Провадження № 2/761/6434/2019
У Х В А Л А

17 липня 2019 року суддя Шевченківського районного суду міста Києва Рибак М.А., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю"Фінансова компанія "Приватні інвестиції" про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з вказаною позовною заявою, відповідно до якої просить суд стягнути з відповідача на її користь перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог у розмірі 684 444,47 грн.

За загальним правилом, визначеним ч. 2 ст. 27 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Разом з тим, ч. 1 ст. 30 ЦПК України визначено правило виключної підсудності, відповідно до якого позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

При цьому, згідно роз`яснень, які містяться в п. 42 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» від 1 березня 2013 року № 3, виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог у розмірі 684 444,47 грн. Відповідно до п. 1.3 Договору іпотеки, копія якого долучена до матеріалів позову, предметом іпотеки є нерухоме майно: трикімнатна квартира, загальною площею 65,5 кв.м, розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, спір між сторонами виник з приводу нерухомого майна, а тому в даному випадку слід застосувати правила виключної підсудності, у зв`язку з чим підстави для розгляду даної позовної заяви Шевченківським районним судом м.Києва відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

З огляду на зазначене, суддя приходить до висновку про направлення справи за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю"Фінансова компанія "Приватні інвестиції" про стягнення коштів за підсудністю до Жовтневого районного суду м. Харкова.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 27, 31, 259, 260 ЦПК України, суддя -

У Х В А Л И В:

Передати справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Приватні інвестиції" про стягнення коштів за територіальною підсудністю до Жовтневого районного суду м. Харкова.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СУДДЯ М.А. РИБАК