ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2902/19 Справа № 201/278/18 Суддя у 1-й інстанції - Ковальчук Т. А. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Свистунової О.В.,

суддів Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.,

за участю секретаря Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро

апеляційну скаргу Громадського формування з охорони громадського порядку Екологічний патруль

на рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 13 листопада 2018 року

по цивільній справі за позовом Громадського формування з охорони громадського порядку Екологічний патруль до ОСОБА_1 , Малого приватного підприємства Оріль, Магдалинівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, Личківської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, треті особи: Міністерство екології та природних ресурсів України, Прокуратура Дніпропетровської області, Дніпропетровська обласна державна адміністрація, про визнання порушеного права, визнання недійсним і скасування державної реєстрації договору оренди земельної ділянки та повернення земельної ділянки,

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2018 року Громадське формування з охорони громадського порядку Екологічний патруль звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , МПП Оріль, Магдалинівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, Личківської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, треті особи: Міністерство екології та природних ресурсів України, Прокуратура Дніпропетровської області, Дніпропетровська обласна державна адміністрація, про визнання порушеного права, визнання недійсним і скасування державної реєстрації договору оренди земельної ділянки та повернення земельної ділянки.

Позовна заява, з урахуванням уточнень, мотивована тим, що діяльність позивача здійснюється на території міста Дніпра та Дніпропетровської області та зазначало, що 01.08.2003 року між МПП Оріль та Магдалинівською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області було укладено договір № 4 оренди земельної ділянки розміром 350,40 га, в тому числі ріллі 16,18 га, пасовищ 334,22 га.

Передана в оренду земельна ділянка знаходиться на території Личківської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області.

Місцезнаходження земельної ділянки та суміжні землекористувачі не визначені в плані (схемі).

Відповідно до п.2.1 зазначеного договору: «Мета використання земельної ділянки: Земельна ділянка передається в оренду для сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва».

Відповідно до розділу «Права та обов`язки сторін», орендар (МПП Оріль), зобов`язується, зокрема: протягом дії договору не змінювати цільове призначення земельної ділянки, визначене в п.2.1, не допускати погіршення екологічного стану й родючості земельної ділянки, відповідати й платити за всі витрати, пов`язані з використанням земельної ділянки, ...використовувати земельну ділянку та здійснювати комплекс заходів щодо охорони орендованих земель згідно з чинним законодавством...»

Відповідно до «Охоронного зобов`язання» від 27.11.2008 року, Магдалинівська районна державна адміністрація Дніпропетровської області прийняло під охорону заповідний об`єкт «Ладшафтний заказник «Приорільський» загальнодержавного значення, площею 5823,0 га, створений відповідно до Указу Президента України від 09.12.2018 року, за № 1341/98 з метою збереження і відтворення заплавно-терасового природного комплексу із типовими і унікальними для різнотравно-типчаково-ковилового степу солонцевими, солончаковими, лучними і дібровними екосистемами, а також з метою збереження і відновлення чисельності популяцій багатьох рідкісних видів рослин і тварин.

Заповідний об`єкт розташований в межах Магдалинівського району і входить до складу природно-заповідного фонду України, який охороняється як національне надбання і є складовою частиною світової системи природних територій та об`єктів, що перебувають під особливою охороною.

Землекористувач Магдалинівська районна державна адміністрація Дніпропетровської області бере під охорону вищеназваний об`єкт і зобов`язується дотримуватися екологічних вимог при використанні природних ресурсів згідно зі статтею 40 закону України Про охорону навколишнього природного середовища, а також провести відмежування заповідного об`єкту в натурі, оформити його відповідними знаками та інформативними матеріалами, нанести такі межі на відповідні планово-картографічні матеріали.

На території ландшафтного заказника забороняється господарська та інша діяльність, яка суперечить меті створення і завданням ландшафтного заказника, а також вимогам цього режиму та природоохоронному законодавству, а саме (зокрема): пошкодження, заготівля та знищення водної і водно-болотної рослинності; розорювання земель - за винятком заходів по обмеженню розповсюдження пожеж та зазначених для цієї мети земельних угідь; передача у господарське використання окремих земельних ділянок...»

Згідно графічних матеріалів, наданих позивачу Департаментом екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної державної адміністрації, можна зробити висновок, що передана в оренду земельна ділянка знаходиться на території вищезазначеного заповідного об`єкту «Ладшафтний заказник «Приорільський».

Таким чином, передача в оренду та використання земельної ділянки території вищезазначеного заповідного об`єкту «Ладшафтний заказник «Приорільський» повинні були відбуватися з дотриманням закону, зокрема, зазначенням у договорі відповідних обмежень.

Позивачем, а також Державною екологічною інспекцією у Дніпропетровській області було встановлено факт розорювання МПП Оріль значної кількості орендованої земельної ділянки, що є прямим грубим порушенням закону та умов зазначеного договору оренди земельної ділянки (лист від 04.05.2018 року).

Таким чином, позивач вважав, що в результаті укладення спірного договору оренди земельної ділянки буде вчинено значний негативний вплив діяльністю МПП Оріль на навколишнє середовище, стан здоров`я та безпеки людей, умови життя людей, що є порушенням гарантованого Конституцією України права на безпечне для життя і здоров`я довкілля, а також інтересів позивача щодо сподівання на забезпечення державними органами реалізації цього права.

Крім того, позивач зазначав, що всупереч вимогам ст.ст. 13, 14 Закону Про оренду землі, в редакції, чинній на дату укладення та реєстрації договору оренди земельної ділянки № 4 від 01.08.2003 року, згідно якого в оренду надано земельну ділянку розміром 350,40 га, в тому числі ріллі 16,18 га, пасовищ 334,22 га, не містить плану (схеми) земельної ділянки.

Зазначений факт порушує права та інтереси позивача, зважаючи на ту обставину, що невизначеність у договорі як меж орендованої земельної ділянки, так і меж, ділянок для ріллі та пасовищ становить пряму загрозу знищення прийнятого під охорону заповідний об`єкт «Ладшафтний заказник «Приорільський» загальнодержавного значення.

Спірний договір оренди земельної ділянки не містить визначених умов нарахування (встановлення розміру) орендної плати.

В розділі «Предмет договору» договору оренди земельної ділянки міститься згадка про «нормативну оцінку державного органу земельних ресурсів, яка становить 913 660,56 грн. В той же час, відповідно до частини першої п.2.2 договору зазначено: «...Орендар сплачує Орендодавцю орендну плату у грошовій формі (гривнях) у розмірі 1% від вартості земельної ділянки..». Посилань на залежність розміру орендної плати від розміру грошової оцінки земельної ділянки договір оренди не містить.

Таким чином, позивачем не вбачається врегулювання можливості однозначного визначення розміру орендної плати в договорі, а отже спірний договір оренди земельної ділянки не містить такої істотної умови як розмір орендної плати.

Також, договір не містить такої істотної умови як форма платежу та порядку перегляду внесення орендної плати. Проте, у п.2.2 договору зазначено: «...Орендар сплачує Орендодавцю орендну плату у грошовій формі (гривнях) у розмірі 1% від вартості земельної ділянки..»

Зазначений факт порушує права та інтереси позивача, зважаючи на ту обставину, що через невизначеність у договорі розміру орендної плати, Магдалинівська районна державна адміністрація може не мати належних фінансових можливостей задля забезпечення взятих на себе зобов`язань з охорони заповідного об`єкту «Ладшафтний заказник «Приорільський» загальнодержавного значення.

В спірному договорі оренди земельної ділянки не зазначені передбачені законом існуючі обмеження використання орендованої земельної ділянки, а саме, вищенаведені у цьому позові обмеження, встановлені Охоронним зобов`язанням від 27.11.2008 року, згідно якого Магдалинівською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області було прийнято під охорону заповідний об`єкт «Ладшафтний заказник «Приорільський» загальнодержавного значення.

Зазначений факт порушує права та інтереси позивача, зважаючи на ту обставину, що не зазначення у договорі відповідних обмежень використання орендованої земельної ділянки становить пряму загрозу знищення прийнятого під охорону заповідний об`єкту «Ладшафтний заказник «Приорільський» загальнодержавного значення.

Щодо позовних вимог до відповідача ОСОБА_1 , позивач зазначав, що влітку 2017 року на підстав розуміння вимог ст.ст. 244, 1007 ЦК України, на підставі усного договору-доручення, укладеного між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 , останній на безоплатній основі в усній формі зобов`язався скласти позов до відповідача МПП Оріль та бути представником позивача в суді, але зазначеного зобов`язання не виконав, спричинивши позивачу моральну та матеріальну шкоду.

Ураховуючи викладене, позивач просив суд: визнати порушеним його права, визначені ст. 244 ЦК України в частині невиконання усного договору-доручення, укладеного в усній формі між ним та відповідачем ОСОБА_1 ; визнати недійсним договір оренди земельної ділянки № 4 від 01.08.2003 року, укладений між малим МПП Оріль та Магдалинівською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області, посвідчений 01.08.2003 року приватним нотаріусом Магдалинівського районного нотаріального округу Кудрявцевим О.О.; скасувати державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки № 4 від 01.08.2003 року, укладеного між МПП Оріль та Магдалинівською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області, посвідченого 01.08.2003 року приватним нотаріусом Магдалинівського районного нотаріального округу Кудрявцевим О.О.; зобов`язати МПП Оріль протягом 10 днів з дати набрання чинності судовим рішенням повернути у первісному стані земельну ділянку, орендовану договором оренди земельної ділянки № 4 від 01.08.2003 року, укладеним між МПП Оріль та Магдалинівською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області, посвідченим 01.08.2003 року приватним нотаріусом Магдалинівського районного нотаріального округу Кудрявцевим О.О.

Рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 13.11.2018 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі Громадське формування з охорони громадського порядку Екологічний патруль, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в частині до відповідачів - Малого приватного підприємства Оріль, Магдалинівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, Личківської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, треті особи: Міністерство екології та природних ресурсів України, Прокуратура Дніпропетровської області, Дніпропетровська обласна державна адміністрація про визнання недійсним договору оренди, скасування державної реєстрації договору оренди земельної ділянки та зобов`язання повернути земельну ділянку.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають встановленим обставинам.

У відзиві на апеляційну скаргу, відповідач МПП Оріль просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а скаргу позивача без задоволення.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції установлено, що 01.08.2003 року між МПП Оріль та Магдалинівською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області було укладено договір № 4 оренди земельної ділянки розміром 350,40 га, в тому числі ріллі 16,18 га, пасовищ 334,22 га.

Передана в оренду земельна ділянка знаходиться на території Личківської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області.

Відповідно до п.2.1 зазначеного договору: «Мета використання земельної ділянки: Земельна ділянка передається в оренду для сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва».

Відповідно до розділу «Права та обов`язки сторін», орендар (МПП Оріль), зобов`язується, зокрема: протягом дії договору не змінювати цільове призначення земельної ділянки, визначене в п.2.1, не допускати погіршення екологічного стану й родючості земельної ділянки, відповідати й платити за всі витрати, пов`язані з використанням земельної ділянки, ...використовувати земельну ділянку та здійснювати комплекс заходів щодо охорони орендованих земель згідно з чинним законодавством...»

Відповідно до «Охоронного зобов`язання» від 27.11.2008 року, Магдалинівська районна державна адміністрація Дніпропетровської області прийняло під охорону заповідний об`єкт «Ладшафтний заказник «Приорільський» загальнодержавного значення, площею 5823,0 га, створений відповідно до Указу Президента України від 09.12.2018 року, за № 1341/98 з метою збереження і відтворення заплавно-терасового природного комплексу із типовими і унікальними для різнотравно-типчаково-ковилового степу солонцевими, солончаковими, лучними і дібровними екосистемами, а також з метою збереження і відновлення чисельності популяцій багатьох рідкісних видів рослин і тварин.

Заповідний об`єкт розташований в межах Магдалинівського району і входить до складу природно-заповідного фонду України, який охороняється як національне надбання і є складовою частиною світової системи природних територій та об`єктів, що перебувають під особливою охороною.

Землекористувач Магдалинівська районна державна адміністрація Дніпропетровської області бере під охорону вищеназваний об`єкт і зобов`язується дотримуватися екологічних вимог при використанні природних ресурсів згідно зі статтею 40 закону України Про охорону навколишнього природного середовища, а також провести відмежування заповідного об`єкту в натурі, оформити його відповідними знаками та інформативними матеріалами, нанести такі межі на відповідні планово-картографічні матеріали.

На території ландшафтного заказника забороняється господарська та інша діяльність, яка суперечить меті створення і завданням ландшафтного заказника, а також вимогам цього режиму та природоохоронному законодавству, а саме (зокрема): пошкодження, заготівля та знищення водної і водно-болотної рослинності; розорювання земель - за винятком заходів по обмеженню розповсюдження пожеж та зазначених для цієї мети земельних угідь; передача у господарське використання окремих земельних ділянок...»

Влітку 2017 року на підстав розуміння вимог ст.ст. 244, 1007 ЦК України, на підставі усного договору-доручення, укладеного між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 , останній на безоплатній основі в усній формі зобов`язався скласти позов до відповідача МПП Оріль та бути представником позивача в суді.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не наведено в чому полягає порушення його прав та законних інтересів, для захисту яких він звернувся до суду. Крім того, позивачем не доведено, яким чином оспорюваний ним договір оренди земельної ділянки, не будучи стороною за цим договором, порушує його права та законні інтереси.

Однак, колегія суддів погодитися з такими висновками суду не може, виходячи з наступного.

Згідно з статтями 4, 13 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Способи захисту цивільних прав та інтересів передбачені статтею 16 ЦК України, за положеннями якої під способами захисту суб`єктивних цивільних прав є закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Особа, право якої порушено, може скористатися відповідно до статті 16 ЦК України, не любим, а цілком конкретним способом захисту свого права.

Апеляційним судом встановлено та не заперечувалося представниками позивача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог в тому числі і до ОСОБА_1 позивачем оскаржується, однак будь-яких вимог до відповідача ОСОБА_1 позивачем, як апелянтом, за наслідками апеляційного перегляду, не заявлено.

Відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог до відповідача ОСОБА_1 про визнання порушення права позивача, визначені ст. 244 ЦК України в частині невиконання усного договору-доручення, укладеного в усній формі між Позивачем і Відповідачем-1 з підстав недоведеності. Крім того, судом апеляційної інстанції в ході розгляду справи було встановлено, що предмет та підстави спору, визначений позивачем до інших відповідачів не стосується взаємовідносин позивача з відповідачем ОСОБА_1 та зазначені відносини не є взаємоповязаними. Тому, рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог до відповідача ОСОБА_1 підлягає залишенню без змін.

Переглядаючи оскаржуване рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 13 листопада 2018 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог позивача до відповідачів МПП Оріль, Магдалинівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, Личківської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, треті особи: Міністерство екології та природних ресурсів України, Прокуратура Дніпропетровської області, Дніпропетровська обласна державна адміністрація, про визнання недійсним договору оренди, скасування державної реєстрації договору оренди земельної ділянки та зобов`язання повернути земельну ділянку, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно ч.1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

За приписами п.1 ч.1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають зокрема при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно ст. 12 ГПК України господарським судам підвідомчі: 1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім: спорів про приватизацію державного житлового фонду; спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов; спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін; спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів; інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів; 2) справи про банкрутство; 3) справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції; 4) справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов`язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів; 5) справи у спорах щодо обліку прав на цінні папери; 6) справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб`єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів; 7) справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов`язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України; 8) справи за заявами про затвердження планів санації боржника до порушення справи про банкрутство. Підвідомчий господарським судам спір може бути передано сторонами на вирішення третейського суду, крім спорів про визнання недійсними актів, а також спорів, що виникають при укладанні, зміні, розірванні та виконанні господарських договорів, пов`язаних із задоволенням державних потреб, спорів, передбачених пунктом 4 частини першої цієї статті, та інших спорів, передбачених законом. Рішення третейського суду може бути оскаржено в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких справа має розглядатися за правилами певного виду судочинства, є, насамперед, характер спірних правовідносин, їх суб`єктний склад і предмет спору.

Справи у спорах, що виникають із приватноправових відносин, у яких беруть участь суб`єкти господарської діяльності, проте предмет спору в яких безпосередньо стосується прав і обов`язків фізичних осіб, підлягають розгляду за правилами цивільного судочинства.

Колегією суддів установлено та це підтверджується матеріалами справи, що позивач та відповідачі по справі є юридичні особи, в зв`язку з чим вказаний спір є господарським і не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи те, що суб`єктний склад учасників спору відповідає ст. 1 Господарського процесуального кодексу України, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер, а тому позовні вимоги Громадського формування з охорони громадського порядку Екологічний патруль до МПП Оріль, Магдалинівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, Личківської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, треті особи: Міністерство екології та природних ресурсів України, Прокуратура Дніпропетровської області, Дніпропетровська обласна державна адміністрація, про визнання недійсним договору оренди і скасування державної реєстрації договору оренди земельної ділянки та зобов`язання повернути земельну ділянку, не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Колегія суддів звертає увагу, що позивач не позбавлений права захистити своє право шляхом пред`явлення позову в порядку господарського судочинства.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог Громадського формування з охорони громадського порядку Екологічний патруль до МПП Оріль, Магдалинівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, Личківської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, треті особи: Міністерство екології та природних ресурсів України, Прокуратура Дніпропетровської області, Дніпропетровська обласна державна адміністрація, про визнання недійсним договору оренди і скасування державної реєстрації договору оренди земельної ділянки та зобов`язання повернути земельну ділянку скасувати, а провадження у справі в цій частині позовних вимог - закрити.

Згідно із частиною 1 статті 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Оскільки колегія суддів дійшла висновку про те, що спір між юридичними особами належить до юрисдикції господарських судів, то він не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Ураховуючи викладене, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 13.11.2018 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог Громадського формування з охорони громадського порядку Екологічний патруль до МПП Оріль, Магдалинівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, Личківської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, треті особи: Міністерство екології та природних ресурсів України, Прокуратура Дніпропетровської області, Дніпропетровська обласна державна адміністрація, про визнання недійсним договору оренди і скасування державної реєстрації договору оренди земельної ділянки та зобов`язання повернути земельну ділянку скасуванню із закриттям провадження у справі в цій частині. В іншій частині рішення суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 259,268,374,376,381,382,383,384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Громадського формування з охорони громадського порядку Екологічний патруль задовольнити частково.

Рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 13 листопада 2018 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог Громадського формування з охорони громадського порядку Екологічний патруль до Малого приватного підприємства Оріль, Магдалинівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, Личківської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, треті особи: Міністерство екології та природних ресурсів України, Прокуратура Дніпропетровської області, Дніпропетровська обласна державна адміністрація, про визнання недійсним договору оренди і скасування державної реєстрації договору оренди земельної ділянки та зобов`язання повернути земельну ділянку скасувати.

Провадження у справі в частині позовних вимог Громадського формування з охорони громадського порядку Екологічний патруль до Малого приватного підприємства Оріль, Магдалинівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, Личківської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, треті особи: Міністерство екології та природних ресурсів України, Прокуратура Дніпропетровської області, Дніпропетровська обласна державна адміністрація, про визнання недійсним договору оренди і скасування державної реєстрації договору оренди земельної ділянки та зобов`язання повернути земельну ділянку закрити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П. Красвітна

І.А. Єлізаренко