Справа №428/4775/19
Провадження №2/428/1683/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2019 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі:

головуючого судді Кордюкової Ж.І.,

за участю секретаря Чумак Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку Луганської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи Служба у справах дітей Любарської районної державної адміністрації Житомирської області, Орган опіки та піклування Любарської районної державної адміністрації Житомирської області про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України без згоди та без супроводу батька, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до ОСОБА_2 , треті особи Служба у справах дітей Любарської районної державної адміністрації Житомирської області, Орган опіки та піклування Любарської районної державної адміністрації Житомирської області про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України без згоди та без супроводу батька. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що перебувала у шлюбі з відповідачем. В шлюбі народилась дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з нею. Оскільки її батьки залишилась проживати у місті Кадіївка Луганської області, яке є тимчасово окупованою територію України, то вона разом з дитиною не має можливості спілкуватися з ними. Відповідач в добровільному порядку не надає згоди на виїзд їх дитини за межі території України. У зв`язку з цим вона змушена звернутися до суду з позовною заявою, в якій просила надати неповнолітній дитині ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дозвіл на в`їзд та виїзд в район проведення операції об`єднаних сил (антитерористичної операції) на неконтрольовану територію України через лінію зіткнення в межах Луганської та Донецької області та територію Республіки Білорусь, Російської Федерації, Федеративної Республіки Німеччина, Республіки Польща, Турецької Республіки, Арабської Республіки Єгипет, Італійської Республіки, Угорщини у супроводі матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без згоди та супроводу батька, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , строком на три роки.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав.

В судове засідання представники третіх осіб Служби у справах дітей Любарської районної державної адміністрації Житомирської області, Органу опіки та піклування Любарської районної державної адміністрації Житомирської області не з`явилися.

Представник Органу опіки та піклування Любарської районної державної адміністрації Житомирської області, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без участі представника, зазначив про згоду з будь-яким рішенням суду.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьками записані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 01.10.2008 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Стахановського міського управління юстиції Луганської області.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , перебували в шлюбі в період з 17.06.2005 року по 07.06.2016 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 17.06.2005 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Стахановського міського управління юстиції Луганської області, та копією рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 25.05.2016 року.

Відомості про те, що ОСОБА_2 має заборгованість зі сплати аліментів суду надані не були.

Загальні засади регулювання сімейних відносин визначено статтею 7 СК України, згідно з положеннями якої жінка та чоловік мають рівні права й обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно зі статтями 141, 150, 153, 155 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно з пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини (стаття 9 Конвенції про права дитини).

Відповідно до статті 18 цієї Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Наведеними нормами закріплено основоположний принцип забезпечення найкращих інтересів дитини, якого необхідно дотримуватися, зокрема, при вирішенні питань про місце проживання дитини у випадку, коли її батьки проживають окремо; про тимчасове розлучення з одним із батьків у зв`язку з необхідністю виїхати за межі країни, у якій визначено місце проживання дитини, з іншим із батьків з метою отримання освіти, лікування, оздоровлення та з інших причин, обумовлених необхідністю забезпечити дитині повний і гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також необхідний для такого розвитку рівень життя.

Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини підтримуються Європейським судом з прав людини, у тому числі шляхом застосування статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року N 475/97-ВР.

Таким чином, рішення компетентних органів в усіх питаннях, що стосуються дітей, забезпечення їх найкращих інтересів повинно мати першочергове значення. Найкращі інтереси дитини залежно від їх характеру та серйозності можуть перевищувати інтереси батьків.

В позовній заяві ОСОБА_1 просить надати їй дозвіл на виїзд її неповнолітньої доньки за кордон на територію Республіки Білорусь, Російської Федерації, Федеративної Республіки Німеччина, Республіки Польща, Турецької Республіки, Арабської Республіки Єгипет, Італійської Республіки, Угорщини, а також на тимчасово неконтрольовану територію України через лінію зіткнення в межах Луганської та Донецької області строком на три роки без згоди та супроводу батька.

Необхідність надання дозволу на виїзд дитини на тимчасово неконтрольовану територію України через лінію зіткнення в межах Луганської та Донецької області позивач обґрунтовує тим, що на цій території залишились проживати її батьки похилого віку, стан здоров`я яких останнім часом погіршився.

Необхідність надання дозволу на виїзд дитини на територію Республіки Білорусь, Російської Федерації, Федеративної Республіки Німеччина, Республіки Польща, Турецької Республіки, Арабської Республіки Єгипет, Італійської Республіки, Угорщини в позовній заяві жодним чином не обґрунтована, позивачем не наведено жодних доводів на підтвердження потреби виїзду дитини до цих країн.

Суд відзначає, що надання дозволу на виїзд дитини на тимчасово неконтрольовану територію України через лінію зіткнення в межах Луганської та Донецької області є небезпечним та не відповідає інтересам дитини.

Крім того, дозвіл на виїзд за кордон дітей у супроводі одного з батьків за відсутності згоди другого з батьків може бути наданий на підставі рішення суду лише на певний період, із визначенням його початку й закінчення, та зазначенням конкретного місця перебування дитини.

Зазначений висновок суду відповідає правовому висновку, зробленому Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 року у справі № 712/10623/17.

Аналізуючи обставини, встановлені в судовому засіданні, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог, що має наслідком відмову в їх задоволенні.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати позивачу за рахунок відповідача не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 2, 4-5, 7-13, 76-81, 89, 223, 258- 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного суду через Сєвєродонецький міський суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Третя особа: Служба у справах дітей Любарської районної державної адміністрації Житомирської області, місцезнаходження: Житомирська область, Любарський район, смт. Любар, вул. Незалежності, буд. 39.

Третя особа: Орган опіки та піклування Любарської районної державної адміністрації Житомирської області, місцезнаходження: Житомирська область, Любарський район, смт. Любар, вул. Незалежності, буд. 39.

Суддя Ж. І. Кордюкова