Справа № 461/3682/19
Провадження № 4-с/461/30/19
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.07.2019 року Галицький районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Мисько Х.М.,

з участю: секретаря судового засідання Карваш О.В.,

скаржника ОСОБА_1 ,

представника боржника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 ,

державного виконавця Лесько Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на постанову старшого державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області Лесько Н.М. від 18.04.2019 року про закінчення виконавчого провадження, -

в с т а н о в и в:

скаржник ОСОБА_1 , звернувся до суду із скаргою, в якій просить визнати Постанову про закінчення виконавчого провадження №34478672 від 18.04.2019 року протиправною та скасувати; Визнати незаконною бездіяльність старшого державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області Лесько Наталії Миколаївни в частині не вчинення в повному обсязі виконавчих дій, які призвели до невиконання рішення суду у виконавчому провадженні № 34478672 по виконавчому листу виданого 16 травня 2012 року Галицьким районним судом м. Львова.

В обгрунтування поданої скарги покликається на те, що оскаржувана постанова суперечить вимогам чинного законодавства та винесена при частковому виконанні рішення суду, а не повному, оскільки, рішення суду про стягнення на користь ОСОБА_1 6500 доларів США фактично не виконане, тому що, 51905,53 грн. є еквівалентом 1975,37 доларів США, а не 6500 доларів США.

У судовому засіданні скаржник ОСОБА_1 вимоги скарги підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним у ній. Просив суд скаргу задоволити.

Представник боржника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 у судовому засідання вимоги скарги заперечив, вказав, що боржником в повному обсязі виконано рішення суду. Просив суд відмовити у задоволенні скарги.

Державний виконавець Лесько Н.М. у судовому засіданні вимоги скарги заперечила, зазначила, що нею здійснюються дії щодо примусовому виконання виконавчого листа виданого 16.05.2012 р. Галицьким районним судом м.Львова в межах своїх повноважень передбачених Законом України «Про виконавче провадження».

Заслухавши пояснення скаржника ОСОБА_1 , представника боржника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , державного виконавця Лесько Н.М., дослідивши матеріали скарги, в тому числі матеріали виконавчого провадження, з`ясувавши обставини справи, суд доходить до висновку, що у задоволенні скарги слід відмовити з огляду на наступне.

Відповідно до ч.5 ст.124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими для виконання на всій території України.

Частиною 1 статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Частиною 1 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Суд встановив, що рішенням Галицького районного суду м.Львова від 20.11.2011 р. стягнуто з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_1 борг у розмірі 8000,00 дол. США, що еквівалентне 63760,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_1 120,00 грн. витрат на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи на 637,60 грн. судового збору.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 19.04.2012 р. рішенням Галицького районного суду м.Львова від 20.11.2011 р. скасовано та постановлено нове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 6500 доларів США, що еквівалентно 51905, 53 грн., 20 грн. витрат за інформаційно технічне забезпечення процесу та 519,06 грн. судового збору.

Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як вбачається із матеріалів виконавчого провадження, на підставі вищевказаного рішення суду, 16.05.2012 р. Галицьким районним судом м.Львова видано виконавчий лист №2-3220/11 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 6500 доларів США, що еквівалентно 51905, 53 грн., 20 грн. витрат за інформаційно технічне забезпечення процесу та 519,06 грн. судового збору. Вказаний виконавчий лист пред`явлено до виконання в Галицький ВДВС м.Львів ГТУЮ у Львівській області.

В межах примусового виконання виконавчого листа виконавцем вчинено ряд виконавчих дій.

У судовому засіданні встановлено, що підтверджується матеріалами виконавчого провадження, боржником ОСОБА_4 рішення суду виконано у повному обсязі.

У зв`язку із чим, старшим державним виконавцем Галицького ВДВС м.Львів ГТУЮ у Львівській області Лесько Н.М. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №34478672 від 18.04.2019 р.

Як вбачається із змісту оскаржуваної постанови, до стягнення на користь стягувача ОСОБА_1 підлягало 52444,59 грн.

Згідно платіжного доручення №17 від 13.01.2015 р. на користь стягувача перераховано кошти від реалізації майна боржника у сумі 1888,80 грн.;

Згідно довідки КП «Ясень» №19 від 30.11.2018 р. за підписом директора ОСОБА_5 з доходу боржника на користь стягувача перераховано 9988,63 грн.;

28.01.2019 р. на депозитний рахунок відділу надійшли кошти на користь стягувача у сумі 1000,00 грн., які перераховані платіжним дорученням №403 від 20.02.2019 р.

26.02.2019 р. на депозитний рахунок відділу надійшли кошти на користь стягувача у сумі 39567,16 грн., які перераховані платіжним дорученням №558 від 04.03.2019 р.

Загальна сума сплачена боржником на користь стягувача 52444,59 грн., а також боржником сплачено виконавчий збір та витрати виконавчого провадження.

З вищевказаною постановою скаржник ОСОБА_1 не погоджується, покликаючись на те, що така суперечить вимогам чинного законодавства та винесена при частковому виконанні рішення суду, а не повному. Оскільки, рішення суду про стягнення на користь ОСОБА_1 6500 доларів США фактично не виконане, тому що 51905,53 грн. є еквівалентом 1975,37 доларів США, а не 6500 доларів США.

Однак, суд з таким твердженням не погоджується, з наступних підстав.

Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Гривня є законним платіжним засобом на території України.

Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України.

Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частини перша, друга статті 192 Цивільного кодексу).

За змістом статті 524 ЦК України грошовим визнається зобов`язання, виражене у грошовій одиниці України гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Водночас, суд звертає увагу на те, що на момент виникнення та вирішення спірних правовідносин, діяла редакція ст.533 ЦК України, згідно якої, грошове зобов`язання має бути виконане у гривневому еквіваленті.

З урахуванням наведених вище норм та встановлених обставин справи, розглядаючи скаргу в межах заявлених вимог, суд прийшов до висновку, що постанова старшого державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області Лесько Н.М. від 18.04.2019 року про закінчення виконавчого провадження винесена в межах своїх повноважень відповідно до закону, тому підстав для обґрунтованості вимог скарги ОСОБА_1 в процесі розгляду справи судом не встановлено.

Керуючись ст.ст.99, 124 Конституції України, ст.ст. 447-453 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

у х в а л и в:

у задоволені скарги ОСОБА_1 на постанову старшого державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області Лесько Н.М. від 18.04.2019 року про закінчення виконавчого провадження - відмовити.

Повний текст ухвали проголошено 26.07.2019 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Х.М. Мисько