Постанова

Іменем України

03 липня 2019 року

м. Київ

справа № 441/1694/15-ц

провадження № 61-11768св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: головуючого - Ступак О. В. (суддя-доповідач),

суддів: Гулейкова І. Ю., Олійник А. С.,

Погрібного С. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , Суховільська сільська рада Городоцького району Львівської області, відділ Держгеокадастру у Городоцькому районі Львівської області,

третя особа - Реєстраційна служба Городоцького районного управління юстиції у Львівській області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Городоцького районного суду Львівської області від 03 березня 2016 року у складі судді Ференц О. І. та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 20 квітня 2017року у складі колегії суддів: Струс Л. Б., Ванівського О. М., Шандри М. М.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів

У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , Суховільської сільської ради Городоцького району Львівської області, відділу Держгеокадастру у Городоцькому районі Львівської області, третя особа - Реєстраційна служба Городоцького районного управління юстиції у Львівській області, про визнання незаконним та скасування рішення сільської ради, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування запису у поземельній книзі та кадастрового номера земельної ділянки.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що згідно з державним актом на право приватної власності на землю вона є власником земельної ділянки площею 0,2351 га по АДРЕСА_1 , цільове призначення земельної ділянки - для обслуговування житлового будинку. Суміжним землекористувачем є ОСОБА_2 . Він був передбачений ще свідоцтвом на забудову садиби. У липні 2015 року із розмови із сусідкою ОСОБА_2 їй стало відомо про те, що остання вказаний заїзд долучила до своєї земельної ділянки та оформила право власності. Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11 вересня 2015 року ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0,1012 га, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 .

Вказувала, що з акта встановлення і узгодження зовнішніх меж земельної ділянки ОСОБА_2 убачається, що заїзд (дорога) приєднана до земельної ділянки ОСОБА_2 , що підтверджується погодженням сусіднього землекористувача ОСОБА_4 . Крім того, в абрисі земельної ділянки ОСОБА_2 спірний заїзд вже не зазначений. Натомість в акті встановлення та узгодження зовнішніх меж землекористування земельної ділянки ОСОБА_4 від 22 серпня 2011 року № 1 спірний заїзд зазначений та відмічений як землі загального користування (проїзд). Таким чином, приймаючи рішення від 13 липня 2012 року № 359 про надання ОСОБА_2 дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою на земельну ділянку площею 0,1839 га, яка включає заїзд (дорогу), Суховільська сільська рада порушила її права та інтереси, оскільки позбавила її доступу до належної їй земельної ділянки та незаконно дала дозвіл на оформлення права власності на землі загального користування. Крім того, вона як суміжний землекористувач не підписувала акт узгодження меж земельної ділянки ОСОБА_2 , підпис у зазначеному акті біля її прізвища їй не належить.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просилавизнати незаконним та скасувати рішення Суховільської сільської ради від 13 липня 2012 року № 359 «Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, посвідчуючих право власності на земельну ділянку, призначену для обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_2 », визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 28 липня 2014 року № 24804689, видане ОСОБА_2 Реєстраційною службою Городоцького районного управління юстиції у Львівській області та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 14732761, від 28 липня 2014 року на земельну ділянку площею 0,1012 га по АДРЕСА_1 , зобов`язати відділ Державного земельного агентства у Городоцькому районі скасувати запис у Поземельній книзі та скасувати кадастровий номер вказаної земельної ділянки.

Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 03 березня 2016року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано недійсним та скасовано рішення Суховільської сільської ради Городоцького району Львівської області від 13 липня 2012 року № 359 «Про надання дозволу гр. ОСОБА_2 на розроблення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності громадян на земельні ділянки». Визнано недійсним та скасовано свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 , індексний номер 24804689, видане ОСОБА_2 28 липня 2014 року Реєстраційною службою Городоцького районного управління юстиції Львівської області. Зобов`язано державного кадастрового реєстратора скасувати запис у Поземельній книзі про реєстрацію земельної ділянки площею 0,1012 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 . У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив із того, що при наданні дозволу ОСОБА_2 на розроблення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують її право на земельну ділянку площею 0,1839 га, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1 , Суховільською сільською радою Городоцького району Львівської області не враховано інтереси суміжного землекористувача ОСОБА_1 , чим фактично позбавлено її можливості вільно користуватися її власністю та не враховано вимог статті 83 ЗК України у частині неможливості передачі у приватну власність земель загального користування, якими є, в тому числі проїзди, таке рішення сільської ради, а також свідоцтво про право власності на нерухоме майно № НОМЕР_2 , видане 28 липня 2014 року Реєстраційною службою Городоцького районного управління юстиції Львівської області на ім`я ОСОБА_2 на підставі такого рішення, підлягають визнанню недійсними та скасуванню.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 20 квітня 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходив із того, що спір, який має місце між позивачем та відповідачем, відноситься до приватноправового, а отже, підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги, позиції інших учасників

У травні 2017 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Городоцького районного суду Львівської області від 03 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 20 квітня 2017 року, в якій просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Вказує на те, що примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об`єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану. Рішенням зборів уповноважених членів колгоспу «Заповіт Леніна» скаржник 22 квітня 1986 pоку отримала земельну ділянку для будівництва будинку. Всі дозволи вона отримала, про що свідчить будівельний паспорт на забудову земельної ділянки. Позивач пропустила строк позовної давності для звернення до суду із цим позовом. Головуюча у колегії суддів цивільної палати Апеляційного суду Львівської області Струс Л. Б. була суддею Городоцького районного суду Львівської області і не виключено, що можливо зіграли корпоративні інтереси.

У липні 2017 року на адресу суду надійшли заперечення представника ОСОБА_1 - ОСОБА_5 на касаційну скаргу, згідно з якими відповідачем при розгляді справи в суді першої інстанції не заявлялась вимога про застосування терміну позовної давності.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 червня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі та надано строк для подання заперечень на касаційну скаргу.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 жовтня 2017 року справу призначено до судового розгляду.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У березні 2018 року зазначену справу передано до Верховного Суду.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400цього Кодексу.

За змістом частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Позиція Верховного Суду

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки їх ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Судові рішення судів першої й апеляційної інстанцій відповідають вимогам статей ЦПК України щодо законності та обґрунтованості.

Судом установлено, що ОСОБА_1 на підставі державного акта на право приватної власності на землю від 07 серпня 1998 року серії НОМЕР_3 належить на праві приватної власності земельна ділянка для обслуговування житлового будинку площею 0,4311 га в межах згідно з планом на території Суховільської сільської ради. Земельна ділянка ОСОБА_1 у точках «В-А» межує із земельною ділянкою ОСОБА_6 , у точках «А-Б» земельна ділянка ОСОБА_1 межує із землями загального користування.

Відповідно до свідоцтва на забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР, виданого забудовнику ОСОБА_7 , чоловіку позивача, до земельної ділянки ОСОБА_7 дійсно існував спільний заїзд вздовж земельної ділянки ОСОБА_8 (тепер земельна ділянка ОСОБА_2 ).

Актом встановлення та узгодження зовнішніх меж земельної ділянки, яка передається у приватну власність, встановлено і узгоджено межі земельної ділянки ОСОБА_2 , яка розташована по АДРЕСА_1 . У точках від «Г» до «А» земельна ділянка відповідача межує із земельною ділянкою ОСОБА_1 , при цьому суміжним землекористувачем ОСОБА_2 у точках від «А» до «Б» вказано також ОСОБА_4 , хоча згідно зі свідоцтвом на забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР, виданого забудовнику ОСОБА_7 , у цьому місці між земельними ділянками ОСОБА_8 (тепер земельна ділянка ОСОБА_2 ) та ОСОБА_4 був спільний заїзд, тобто земельна ділянка попереднього власника ОСОБА_8 межувала із землями загального користування, а не із земельною ділянкою ОСОБА_4 , як вказано в акті встановлення та узгодження зовнішніх меж земельної ділянки ОСОБА_2 .

Так само узгоджено зовнішні межі земельної ділянки ОСОБА_2 в акті 1 встановлення та узгодження зовнішніх меж землекористування земельної ділянки на території Суховільської сільської ради Городоцького району Львівської області від 22 серпня 2011 року.

Відповідно до технічної документації із землеустрою щодо переоформлення державного акта на право власності на земельні ділянки ОСОБА_4 , у точках від «А» до «Г» її земельна ділянка межує із землями загального користування, ні ОСОБА_2 , ні попереднього власника ОСОБА_8 як суміжних землекористувачів ОСОБА_4 вказано не було.

Рішенням Суховільської сільської ради Городоцького району Львівської області від 13 липня 2012 року № 359 ОСОБА_2 надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо складення документів, що посвідчують право на земельну ділянку площею 01839 га, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Відповідно до технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку ОСОБА_2 , проїзду між її земельною ділянкою та земельною ділянкою ОСОБА_4 немає і остання узгоджувала з нею межі земельної ділянки як суміжний землекористувач, що фактично підтверджує включення існуючого проїзду у земельну ділянку ОСОБА_2 , хоча в абрисі земельної ділянки ОСОБА_2 убачаються межі проїзду до земельної ділянки ОСОБА_1 .

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна від 11 вересня 2015 року ОСОБА_2 на праві приватної власності в цілому належить земельна ділянка площею 0,1012 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по АДРЕСА_1 , кадастровий номер НОМЕР_4 , підстава виникнення права власності - свідоцтво про право власності на нерухоме майно № НОМЕР_2 , видане 28 липня 2014 року Реєстраційною службою Городоцького районного управління юстиції Львівської області.

Нормативно-правове обґрунтування

Згідно з частиною другою статті 158 ЗК Українивиключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.

Частиною четвертою статті 83 ЗК Українивизначено, що до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізація відходів, тощо).

Стаття 13 Закону України «Про благоустрій населених пунктів»визначає що до об`єктів благоустрою населених пунктів належать території загального користування в тому числі вулиці, дороги, провулки, узвози, проїзди, пішохідні та велосипедні доріжки.

Відповідно до статті 39 ЗК Українивикористання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм.

Відповідно до частини другої статті 152 ЗК Українивласник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Згідно з пунктом «б» частини третьої статті 152 ЗК Українизахист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Статтею 91 ЗК Українивстановлено, що власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, а також дотримуватися правил добросусідства.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Установивши, що Суховільська сільська рада Городоцького району Львівської області своїм рішенням передала ОСОБА_9 земельну ділянку, частина якої є проїздом, тобто земельною ділянкою, яка відповідно до частини четвертої статті 83 ЗК України не може бути передана у приватну власність, суд першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про задоволення позову ОСОБА_1 , оскільки при наданні дозволу ОСОБА_2 на розроблення технічної документації із землеустрою щодо складення документів, які посвідчують її право на земельну ділянку площею 0,1839 га, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1 , не було враховано інтереси суміжного землекористувача ОСОБА_1 , чим фактично позбавлено її можливості вільно користуватися її власністю.

Оскільки права позивача порушені, суди дійшли правильного висновку про наявність правових підстав для їх захисту шляхом визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування про передачу проїзду у власність відповідача.

Таким чином, судами правильно встановлено, що при вирішенні питання щодо передачі у приватну власність ОСОБА_2 земельної ділянки, сільською радою допущено порушення вимог закону та передано у приватну власність відповідачу земельну ділянку, до складу якої увійшла ділянка проїзду, тобто земель загального користування, що не підлягала передачі у приватну власність, чим порушено права власників суміжних земельних ділянок.

Твердження заявника про те, що позивач пропустила строк позовної давності для звернення до суду із цим позовом, є безпідставними, оскільки ОСОБА_2 не заявляла у суді першої інстанції про застосування строку позовної давності.

Доводи заявника про те, що примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості, є необґрунтованими, оскільки взагалі не стосуються предмету цього позову.

За змістом статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Доводи касаційної скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та зводяться до переоцінки доказів і незгоди заявника з висновками судів щодо їх оцінки, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Суди першої й апеляційної інстанцій забезпечили повний та всебічний розгляд справи на основі наданих сторонами доказів, оскаржувані рішення відповідають нормам матеріального та процесуального права.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, арішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.

Керуючись статтями 408, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Городоцького районного суду Львівської області від 03 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 20 квітня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Ступак

Судді: І. Ю. Гулейков

А. С. Олійник

С. О. Погрібний

Г. І. Усик