Ухвала

Іменем України

17 липня 2019 року

місто Київ

справа № 592/18382/18

провадження № 61-3787ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Яремка В. В.,

учасники справи:

заявник - Сумська міська рада,

особа, яка подала апеляційну скаргу, - фізична особа-підприємець ОСОБА_1,

розглянув касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 05 грудня 2018 року у складі судді Катрич О. М. та постанову Сумського апеляційного суду від 06 червня 2019 року у складі колегії суддів: Хвостик С. Г., Криворотенко В. І., Левченко Т. А.,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2018 року Сумська міська рада звернулася до суду із заявою про забезпечення позову до його пред`явлення.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 05 грудня 2018 року заяву про забезпечення позову задоволено частково. Заборонено ОСОБА_2 , фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 здійснювати будівництво, в тому числі нове будівництво, реконструкцію, реставрацію, капітальний ремонт будівель і споруд на земельній ділянці за кадастровим номером НОМЕР_1 , площею 0,0600 га, за адресою: АДРЕСА_1 , до вирішення справи по суті.

Постановою Сумського апеляційного суду від 06 червня 2019 року ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 05 грудня 2018 року залишено без змін.

Рішення судів першої та апеляційної інстанцій обґрунтовувались тим, що між сторонами виник спір з приводу відповідності розпочатого ОСОБА_2 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 будівництва (реконструкції) містобудівному законодавству, що розташоване на належній територіальній громаді м. Суми земельній ділянці, яка ними орендується.

У касаційній скарзі, поданій у липні 2019 року до Верховного Суду засобами поштового зв`язку, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 просив скасувати ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 05 грудня 2018 року та постанову Сумського апеляційного суду від 06 червня 2019 року, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Касаційна скарга обґрунтовувалась тим, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 є співвласником частини нежитлового приміщення - будівлі квіткового павільйону, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить йому та його дружині ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності. На переконання фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , суди неправильно визначили захід забезпечення позову, оскільки встановили вид забезпечення позову, який не стосується предмета поданого 11 грудня 2018 року Сумською міською радою позову.

Верховний Суд, дослідивши подану касаційну скаргу, оскаржуване судове рішення, зробив висновок, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За правилом пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до частини п`ятої статті 394 ЦПК України у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач.

За правилом частини п`ятої статті 394 ЦПК України, якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Зі змісту оскаржуваних судових рішень Верховний Суд встановив, що касаційна скарга є очевидно необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо її незаконності та неправильності.

Такий висновок суд зробив з огляду на таке.

Відповідно до частин першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде ухвалене на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому при виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Інститут забезпечення позову спрямований на упередження можливих несумлінних дій відповідача, що в цьому випадку може знайти прояв у продовженні будівництва ОСОБА_2 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 на земельній ділянці, будівництво на якій оспорюється на невідповідність містобудівному законодавству, а тому незабезпечення позову може призвести у майбутньому до утруднення виконання рішення суду, у разі задоволення позову, або взагалі стане неможливим.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає у тому, що ним захищаються правомірні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягнути за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає однаковою мірою інтереси як позивача, так і відповідача.

При розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем (заявником) на підтвердження своїх вимог, пересвідчиться, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою з`явою, позовним вимогам.

Судами встановлено, що між сторонами існує спір з приводу відповідності розпочатого ОСОБА_2 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 будівництва (реконструкції) містобудівному законодавству, що розташоване на належній територіальній громаді м. Суми земельній ділянці, яка ними орендується, а саме: земельній ділянці за кадастровим номером НОМЕР_1 , площею 0, 0600 га, за адресою: АДРЕСА_1 .

Суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов правильного висновку про те, що при продовженні будівництва та інших робіт на земельній ділянці за кадастровим номером НОМЕР_1 , площею 0,0600 га, за адресою: АДРЕСА_1 , до вирішення спору по суті, існує дійсна загроза порушення прав осіб, зазначених у заяві: мешканців м. Суми, оскільки огорожа неправомірно встановлена на тротуарі по вул. Засумській, а частина відповідної огорожі знаходиться на території Комунальної установи «Сумська гімназія № 1», де відповідачами також встановлені ворота. Наведені обставини свідчать про наявність підстав вважати, що невжиття забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову, а тому обґрунтовано забезпечив майбутній позов шляхом заборони ОСОБА_2 та фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 здійснювати будівництво (реконструкцію) на зазначеній земельній ділянці. Вид забезпечення позову є співмірним із вимогами, про намір заявлення яких заявник повідомив суд.

Враховуючи, що зазначені у касаційній скарзі доводи щодо порушення норм матеріального та процесуального права судами першої та апеляційної інстанцій не знайшли свого підтвердження, правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, що свідчить про необґрунтованість скарги, а отже відсутні підстави для відкриття касаційного провадження.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п`ятою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 05 грудня 2018 року та постанову Сумського апеляційного суду від 06 червня 2019 року за заявою Сумської міської ради про забезпечення позову відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття судом та оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Погрібний

А. С. Олійник

В. В. Яремко