Провадження № 22ц-824/5781/19 Доповідач в суді ІІ інстанції Мельник Я.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(у порядку письмового провадження)

22 липня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: судді-доповідача Мельника Я.С., суддів Іванової І.В. та Матвієнко Ю.О.,-

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 13 грудня 2018 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У листопада 2018 року представник АТ «КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що ОСОБА_1 відповідно до підписаної анкети-заяви від 13 жовтня 2015 року отримав кредит у розмірі 5 000, 00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Вказує, що внаслідок неналежного виконання відповідачем умов договору, станом на 30.04.2018 року він має заборгованість у розмірі 13 393, 74 грн., що складається з: 5774, 15 грн. - заборгованості за кредитом, 2347, 31 грн. - заборгованості за відсотками, 4158, 29 грн. - заборгованості за пенею, а також 1113, 99 грн. штрафів, які він просить стягнути на користь банку.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 13 грудня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із цим рішенням, представник АТКБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, посилається зокрема на те, що відповідач погодився із умовами і правилами надання банківських послуг та тарифами банку, які викладені на сайті банку, підписавши анкету-заяву на отримання кредитних коштів, однак порушив умови кредитного договору, через що вважає висновок суду про відмову у задоволенні решти позовних вимог необґрунтованим.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи і вимоги апеляційної скарги, вважає необхідним її задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи і у такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було надано належних і допустимих доказів на підтвердження своїх вимог, через що підстави для задоволення позову відсутні.

Проте, колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками суду першої, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 відповідно до підписаної анкети-заяви від 13 жовтня 2015 року отримав кредит у розмірі 5 000, 00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

ОСОБА_1 зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених вказаним договором.

Проте, позивач вважає, що відповідач належним чином не виконав умов кредитного договору, внаслідок чого за ним рахується заборгованість у розмірі 13 393, 74 грн., що складається з: 5774, 15 грн. - заборгованості за кредитом, 2347, 31 грн. - заборгованості за відсотками, 4158, 29 грн. - заборгованості за пенею, а також 1113, 99 грн. штрафів, які він просить стягнути на користь банку.

Крім того, апелянтом було надано виписку по кредитному рахунку ОСОБА_1 за картою № НОМЕР_1 , з якої вбачається факт користування відповідачем кредитними коштами (а.с.62).

Також позивач надав суду фотокопію витягів із тарифів та Умов і Правил надання банківських послуг, з яких вбачається, що вони не містять підпису відповідача.

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України).

Умови та правила надання банківських послуг повинні містити підпис позичальника, та саме з цього моменту такі умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору.

Аналогічна позиція висловлена в правових висновках, що викладені в ухвалах Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (№6-16цс15), від 22 березня2017 року (6-2320цс16) та постанові Верховного Суду від 03 квітня 2019 року № 61-33662св18.

Згідно із частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Отже, у частині першій статті 1048 ЦК України, що має диспозитивний характер, установлена презумпція оплатності позики, яка діє за умов, якщо безоплатний характер відносин позики прямо не передбачений ЦК України, іншими законодавчими актами або конкретним договором.

Таким чином, законом передбачено право позикодавця на одержання від позичальника суми позики та винагороди (процентів за користування позикою) у разі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Винагорода для позикодавця встановлюється у формі процентів від суми, що надається у позику, розмір яких визначається сторонами в договорі позики, або, якщо такий розмір процентів не встановлений, він визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 02 липня 2014 року у справі № 6-36цс14.

Таким чином, перевіривши законність і обґрунтованість рішення у межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що місцевий суд належним чином не з`ясував усіх обставин справи та вищевказаних вимог закону не врахував, зокрема не взяв до уваги того, що відповідач користувався кредитними коштами, проте своїх обов`язків щодо їх повернення та сплати відсотків за користування ними не виконав, через що, на думку колегії, місцевий суд дійшов необґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

При цьому, колегія суддів виходить з того, що Умови і правила надання банківських послуг відповідачем не підписані, однак вказаний кредитний договір не є безоплатним у розумінні норм частини другої статті 1048 ЦК України, тому колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу за тілом кредиту а також заборгованості за відсотками за користування коштами.

За таких обставин, оскільки користування банківськими кредитом не є безпроцентним, то згідно вимог ст. 536, ст.1048 ЦК України з відповідача на користь банку підлягають стягненню 5 774, 15 грн. заборгованості за тілом кредиту, а також заборгованості за відсотками у розмірі 849, 96 грн., виходячи з розміру боргу 5 774, 15 грн. з 14 грудня 2017 року, тобто з часу його виникнення, і по 22 жовтня 2018 року з урахуванням облікових ставок НБУ, які діяли в цей період.

Оскільки ОСОБА_1 судове рішення не оскаржив, то суд апеляційної інстанції перевіряє рішення лише у межах доводів і вимог апеляційної скарги, відповідно до ст. 367 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги АТ КБ «ПриватБанк» про те, що сторони належним чином досягли згоди щодо змісту договору про надання банківських послуг, який включає заяву позичальника «Умови та правила надання банківських послуг», «Тарифи банку», в тому числі досягли згоди щодо розміру процентів та штрафних санкцій, колегія суддів не приймає до уваги як такі, що не ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги частково заслуговують на увагу, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 259, 369, 374, 376 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 13 грудня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН - НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (код ЄДРПОУ - 14360570) 5 774 грн. 15 коп. - заборгованості за тілом кредиту та 849 грн. 96 коп. - заборгованості за відсотками, а всього - 6 624 (шість тисяч шістсот двадцять чотири) грн. 11 коп., а також 881 грн. судових витрат.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді: