Постанова

Іменем України

18 липня 2019 року

м. Київ

справа № 627/91/16-ц

провадження № 61-25244св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - районна державна лікарня ветеринарної медицини Краснокутського району Харківської області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу районної державної лікарні ветеринарної медицини Краснокутського району Харківської області на рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 12 липня 2016 року у складі судді Остапова М. О. та рішення апеляційного суду Харківської області від 14 грудня 2016 року у складі колегії суддів: Кокоші В. В., Черкасова В. В., Міненкової Н. О.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2016 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до районної державної лікарні ветеринарної медицини Краснокутського району, в якому просила поновити її на посаді завідуючої лабораторії ветеринарно-санітарної експертизи ринку в складі районної державної лікарні ветеринарної медицини Краснокутського району; стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 14 січня 2015 року до дня поновлення на роботі згідно з рішенням суду та моральну шкоду, заподіяну їй незаконним звільненням, в розмірі 10 000 грн; визнати протиправними та скасувати накази про оголошення їй догани

від 04 вересня 2015 року № 54-к, про її звільнення з посади від 25 грудня 2015 року № 70-к, про її звільнення з посади від 15 січня 2016 року № 03-к, про оголошення їй робочих днів 14 та 15 січня 2016 року прогулами

від 15 січня 2016 року № 02-к.

Вимоги обґрунтовувала тим, що наказом начальника державної лікарні ветеринарної медицини Краснокутського району від 25 грудня 2015 року

№ 70-к її звільнено з роботи у зв`язку із систематичним невиконанням без поважних причин покладених на неї обов`язків, порушення правил внутрішнього трудового розпорядку згідно з пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України. Наказом начальника лікарні від 15 січня 2016 року № 02-к її повторно звільнено з роботи за аналогічними підставами. Вважала, що її звільнення є незаконним, оскільки вона була звільнена з посади під час перебування на лікарняному, за відсутності попередньої згоди виборного профспілкового комітету, за відсутності причин для звільнення, до неї незаконно було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани, безпідставно оголошено їй робочі дні прогулами, а тому просила її позов задовольнити.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 12 липня 2016 року позов задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано накази районної державної лікарні ветеринарної медицини Краснокутського району Харківської області про звільнення ОСОБА_1 від 15 січня 2016 року № 03-к; про оголошення ОСОБА_1 робочих днів

14 та 15 січня 2016 року прогулами. Поновлено ОСОБА_1 на посаді завідуючої лабораторії ветеринарно-санітарної експертизи ринку в складі районної державної лікарні ветеринарної медицини Краснокутського району Харківської області з 15 січня 2016 року. Стягнуто з районної державної лікарні ветеринарної медицини Краснокутського району Харківської області на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу у розмірі 15 989,55 грн. В решті позовних вимог відмовлено. Судовий збір віднесено за рахунок держави. В частині поновлення на роботі допущено негайне виконання рішення.

Вирішуючи вказаний спір та частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції мотивував свій висновок тим, що звільнення ОСОБА_1 з роботи проведено відповідачем з порушенням норм чинного трудового законодавства.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 14 грудня 2016 року рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 12 липня 2016 року в частині стягнення з районної державної лікарні ветеринарної медицини Краснокутського району Харківської області на користь ОСОБА_1 заробітної плати за час вимушеного прогулу в розмірі 15 989,55 грн та віднесення судового збору за рахунок держави скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення, яким стягнуто з районної державної лікарні ветеринарної медицини Краснокутського району Харківської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 15 січня 2016 року по 12 липня 2016 року в сумі 17 521,64 грн, визначений судом без утримання прибуткового податку й інших обов`язкових платежів. Стягнуто з районної державної лікарні ветеринарної медицини Краснокутського району Харківської області на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 грн. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про те, що звільнення ОСОБА_1 з роботи проведено відповідачем з порушенням вимог пункту 3 частини першої

статті 40, статті 147, частини третьої статті 252 КЗпП України та правомірно скасував наказ начальника лікарні № 03-к від 15 січня 2016 року про звільнення ОСОБА_1 із займаної посади й поновив її на посаді завідуючої лабораторії ветеринарно-санітарної експертизи ринку в складі районної державної лікарні ветеринарної медицини Краснокутського району з 15 січня 2016 року. Однак, рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача заробітної плати за час вимушеного прогулу в розмірі 15 989,55 грн та віднесення судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, за рахунок держави, не відповідає нормам матеріального і процесуального права.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У січні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла касаційна скарга районної державної лікарні ветеринарної медицини Краснокутського району Харківської області, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права й неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 12 липня 2016 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 14 грудня 2016 року скасувати й ухвалити у справі нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Короткий зміст (заперечення) на касаційну скаргу

У червні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшло заперечення ОСОБА_1 на касаційну скаргу районної державної лікарні ветеринарної медицини Краснокутського району Харківської області на рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 12 липня 2016 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 14 грудня 2016 року, в яких заявник, вважаючи рішення судів першої й апеляційної інстанцій законними й обґрунтованими, просить касаційну скаргу відхилити, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Мотивуючи касаційну скаргу, районна державна лікарня ветеринарної медицини Краснокутського району Харківської області зазначала, що судами першої та апеляційної інстанцій під час розгляду справи повно та всебічно не з`ясовано всі обставини справи, не досліджено всіх доказів у справі, суди не обґрунтували свої рішення належним чином, чим порушили право заявника на справедливий суд. Разом з цим висновки, викладені в судових рішеннях вказують на неправильну правову оцінку обставин, що призвело до ухвалення незаконних рішень в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Суди першої й апеляційної інстанцій в своїх рішеннях посилалися на те, що притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення згідно з наказами від 25 грудня 2015 року № 70-к та від 15 січня 2016 року № 03-к, відповідачем здійснено без попередньої згоди профспілкового комітету та виборного органу профспілкової організації працівників районної державної лікарні ветеринарної медицини Краснокутського району. Однак дане твердження не відповідає дійсності, оскільки згода профспілки була надана і оформлена протоколом засідання профспілкової організації працівників районної державної лікарні ветеринарної медицини Краснокутського району Харківської області від 25 грудня 2015 року № 6 та протоколом лічильної комісії від 25 грудня 2015 року № 1.

Крім того, суд повинен був зупинити провадження у справі та запитати згоду виборного органу профспілкової організації і після її одержання або відмови виборного органу первинної профспілкової організації в дачі згоди на звільнення працівника, розглянути спір по суті. Суди вказаних вимог закону не дотрималися, а тому посилання на відсутність згоди профспілкової організації неправомірне.

Судами не взято до уваги те, що встановлені під час перевірок порушення є дуже грубими та недопустимими для особи, яка займає посаду керівника лабораторії ветеринарно-санітарної експертизи. Кожний день ОСОБА_1 через непрофесіоналізм та незнання методики та техніки досліджень продукції ставить під загрозу здоров`я та життя людей.

Доводи особи, яка подала відзив (заперечення) на касаційну скаргу

Обґрунтовуючи заперечення на касаційну скаргу, ОСОБА_1 зазначає, що суди попередніх інстанцій належним чином встановили всі фактичні обставини справи та надали їм оцінку, а також правильно застосували норми матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, а лише формально повторюють доводи апеляційної скарги, які апеляційним судом були розглянуті та відхилені.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 квітня 2017 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано цивільну справу

№ 627/91/16-ц з Краснокутського районного суду Харківської області. Відмовлено у зупиненні виконання рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 12 липня 2016 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 14 грудня 2016 року в частині поновлення на роботі. В іншій частині виконання рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 12 липня 2016 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 14 грудня 2016 року зупинено до закінчення касаційного провадження.

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

14 травня 2018 року справу № 627/91/16-ц передано до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 червня 2019 року справу № 627/91/16-ц призначено судді-доповідачеві Бурлакову С. Ю .

Фактичні обставини справи

Наказом начальника районної державної лікарні ветеринарної медицини Краснокутського району від 12 березня 2012 року № 5-к ОСОБА_1 призначено виконуючою обов`язки завідуючої лабораторії ветеринарно-санітарної експертизи на ринку з 12 березня 2012 року.

Наказом начальника лікарні від 18 вересня 2012 року № 37-к ОСОБА_1 призначено на посаду завідуючої лабораторії ветеринарно-санітарної експертизи на ринку з 18 вересня 2012 року з місячним посадовим окладом згідно штатного розпису.

Наказом начальника лікарні від 09 вересня 2015 року № 54-к ОСОБА_1 оголошено догану за неналежне виконання своїх посадових обов`язків завідуючої лабораторії ветеринарно-санітарної експертизи ринку.

Наказом начальника районної державної лікарні ветеринарної медицини Краснокутського району від 25 грудня 2015 року № 70-к ОСОБА_1 звільнено з посади завідуючої лабораторії ветеринарно-санітарної експертизи ринку з 25 грудня 2015 року згідно з пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України у зв`язку з систематичним невиконанням без поважних причин обов`язків, покладених на неї, порушенням правил внутрішнього трудового розпорядку.

Наказом начальника лікарні від 28 грудня 2015 року № 80-к наказ

від 25 грудня 2015 року № 70-к визнано таким, що втратив чинність.

Наказом начальника лікарні від 15 січня 2016 року № 02-к за відсутність на робочому місці 14 та 15 січня 2016 року без поважних причин та неповідомлення керівництво про своє місці знаходження, робочі дні 14 та 15 січня 2016 року оголошено ОСОБА_1 прогулами.

Наказом начальника районної державної лікарні ветеринарної медицини Краснокутського району від 15 січня 2016 року № 03-к завідуючу лабораторії ветеринарно-санітарної експертизи ринку ОСОБА_1 звільнено з 15 січня 2016 року із займаної посади згідно з пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України у зв`язку з систематичним невиконанням без поважних причин обов`язків, покладених на неї, порушення правил внутрішнього трудового розпорядку.

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, вирішення справи.

Згідно із положеннями частини другої статі 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд

Частинами першою, другою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, виходив з того, що звільнення ОСОБА_1 з роботи проведено відповідачем з порушенням норм чинного трудового законодавства.

З висновками судів попередніх інстанцій в цій частині слід погодитись з таких підстав.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Згідно з частинами 1, 8 статті 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3

статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Власник або уповноважений ним орган має право розірвати трудовий договір не пізніш як через місяць з дня одержання згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

Відповідно до роз`яснень, викладених у пунктах 22, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 (зі змінами та доповненнями) «Про практику розгляду судами трудових спорів» у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 частини першої статті 40, пункту 1 частини першої статті 41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. За передбаченими пункту 3 частини першої

статті 40 КЗпП України підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково

(стаття 151 КЗпП України), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни у відповідності до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минулого не більше одного року.

Судами встановлено, що наказом начальника районної державної лікарні ветеринарної медицини Краснокутського району від 9 вересня 2015 року

№ 54-к ОСОБА_1 оголошено догану за неналежне виконання посадових обов`язків завідуючої лабораторії ветеринарно-санітарної експертизи ринку.

Підставою для застосування вказаного стягнення є звіт про результати перевірки ефективності здійснення ветеринарно-санітарного нагляду та контролю за організацією і проведенням ветеринарно-санітарної експертизи на ринку смт. Краснокутськ від 17 липня 2015 року та наказ Головного управління ветеринарної медицини Харківської області

від 20 вересня 2015 року № 56 «Про результати перевірки ефективності здійснення ветеринарно-санітарного нагляду та контролю за організацією і проведенням ветеринарно-санітарної експертизи на ринку

смт. Краснокутськ; пояснювальна записка завідуючої лабораторії ветеринарно-санітарної експертизи ринку ОСОБА_1 від 4 вересня

2015 року.

Відповідно до статті 150, частини першої статті 233 КЗпП України дисциплінарне стягнення може бути оскаржене працівником у порядку, встановленому чинним законодавством (глава XV цього Кодексу). Працівник може звернутись із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

У тримісячний строк ОСОБА_1 не оскаржила наказ від 9 вересня

2015 року № 54-к про оголошення їй догани, у зв`язку з чим суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, правильно відмовив їй у задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування вказаного наказу.

Судами також встановлено, що наказом начальника районної державної лікарні ветеринарної медицини Краснокутського району від 25 грудня

2015 року № 70-к ОСОБА_1 звільнено з посади завідуючої лабораторії ветеринарно-санітарної експертизи ринку з 25 грудня 2015 року згідно з пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України у зв`язку з систематичним невиконанням без поважних причин покладених на неї обов`язків, порушенням правил внутрішнього трудового розпорядку.

Підставою для застосування вказаного стягнення став наказ Головного управління ветеринарної медицини Харківської області від 23 грудня

2015 року № 76 «Про результати перевірки ефективності здійснення ветеринарно-санітарного нагляду та контролю за організацією і проведенням ветеринарно-санітарної експертизи на ринку

смт. Краснокутськ»; протокол засідання профспілкової організації

від 25 грудня 2015 року.

Копію наказу від 25 грудня 2015 року № 70-к в той же день було направлено ОСОБА_1 рекомендованим листом, оскільки остання була відсутня на роботі в той день.

Копію наказу про звільнення з роботи ОСОБА_1 отримано 12 січня 2016 року.

У період з 25 грудня 2015 року по 3 січня 2016 року та з 4 січня 2016 по

13 січня 2016 року ОСОБА_1 перебувала на лікарняному.

Наказом начальника лікарні від 28 грудня 2015 року № 80-к, у зв`язку із зазначеним вище, наказ від 25 грудня 2015 року № 70-к визнано таким, що втратив чинність.

Копію наказу від 28 грудня 2015 року № 80-к відповідачем направлено на адресу позивача рекомендованим листом 15 січня 2015 року та отримано ОСОБА_1 17 січня 2016 року.

Наказом начальника лікарні від 15 січня 2016 року № 02-к у зв`язку з відсутністю ОСОБА_1 на робочому місці 14 та 15 січня 2016 року без поважних причин та неповідомлення керівництва про своє місцезнаходження, робочі дні 14 та 15 січня 2016 року оголошені

ОСОБА_1 прогулами.

Зважаючи на те, що про існування наказу від 28 грудня 2015 року № 80-к про визнання таким, що втратив чинність наказу від 25 грудня 2015 року № 70-к ОСОБА_1 дізналась тільки 17 січня 2016 року, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, обґрунтовано визнав противоправним та скасував наказ начальника лікарні від 15 січня 2016 року № 02-к про оголошення ОСОБА_1 робочих днів 14 та 15 січня 2016 року прогулами.

Крім того судом встановлено, що наказом начальника районної державної лікарні ветеринарної медицини Краснокутського району від 15 січня

2016 року № 03-к завідуючу лабораторії ветеринарно-санітарної експертизи ринку ОСОБА_1 звільнено з 15 січня 2016 року із займаної посади згідно з пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України у зв`язку з систематичним невиконанням без поважних причин обов`язків, покладених на неї, та у зв`язку з порушенням правил внутрішнього трудового розпорядку.

Підставою для застосування вказаного стягнення є наказ Головного управління ветеринарної медицини Харківської області від 23 грудня

2015 року № 76 «Про результати перевірки ефективності здійснення ветеринарно-санітарного нагляду та контролю за організацією і проведенням ветеринарно-санітарної експертизи на ринку

смт. Краснокутськ» та протокол засідання профспілкової організації

від 25 грудня 2015 року.

Наказ від 15 січня 2016 року № 03-к не містить переліку допущених ОСОБА_1 систематичних порушень трудової дисципліни та правил внутрішнього трудового розпорядку, які стали підставою для звільнення її із займаної посади з визначених у наказі підстав.

Посилання начальника лікарні в наказі від 15 січня 2016 року № 03-к на наказ Головного управління ветеринарної медицини Харківської області

від 23 грудня 2015 року № 76 «Про результати перевірки ефективності здійснення ветеринарно-санітарного нагляду та контролю за організацією і проведенням ветеринарно-санітарної експертизи на ринку

смт. Краснокутськ», саме по собі не свідчить про систематичне невиконання ОСОБА_1 без поважних причин обов`язків, покладених на неї посадовими обов`язками, та порушення правил внутрішнього трудового розпорядку, оскільки перелік порушень трудової дисципліни, допущених працівником, повинен бути вказаний в наказі про його звільнення.

Згідно з частиною третьою статті 252 КЗпП України звільнення членів виборного профспілкового органу підприємства, установи, організації

(у тому числі структурних підрозділів), його керівників, профспілкового представника (там, де не обирається виборний орган професійної спілки), крім випадків додержання загального порядку, допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є, а також вищого виборного органу цієї професійної спілки (об`єднання професійних спілок).

Відповідно до пункту 8.6 розділу VІІІ Колективного договору між адміністрацією та профспілковою організацією районної державної лікарні ветеринарної медицини на 2014-2018 роки, не допускається звільнення з роботи за ініціативою адміністрації працівників, які обрані до складу профспілкових органів і не звільнених від виборчої роботи без згоди вище зазначеної профспілки.

Протоколом загальних зборів працівників управління ветеринарної медицини, районної державної лікарні ветеринарної медицини Краснокутського району від 9 липня 2013 року ОСОБА_1 обрано до складу профспілкового комітету та казначеєм профкому Краснокутської районної державної лікарні ветеринарної медицини.

Звільняючи ОСОБА_1 з роботи з підстав, передбачених пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України, адміністрація лікарні не звернулась із заявою до районної профспілкової організації працівників агропромислового комплексу Краснокутського району Харківської області, яка є вищим виборним органом професійної спілки лікарні, про надання попередньої згоди на звільнення ОСОБА_1 із займаної нею посади.

За таких обставин, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, обґрунтовано дійшов висновку про те, що звільнення ОСОБА_1 з роботи проведено відповідачем з порушенням вимог пункту 3 частини першої

статті 40 КЗпП України, статті 147, частини третьої статті 252 КЗпП України та правомірно скасував наказ начальника лікарні від 15 січня 2016 року

№ 03-к про звільнення ОСОБА_1 із займаної посади й поновив її на посаді завідуючої лабораторії ветеринарно-санітарної експертизи ринку в складі районної державної лікарні ветеринарної медицини Краснокутського району з 15 січня 2016 року.

В той же час апеляційний суд правильно не погодився з рішенням суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача на користь позивача заробітної плати за час вимушеного прогулу в розмірі 15 989 грн 55 коп., віднесення судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, за рахунок держави, оскільки в цій частині вказане рішення не відповідає нормам матеріального й процесуального права.

Згідно з положеннями частини другої статті 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш ніж за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більш ніж один рік не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Згідно зі статтею 27 Закону України «Про оплату праці», пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, (далі - Порядок) середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи.

При цьому, згідно з пунктом 5 Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців роботи (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим із дотриманням вимог законодавства.

Крім того, положеннями розділу III Порядку передбачені види виплат, які підлягають урахуванню і які не підлягають урахуванню при обчисленні середнього заробітку як розрахункової величини для нарахування виплати за час вимушеного прогулу.

Апеляційним судом встановлено, що заробітна плата ОСОБА_1 у листопаді 2015 року становила 3 389 грн 80 коп., у грудні 2015 року -

2 355 грн 09 коп.

Встановивши порушення судом першої інстанції норм матеріального права при визначенні середнього заробітку за час вимушеного прогулу, зробивши вірний розрахунок, суд апеляційної інстанції зробив правильний висновок, що середній заробіток ОСОБА_1 за час вимушеного прогулу за вказаний період становить 17 521 грн 64 коп., а не 15 989 грн 55 коп., як помилково вважав суд першої інстанції.

Крім того, частиною третьою статті 88 ЦПК України в редакції, чинній на час розгляду справи судами першої й апеляційної інстанцій, визначено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Позивач ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору при зверненні з позовом в суд про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі на підставі пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» у редакції, чинній на час звернення до суду з відповідним позовом.

Рішення суду першої інстанції ухвалено на користь позивача, тому судовий збір в розмірі 551 грн 20 коп. підлягав стягненню в дохід держави з відповідача у справі.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком апеляційного суду про скасування рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача на користь позивача заробітної плати за час вимушеного прогулу в розмірі 15 989 грн 55 коп., віднесення судового збору за рахунок держави та ухвалення в цій частині нового рішення про стягнення з районної державної лікарні ветеринарної медицини Краснокутського району Харківської області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 15 січня

2016 року по 12 липня 2016 року в сумі 17 521 грн 64 коп., визначеного без утримання прибуткового податку й інших обов`язкових платежів, а також стягнення з районної державної лікарні ветеринарної медицини Краснокутського району Харківської області на користь держави судового збору у розмірі 551 грн 20 коп.

Доводи касаційної скарги державної лікарні ветеринарної медицини Краснокутського району про те, що суди попередніх інстанцій помилково дійшли висновку, що звільнення позивача з роботи проведено з порушенням норм трудового законодавства, не можуть бути прийняті до уваги колегією суддів, оскільки наказ від 15 січня 2016 року № 03-к про звільнення ОСОБА_1 з посади у зв`язку з систематичним невиконанням без поважних причин обов`язків, покладених на неї, та у зв`язку з порушенням правил внутрішнього трудового розпорядку не містить переліку порушень, які свідчать про систематичне невиконання останньою без поважних причин обов`язків, покладених на неї трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку, що унеможливлює визнання такого звільнення правомірним.

Інші доводи касаційної скарги також не спростовують висновків судів попередніх інстанцій, а зводяться до формальної незгоди з оскаржуваними судовим рішеннями і не дають підстав для їх скасування, оскільки відповідно до вимог частини другої статті 410 ЦПК Українине може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК Українисуд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З урахуванням вказаного вище, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції, в нескасованій частині, та рішення апеляційного суду - без змін, оскільки такі рішення є законними й обґрунтованими, а доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Згідно з положеннями частини третьої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Отже, колегія суддів вважає за необхідне поновити виконання рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 12 липня 2016 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 14 грудня 2016 року.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу районної державної лікарні ветеринарної медицини Краснокутського району Харківської області залишити без задоволення.

Рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 12 липня 2016 року, в нескасованій частині, та рішення апеляційного суду Харківської області від 14 грудня 2016 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 12 липня 2016 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 14 грудня 2016 року.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийС. Ю. Бурлаков
Судді:А. Ю. Зайцев
Є. В. Коротенко