Єдиний унікальний номер 227/462/19 Номер провадження 22-ц/804/1576/19
Єдиний унікальний номер 227/462/19 Головуючий у 1 інстанції Мацишин Л.С.
Номер провадження 22-ц/804/1576/19 Доповідач Корчиста О.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 липня 2019 року Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Корчистої О.І.

суддів: Кішкіної І.В., Тимченко О.О.

за участю секретаря Ситнік Д.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області цивільну справу №227/462/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання дітей,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 27 березня 2019 року, ухвалене в приміщенні суду в м. Добропілля Донецької області,

встановив:

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, що за рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області, згідно виконавчого листа №2/0514/1203/2012 від 29 серпня 2012 року з нього на користь відповідача стягуються аліменти на утримання дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини усіх видів доходу щомісячно, починаючи з 11 червня 2012 року і до досягнення повноліття старшим сином ОСОБА_3 , але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Зазначив, що на даний час у нього змінився сімейний стан, зокрема, він 20 січня 2017 року уклав шлюб з ОСОБА_6 та у них народився син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . З народженням дитини в новому шлюбі, яка також потребує належного матеріального забезпечення, подальша сплати ним аліментів у такому розмірі є неможливою. Вказані обставини поставили його, та його родину в скрутне матеріальне становище, оскільки він не має коштів для існування, харчування, сплату комунальних послуг, а також для забезпечення усім необхідним його сім`ї.

Просив зменшити розмір аліментів, які він сплачує за рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області, згідно виконавчого листа №2/0514/1203/2012 від 29 серпня 2012 року на користь відповідача ОСОБА_2 на утримання дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1/3 частини до 1/4 частини усіх видів доходу щомісячно, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили і до досягнення повноліття старшим сином ОСОБА_3 , але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку.

Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 27 березня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів задоволено частково. Зменшено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 з 1/3 до 2/7 частини усіх видів доходів позивача. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 2/7 частини усіх видів доходів позивача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення старшою дитиною ОСОБА_3 повноліття.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 ставить питання про зміну оскаржуваного рішення та задоволення позовних вимог у повному обсязі через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до того, що судом першої інстанції не враховано матеріальний стан позивача.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції відповідачем не надано.

Відповідно до ч.3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 доводи, викладені в апеляційній скарзі, підтримав та просив її задовольнити.

В судове засідання апеляційного суду відповідач ОСОБА_2 , повідомлена належним чином про дату, час і місце розгляду не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила.

Відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіряючи справу в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд виходить з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано на підставі рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 11 травня 2012 року. (а.с.8)

Від вказано шлюбу мають неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвами про народження.

Рішенням Добропільського міськрайонного суду від 27 липня 2012 року стягнуто аліменти з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини доходів щомісячно, починаючи з 11 червня 2012 року і до досягнення повноліття старшим сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З постанови про звернення стягнення на заробітну плату пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 30 березня 2018 року по ВП № 52324114 вбачається, що з ОСОБА_1 постановлено стягнути із заробітної плати згідно виконавчого листа з усіх видів заробітку, що належить до виплат, після відрахування податків, аліменти у розмірі 50% до погашення боргу, який складає станом на 30 березня 2018 року 32872,16 гривень. Після 30 березня 2018 року заборгованість нараховувати згідно заробітної плати боржника. Після утримання заборгованості, утримувати аліменти проводити згідно рішення суду по 1/3 частини але не менш 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку (а.с.9-10).

Також судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 20 січня 2017 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.5). У шлюбі у них народився син - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.6).

Згідно довідки ОСББ «Ювілейна, 85» №4360 від 26 листопада 2018 року позивач ОСОБА_1 та його дружина ОСОБА_6 разом з дитиною ОСОБА_7 зареєстровані та мешкають за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.7).

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що у позивача змінився сімейний стан, а саме укладено шлюб із ОСОБА_6 , від якого народився син - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також те, що максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи, позивач працює, отримує заробітну плату і сплачує щомісячно аліменти на утримання дітей в розмірі 33,3% та 16,67% заборгованість по аліментам від розміру заробітної плати, отже суд прийшов до висновку про зменшення розміру аліментів з 1/3 частини до 2/7 частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення старшою дитиною повноліття.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також обставинам справи, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

З огляду на наведене, суд першої інстанції, задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 , дійшов вірного висновку про можливість зменшення розміру аліментів з 1/3 до 2/7 частини усіх видів доходу позивача.

Доводи апеляційної скарги про неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи не знайшли свого підтвердження, оскільки, як убачається зі змісту рішення, суд першої інстанції дослідив надані позивачем письмові докази та надав їм оцінку, порушень вимог процесуального закону судом апеляційної інстанції не встановлено.

У відповідності до ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 27 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий О.І. Корчиста

Судді: І.В. Кішкіна

О.О. Тимченко

Повний текст постанови складений 22 липня 2019 року.

Головуючий