрочкою платежу, укладеного між сторонами, що підтверджується копіює витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки №22337293 від 29.05.2014 (а.с. 16).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 виплатив за договором купівлі-продажу ОСОБА_3 наступні грошові суми:

- 29 травня 2014 року в розмірі 10000,00 гривень;

- 28 листопада 2014 року в розмірі 12000,00 гривень;

- 28 лютого 2015 року в розмірі 10000,00 гривень;

- 31 травня 2015 року в розмірі 10000,00 гривень;

- 29 серпня 2015 року в розмірі 10000,00 гривень;

- 28 листопада 2015 року в розмірі 11000,00 гривень;

- 27 лютого 2016 року в розмірі 12000,00 гривень;

- 28 травня 2016 року в розмірі 12000,00 гривень;

- 27 серпня 2016 року в розмірі 10000,00 гривень (а.с. 58);

- 23 листопада 2016 року в розмірі 3000,00 гривень (а.с. 59); викладене підтверджується письмовою розпискою про отримання коштів продавцем на а.с. 58 та фіскальним чеком про поштовий переказ ДД УДППЗ «Укрпошта» від 23.11.2016 на суму 3000,0 грн. на ім"я одержувача ОСОБА_3 (а.с. 59);

- 01 грудня 2016 року передано на депозит приватного нотаріуса ДМНО Вакуленко С.О. грошові кошти в розмірі 68618,00 гривень на користь ОСОБА_3 (а.с. 60).

Позивачем за первісним позовом не заявлено клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи щодо розписки на а.с. 58 про отримання продавцем грошових коштів від ОСОБА_1 за вказаним вище договором.

11 листопада 2016 року ОСОБА_3 звернувся до ОСОБА_1 з вимогою про усунення порушень зобов`язань за договором купівлі-продажу домоволодіння з розстрочкою платежів від 29 травня 2014 року (а.с. 14, 15).

15 листопада 2016 року ОСОБА_1 направив ОСОБА_3 заяву-повідомлення про необхідність з`явитися до приватного нотаріуса ДМНО Новікової Н.А. ( АДРЕСА_2 ) 28 листопада 2016 року о 16-00 год. для отримання остаточної суми в розмірі 68618,00 гривень за договором купівлі-продажу домоволодіння АДРЕСА_1 , що підтверджується копією вказаної заяви, а також копіями опису вкладення та квитанції ДД УДППЗ "Укрпошта" від 15.11.2016 року (а.с. 62, 63).

Однак, 28 листопада 2016 року ОСОБА_3 не з`явився для отримання остаточної суми в розмірі 68618,00 гривень за договором купівлі-продажу домоволодіння з розстрочкою платежів від 29 травня 2014 року.

Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як передбачено положеннями ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі (ст. 657 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Частиною 3 вказаної вище статті встановлено, що у разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Згідно ч. 1 ст. 694 ЦК України договором купівлі-продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу.

Відповідно до ч. 1 ст. 695 ЦК України договором про продаж товару в кредит може бути передбачено оплату товару з розстроченням платежу. Істотними умовами договору про продаж товару в кредит з умовою про розстрочення платежу є ціна товару, порядок, строки і розміри платежів.

За положеннями ч. 2 статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - "значної міри" позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Це (друге) оціночне поняття значно звужує сферу огляду суду. Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. В такому випадку вина (як суб`єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини другої статті 651 ЦК України.

Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору.

Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона.

У кожному конкретному випадку питання про істотність порушення повинне вирішуватися з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Так, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена як у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору; а також установити, чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від від 18 вересня 2013 року у справі №6-75цс13.

Виходячи з викладного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши дотримання сторонами форми оспорюваного договору купівлі-продажу нерухомого майна щодо його нотаріального посвідчення, дотримання сторонами усіх істотних умов договору з умовою про розстрочення платежу, зокрема, ціну товару, чітке визначення порядку, строків і розміри платежів; приймаючи до уваги, що покупцем ОСОБА_1 було прострочено лише один (перший із періодичних) платіж на суму 10000,00 грн., який необхідно було сплатити до жовтня 2014 року; враховуючи також, що ОСОБА_1 в подальшому погасив заборгованість шляхом сплати коштів понад встановлений розмір періодичних платежів (28 листопада 2014 року в розмірі 2000,00 гривень, 28 листопада 2015 року в розмірі 1000,00 гривень, 27 лютого 2016 року в розмірі 2000,00 гривень, 28 травня 2016 року в розмірі 2000,00 гривень та 23 листопада 2016 року в розмірі 3000,00 гривень, які продавець відмовився отримувати), а також сплатив повну суму грошових коштів у строки, встановлені договором (в тому числі шляхом внесення коштів на депозитний рахунок нотаріуса), по 01.12.2016 року, - колегія приходить до висновку про відсутність істотного порушення умов оспорюваного договору купівлі-продажу нерухомого майна з розстрочкою платежу від 29.05.2014 року, а тому підстави для його розірвання відсутні.

За таких обставин, у задоволенні первісної позовної вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання договору купівлі-продажу нерухомого майна з розстрочкою платежу від 29.05.2014 року необхідно відмовити.

Крім того, судом встановлено, що покупець у повному обсязі сплатив продавцю ціну у розмірі 168618,00 грн. за придбання домоволодіння АДРЕСА_1 у строк до 01 грудня 2016 року, що відповідає умовам укладеного сторонами договору купівлі-продажу нерухомого майна з розстрочкою платежу від 29.05.2014 року; заборгованість зі сплати ціни нерухомого майна, заборгованість за періодичними платежами - відсутня, тому відсутні підстави для задоволення позовної вимоги продавця про стягнення на його користь 90000,0 грн.

Відмова ОСОБА_3 від отримання остаточного розрахунку за договором - не спростовує правильність викладених вище висновків апеляційного суду. Колегія звертає увагу, що ОСОБА_3 не позбавлений можливості отримати з депозиту приватного нотаріуса ДМНО Вакуленко С.О. грошові кошти в розмірі 68618,00 гривень, що передані покупцем на користь продавця в порядку виконання умов вказаного вище договору (а.с. 60).

Разом з тим, статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

За положеннями ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов`язку в натурі.Сплата (передання) неустойки не позбавляє кредитора права на відшкодування збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (стаття 552 ЦК України).

Встановивши факт прострочення виконання покупцем за договором купівлі-продажу ОСОБА_1 своїх зобов`язань щодо сплати чергового (квартального) платежу за період липень-вересень (третій квартал) 2014 року в розмірі 10000,00 грн., колегія приходить до висновку про наявність підстав для стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 нарахувань, у зв`язку з інфляцією, в сумі 4952,00 грн., 3% річних в розмірі 496,61 грн. та неустойки в сумі 10000,00 грн., що разом становить 15448,61 грн., виходячи з приведених нижче розрахунків.

Нарахування, у зв`язку з інфляцією становлять 660,00 грн.+3712,00 грн.+252,00 грн.+205,00 грн.+123,00 грн. = 4952,00 грн., виходячи з наступного розрахунку, який проведений з урахуванням періодичного внесення відповідачем коштів на часткове погашення заборгованості:

- за період з липня 2014 по жовтень 2014 року (10000,00 грн. х 1,066 (сукупний індекс інфляції за вказаний період)) - 660,00 грн.;

- за період з листопада 2014 по жовтень2015 року (8000,00 грн. х 1,464) - 3712,00 грн.;

- за період з листопада 2015 по січень 2016 року (7000,00 грн. х 1,036) - 252,00 грн.;

- за період з лютого 2016 по квітень 2016 року (5000,00 грн. х 1,041) - 205,00 грн.;

- за період з травня 2016 по жовтень 2016 року (3000,00 грн. х 1,041) - 123,00 грн.

Розмір 3% річних дорівнює 496,61 грн. (123,29 грн. + 240,0 грн. + 51,78 грн. + 37,40 грн. + 44,14 грн.) та розрахований наступним чином:

- за період 01.07.2014 - 27.11.2014 року складає 123,29 грн. ((10000,00 грн. х 3 : 100) : 365 днів х 150 днів);

- за період 28.11.2014 - 27.11.2015 року складає 240,0 грн. ((8000,0 грн х 3 : 100) : 365 днів х 365 днів);

- за період 28.11.2015 - 26.02.2016 року складає 51,78 грн. ((7000,0 грн. х 3 : 100) : 365 днів х 90 днів);

- за період 27.02.2016 - 27.05.2016 року складає 37,40 грн. ((5000,0 грн. х 3 : 100) : 365 днів х 91 день);

- за період 28.05.2016 - 22.11.2016 року складає 44,14 грн. ((3000,0 грн. х 3 : 100) : 365 днів х 179 день).

Крім того, на підставі пункту 6 договору купівлі-продажу домоволодіння з розстрочкою платежів від 29 травня 2014 року, з відповідача на користь позивача за первісним позовом підлягає стягненню неустойка у розмірі 10% від вартості домоволодіння за кожен день прострочення платежу.

Колегія наголошує, що, згідно пояснень сторін у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, при укладенні договору купівлі-продажу з розстрочкою платежу від 29.05.2014 року, позивач та відповідач дійшли згоди про встановлення саме неустойки у розмірі 10% відсотків вартості домоволодіння за кожен день прострочення платежу, з метою спонукання покупця до належного виконання умов договору. Викладене підтверджується протоколом та звукозаписом судового засідання суду апеляційної інстанції від 25.06.2019 року.

Виходячи з викладеного, встановивши, що передбачені у пункті 6 вищевказаного договору 10% відсотків вартості домоволодіння за кожен день прострочення платежу являються неустойкою; встановивши, що розмір простроченого чергового платежу дорівнював 10000,00 грн. та повністю сплачений покупцем частинами до 23 листопада 2016 року, - колегія дійшла висновку, що позовна вимога ОСОБА_3 про стягнення неустойки у розмірі 168618,00 грн. підлягає частковому задоволенню, з урахуванням засад співмірності, положення ч. 3 ст. 551 ЦК України; отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню неустойка у розмірі 10000,0 грн., що дорівнює розміру простроченого чергового платежу.

При визначенні розміру неустойки, що підлягає стягненню, колегія враховує також, що за ціною 168618,00 грн. сторонами договору було погоджено купівлю-продаж домоволодіння АДРЕСА_1 та, як встановлено вище, у повному розмірі ціна домоволодіння 168618,00 грн. була вчасно сплачена покупцем - до 01 грудня 2016 року, у відповідно до пункту 6 договору. Судом встановлено, що всі інші платежі за вказаним вище договором, окрім платежу на суму 10000,00 грн. за третій квартал 2014 року, покупцем на користь продавця здійснювались вчасно та у належному розмірі.

Відмова ОСОБА_3 від отримання остаточного розрахунку за договором - не спростовує правильність викладених вище висновків апеляційного суду. Колегія звертає увагу, що ОСОБА_3 не позбавлений можливості отримати з депозиту приватного нотаріуса ДМНО Вакуленко С.О. грошові кошти в розмірі 68618,00 гривень, що передані покупцем в порядку виконання умов вказаного вище договору (а.с. 60).

Разом з тим, колегія не приймає до уваги доводи ОСОБА_1 щодо наявності домовленості з продавцем про відступлення від строку сплати чергового платежу у третьому кварталі 2014 року; таке твердження покупця не визнається продавцем, належні та допустимі докази на підтвердження такої позиції суду не надані, клопотань про витребування відповідних доказів судом не заявлено, що підтверджується протоколом та звукозаписом судового засідання суду апеляційної інстанції.

При вирішенні зустрічного позову колегія виходить з положень ст. 41 Конституції України, де передбачено, що право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності особи є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України).

За положеннями ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За змістом ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Статтею 182 ЦК України встановлено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

За положеннями ч. 2 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Встановивши, що право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 зареєстровано у встановленому законом порядку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_1 ; приймаючи також до уваги, що договір купівлі-продажу домоволодіння з розстрочкою платежу від 29.05.2014 року, на підставі якого було проведено вказану державну реєстрацію, не розірваний, недійсним не визнаний; встановивши, що вищевказане домоволодіння перебуває у володінні та користуванні власника ОСОБА_1 , що визнається останнім, - колегія приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення зустрічного позову в частині визнання (повторного) за ОСОБА_1 права власності на вищевказане домоволодіння, власником якого є саме ОСОБА_1 .

Зустрічний позов в частині зобов`язання приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Новікову Н.А. скасувати обтяження у вигляді іпотеки, заборони на нерухоме майно, що застосовані при посвідченні договору купівлі-продажу домоволодіння з розстрочкою платежу від 29 травня 2014 року (номер запису про іпотеку 5836346), - не підлягають задоволенню, оскільки ОСОБА_1 не надано доказів його звернення до реєстратора з приводу вчинення відповідної реєстраційної дії та доказів відмови державного реєстратора у вчинення такої дії. Крім того, вказана позовна вимога не пред"явлена до належного відповідача - державного реєстратора, що також свідчить про наявність підстав для відмови у задоволенні зустрічного позову.

За положеннями ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 підлягають стягненню судові витрати за сплату судового збору, пропорційно до задоволених позовних вимог, у розмірі 154 грн. 41 коп. Судові витрати позивачу за зустрічним позовом - ОСОБА_1 , враховуючи залишення його позовних вимог без задоволення, не відшкодовуються.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, колегія дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційних скарг представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , скасування рішення місцевого суду з ухвалення нового судового рішення.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 лютого 2018 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання договору купівлі-продажу нерухомого майна, стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ) нарахування, у зв`язку з інфляцією, в сумі 4952,00 грн., 3% річних в розмірі 496,61 грн., неустойку в сумі 10000,00 грн., а всього 15448 (п`ятнадцять тисяч чотириста сорок вісім) грн. 61 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_3 про розірвання договору, стягнення заборгованості за платежами - відмовити.

В задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити у повному обсязі.

Стягнути із ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_3 ) судові витрати в сумі 154 (сто п`ятдесят чотири) грн. 41 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий

Судді