Справа № 189/1018/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.07.2019 року смт. Покровське Покровського району Дніпропетровської області

Покровський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Чорної О.В., за участю секретаря судового засідання Копиці С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: орган опіки та піклування Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення до житлового приміщення, -

встановив:

У провадженні Покровського районного суду Дніпропетровської області перебуває вказана справа.

29.07.2019 року до суду надійшла заява про забезпечення позову від ОСОБА_1 , яка просила вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення заборони на відчуження будь-яким способом житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Заява мотивована тим, що позивачка та її дочка, ОСОБА_2 , не мають свого житла, орендують квартиру, оскільки відповідач, ОСОБА_3 , який приходиться ним батьком та дідом відповідно, вигнав їх з будинку, де вони зареєстровані, поміняв замки і не пускає до будинку.

Зазначає, що володіє інформацією, що відповідач має намір продати належний йому будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , користування яким є предметом позову, посилаючись на роздруківки з інтернет-сайтів з об`явами про продаж будинку; вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи в межах заявленої заяви про забезпечення позову, суд встановив наступне.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Підстави для забезпечення позову, порядок подання та розгляду заяви про забезпечення позову врегульовані положеннями ст.ст.149-153 ЦПК України.

Так, відповідно до ст.149 УПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року за №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до принципу змагальності сторін і загальних правил розподілу тягаря доказування обов`язок доведення підстав для застосування заходів забезпечення позову покладається на ту особу, яка заявляє відповідне клопотання. Отже, за загальним правилом, заявник зобов`язаний довести наявність підстав для забезпечення позову, надавши відповідні докази.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Дослідивши надану заяву про забезпечення позову, суд дійшов висновку, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка просить у позові усунути перешкоди в користуванні нею будинком за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом вселення її та її доньки, ОСОБА_2 , до цього будинку та передачі ключів від будинку.

Посилається на ст. ст. 9, 156 Житлового кодексу України, ст. 405 ЦК України.

Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

При цьому з матеріалів справи не вбачається, що позивачка та її неповнолітня донька є співвласниками зазначеного будинку, а є тільки зареєстрованими особами за цією адресою.

Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до положень статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України).

Позивачка не довела та не обґрунтувала, що обраний нею спосіб забезпечення позову є розумним, обґрунтованим та співмірним; виходячи з характеру позовних вимог, того, що відповідач є єдиним власником будинку, суд дійшов висновку, що обтяження на будинок шляхом заборони на його відчуження є абсолютно неспівмірним і необгрунтованим обмеженням особи у праві розпорядження своїм майном, порушує збалансованість інтересів сторін, непропорційним стосовно характеру позовних вимог.

Керуючись ст. 151, 152, 153, 260, 263 ЦПК України, -

ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду або через Покровський районний суд Дніпропетровської області (відповідно до п. п. 15.5 п.15 ч.1 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147 VIII від 03 жовтня 2017 року) протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення

Суддя О.В. Чорна