Постанова

Іменем України

17 липня 2019 року

м. Київ

справа № 161/14133/15-ц

провадження № 61-27819св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.

суддів: Воробйової І. А., Гулька Б. І., Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (у ході розгляду справи змінила прізвище на « ОСОБА_5 »),

третя особа - Луцька міська рада,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу законного представника ОСОБА_7 - ОСОБА_8 на ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 18 вересня 2017 року у складі судді Осіпука В. В.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , третя особа - Луцька міська рада, про виселення.

Позовна заява мотивована тим, що він є законним власником квартири (секції) № НОМЕР_1 у будівлі гуртожитку АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17 липня 2015 року.

Будівля за вказаною адресою має статус гуртожитку і є об`єктом комунальної власності м. Луцька. Виконавчий комітет Луцької міської ради рішень щодо зміни статусу гуртожитку на АДРЕСА_1 не приймав.

Вважав, що, будучи законним власником спірної квартири, він не може вільно користуватися своєю власністю, оскільки його права та законні інтереси порушуються відповідачами, які без будь-яких на те правових підстав незаконно займають та проживають у спірній квартирі.

Ураховуючи наведене, ОСОБА_1 просивсуд виселити ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 з належної йому квартири без надання іншого житлового приміщення.

Короткий зміст судових рішень

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 29 лютого 2016 року, позовну заяву ОСОБА_1 задоволено.

Виселено ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 з квартири (секції) № НОМЕР_1, яка складається з чотирьох кімнат, загальною площею 91,5 кв. м, житловою площею 51,4 кв. м, знаходиться у будинку АДРЕСА_1 та належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , без надання іншого житлового приміщення.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 червня 2016 року заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 жовтня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 29 лютого 2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 січня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Волинської області від 04 квітня 2017 року, позов ОСОБА_1 задоволено.

Виселено ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 з квартири (секції) № НОМЕР_1, яка складається з чотирьох кімнат, загальною площею 91,5 кв. м, житловою площею 51,4 кв. м, знаходиться у будинку АДРЕСА_1 та належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , без надання іншого житлового приміщення.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_10 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 243,60 грн по 60,90 грн. з кожного.

Додатковим рішенням апеляційного суду Волинської області

від 06 квітня 2017 року стягнуто з відповідачів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_9 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , у дохід державного бюджету 180 грн витрат, пов`язаних з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідачів.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_1 , будучи законним власником спірної квартири в цілому, не може вільно користуватися своєю власністю, оскільки його права та законні інтереси, як власника, порушуються відповідачами, які, без будь-яких на те правових підстав, незаконно займають та проживають у квартирі (секції) АДРЕСА_1

08 вересня 2017 року особа, яка не брала участі у справі, законний представник ОСОБА_7 - ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 січня 2017 року, у якій просив зазначене рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 18 вересня 2017 року апеляційну скаргу особи, яка не брала участі у справі, законного представника ОСОБА_7 - ОСОБА_8 , повернуто особі, яка її подала.

Повертаючи апеляційну скаргу, апеляційний суд зазначив, що підстави вважати, що ухвалене судом першої інстанції рішення, яке оскаржує заявник, впливає на його права і обов`язки та порушує житлові права його неповнолітньої дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутні, оскільки рішення суду першої інстанції від 16 січня 2017 року стосується спору, який виник між ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 з приводу їх виселення із жилого приміщення.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у вересні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,законний представник ОСОБА_7 - ОСОБА_8 , посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просить ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 18 вересня 2017 року скасувати.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що повертаючи апеляційну скаргу, Апеляційний суд Волинської області позбавив законного представника ОСОБА_7 - ОСОБА_8 права апеляційного оскарження рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 січня 2017 року, яке стосується безпосередньо права дитини на житло. Посилається на статтю 18 Закону України «Про охорону дитинства», частину сьому статті 7 СК України, частину першу статті 29 ЦК України.

Відзив (заперечення) на касаційну скаргу учасники процесу до суду не подали.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 жовтня 2017 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ справу передано до Верховного Суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 червня 2019 року справу передано судді-доповідачу Лідовцю Р. А.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

ОСОБА_1 на праві приватної власності, на підставі витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17 липня 2015 року № 40813238, належить квартира (секція) № НОМЕР_2», яка складається з чотирьох кімнат, загальною площею 91,5 кв. м, житловою площею 51,4 кв. м та АДРЕСА_1 .

У квартирі (секції) НОМЕР_3», що знаходиться в будинку АДРЕСА_1 , проживають ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_11 , ОСОБА_4 .

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та відповідачами у справі будь-яких угод щодо користування спірною квартирою не укладалося.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга законного представника ОСОБА_7 - ОСОБА_8 задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої та другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 13 ЦПК України 2004 року особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не беруть участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права та обов`язки, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судових рішень у випадках та порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною першою статті 292 ЦПК України 2004 року сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Згідно із частиною другою статті 297 ЦПК України 2004 року до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 295 цього Кодексу, а також у разі несплати суми судового збору застосовуються положення статті 121 цього Кодексу.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що законний представник ОСОБА_7 - ОСОБА_8 не брав участі у справі, проте вважає, що судовим рішенням порушуються права його неповнолітньої доньки.

Зазначивши, що при розгляді справи не вирішувалися питання про права та обов`язки неповнолітньої ОСОБА_7 - апеляційний суд повернув апеляційну скаргу законного представника ОСОБА_7 - ОСОБА_8 .

З такою позицією Апеляційного суду Волинської області колегія суддів погоджується та вважає за необхідне зазначити, що ОСОБА_7 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , після набуття ОСОБА_1 права власності на спірну квартиру, 17 липня 2015 року . Відомості про реєстрацію її у квартирі (секції) № НОМЕР_1 у будівлі гуртожитку АДРЕСА_1 у матеріалах справи відсутні.

Крім того, інший законний представник ОСОБА_7 - її мати - ОСОБА_9 брала участь при розгляді цієї справи, по суті представляла доньку, та не ставила питання про порушення її прав, не оскаржувала рішення суду, а згідно із частиною третьою статті 27 ЦПК України 2004 року особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

При поданні апеляційної скарги особою, яка не має передбаченого статтею 292 ЦПК 2004 року права на апеляційне оскарження, у тому числі особою, яка не брала участі у справі, про права та обов`язки якої суд першої інстанції питання не вирішував, суд апеляційної інстанції відповідно до зазначеної норми та частини третьої статті 297 ЦПК 2004 року правильно постановив ухвалу про повернення апеляційної скарги, з огляду на те, що оскаржуваним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 січня 2017 року, суд не вирішив питання про права та обов`язки неповнолітньої ОСОБА_7 .

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновку суду апеляційної інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість судового рішення не впливають.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 410, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу законного представника ОСОБА_7 - ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 18 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. А. Воробйова

Б. І. Гулько

Р. А. Лідовець

Ю. В. Черняк