ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/565/19 Доповідач - Шевчук Г.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2019 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Шевчук Г.М.

суддів - Міщій О. Я., Ткач З. Є.,

за участю секретаря - Романюк Х.Ю.

позивачки ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №607/19579/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 5 квітня 2019 року, ухваленого суддею Ромазан В.В., повний текст якого виготовлений 10 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів .

В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилається на те, що відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку по утриманню дітей. Просить стягувати з відповідача в її користь аліменти в твердій грошовій сумі, по 2 000 грн. на кожну дитину, зокрема, щомісячно до досягнення ними повноліття.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 5 квітня 2019 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задоволено частково.

Стягнено із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає в АДРЕСА_1 , в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає АДРЕСА_2 , аліменти на утримання неповнолітніх дітей: синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в твердій грошовій сумі у розмірі 1 700 (однієї тисячі сімсот) грн. 00 коп. щомісячно, на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 27.09.2018 року і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнуто із ОСОБА_2 в користь держави судовий збір в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Рішення в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на рішення суду посилаючись на порушення судом першої інстанції вимог матеріального та процесуального права, посилаючись на те, що висновки суду не відповідають обставинам справи. Вказав на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що він є безробітним, розмір стягуваних аліментів ставить його в скрутне матеріальне становище.

Відзив на апеляційну скаргу позивач не подавала.

Апелянт ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоч належним чином був повідомлений про час і місце судового засідання. Про причини неявки суду не повідомляв.

У відповідності до вимог статтей 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у їх відсутності.

Позивачка апеляційну скаргу заперечила, рішення суду вважає законним і обґрунтованим.

Ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, заслухавши представників сторін колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає виходячи з наступного.

Задовольняючи частково позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, як батько дитини, зобов`язаний утримувати своїх дітей, а з врахуванням його матеріального становища, віку та повної працездатності, він має можливість сплачувати аліменти на утримання дітей.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають обставинам справи і зроблені з дотриманням вимог закону.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 із 17 вересня 2006 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області складено актовий запис №1684.

У даному шлюбі у них народилося двоє дітей: син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (Свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Збаразького районного управління юстиції Тернопільської області), син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , (Свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції).

Неповнолітні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживають із позивачем ОСОБА_1 та перебувають на її утриманні.

Встановлено, що відповідач ОСОБА_2 самоусунувся від виконання батьківського обов`язку щодо утримання дітей.

Відповідач є працездатною особою, докази про наявність стягнень по виконавчим документам з відповідача та докази щодо утримання інших дітей у матеріалах справи відсутні.

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України).

Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з положеннями частини другої статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У силу положень статті 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Крім того, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (частина перша статті 184 СК України).

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках від заробітку (доходу) або у твердій грошовій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України.

Тлумачення статті 184 СК України свідчить, що суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі за наявності передбачених у законі підстав: по-перше, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, що надходить із різною періодичністю, перервами; по-друге, якщо платник аліментів частину доходу отримує в натурі; по-третє, коли існують інші істотні обставини для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, зокрема, до них можуть бути віднесені обставини, коли платник аліментів одержує заробіток (дохід) повністю або частково в іноземній валюті (зміна курсу іноземної валюти може істотно впливати на розмір аліментів при їхньому вирахуванні в частці від заробітку (доходу).

Сімейний кодекс України передбачає підстави для визначення розміру аліментів, але не пов`язує їх виключно зі способом присудження. З огляду на відсутність імперативної заборони, розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми права належить виключно суду.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка звернувшися в суд з позовною заявою про стягнення аліментів, просила суд стягнути з відповідача аліменти саме у твердій грошовій сумі, оскільки вважає, що відповідач має нормальний рівень доходів та є працездатним.

У справі міститься довідка про доходи відповідача від 12.03.2019 p., видана ТОВ «Тернопільський м`ясокомбінат», згідно якої ОСОБА_2 працював обвалювальником м`яса із 18.10.2018 р. по 03.03.2019 p. За цей період його дохід склав 47 216,99 грн.

ОСОБА_1 працює бухгалтером ОСББ «Довженка 12» і її дохід за період із вересня 2018 року по лютий 2019 року склав 22 795, 00 грн. (Довідка про доходи №510 від 04.03.2019 p., видана ОСББ «Довженка 12».

З свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 23.07.2014 року вбачається, що ОСОБА_2 на праві власності належить нежитлове приміщення, творча майстерня загальною площею 82,5 кв.м. за адресою АДРЕСА_3 202.( а.с. 9).

Доводи апеляційної скарги щодо не врахування судом положень частини третьої статті 128 КЗпП України, відповідно до якої при стягненні аліментів на неповнолітніх дітей розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 81,5%, не заслуговують на увагу суду, оскільки стосуються стадії виконання рішення, на якій виконавцем буде встановлюватися розмір доходу відповідача та розмір відрахування в рахунок сплати аліментів.

З огляду на викладене, колегія суддів уважає, що, визначаючи розмір аліментів, місцевий суд правильно застосувавши наведені вище положення СК України, на підставі доказів, поданих сторонами, враховуючи обов`язок обох батьків належним чином утримувати своїх дітей та відомості про матеріальне становище відповідача, дійшов обґрунтованого висновку щодо розміру стягнутих з відповідача аліментів ,оскільки докази про те, що відповідач, будучи в працездатному віці не спроможний сплачувати аліменти у вказаному розмірі відсутні.

Відповідно до частини першої статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Положеннями частини першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 81 ЦПК кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на те, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, вже були досліджені місцевим судом та отримали належну правову оцінку, нових доводів або доказів, які б давали підстави для скасування рішення суду, скаржником не надано, колегія суддів уважає, що місцевий суд всебічно та об`єктивно дослідив всі обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку й постановив рішення, що відповідає вимогам закону.

Наведенні в апеляційній скарзі доводи колегією суддів відхиляються, оскільки місцевим судом правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального права та не порушено норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваного рішення та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками місцевого суду щодо їх оцінки.

Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін як таке, що є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, - постановила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 5 квітня 2019 року залишити без змін.

Судові витрати покласти на сторони в межах ними понесених.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повна постанова складена 23 липня 2019 року.

Головуюча : Г.М. Шевчук

Судді: О.Я. Міщій

З.Є.Ткач