Справа № 643/1719/19
Провадження № 2/643/2476/19
16.07.2019 р. м. Харків
Московський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Харченко А.М.
за участю секретаря - Горборукової М.О.
позивача - ОСОБА_1 ,
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Департамент реєстрації Харківської міської ради, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,
07.02.2019. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якому просить визнати їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 . В обгрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на ті обставини, що згідно з договором купівлі-продажу Н6-720 від 11.09.1995 р. він є власником двокімнатної квартири АДРЕСА_2 . В квартирі зареєстровані позивач, ОСОБА_1 , його дружина - ОСОБА_4 , їх сини - ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , а також колишня дружина ОСОБА_5 - ОСОБА_2 і її повнолітній син - ОСОБА_3 . Шлюб між ОСОБА_5 і ОСОБА_2 був розірваний 31 жовтня 2002 р. Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з вересня 2003 року за своїм місцем реєстрації відсутні без поважних причини, їх речей в квартирі немає, але нарахування по комунальним платежам проводяться з урахуванням їх реєстрації. Ніяких відносин ані позивач, ані члени його сім`ї з відповідачами не підтримують. Відповідачі добровільно залишили житлову площу, забрали усі свої речі, більше 15 років за місце реєстрації не проживають без поважних причин, квартирою не цікавляться, ніяких платежів по квартирі не здійснюють. Ймовірно, ОСОБА_2 зареєструвала шлюб та має іншу сім`ю. Позивач позбавлений можливості звернутися за оформленням субсидії по сплаті комунальних послуг.
В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги, посилаючись на вищенаведене, та просив позов задовольнити.
Треті особи - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 направили суду заяви, в яких просили розглядати справу за їх відсутності, цивільний позов підтримали та просили його задовольнити.
Третя особа - Департамент реєстрації Харківської міської ради направили суду клопотання, в якому просили розглянути справу відповідно до норм матеріального та процесуального права без участі їх представника.
Відповідачі про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, в тому числі через судове оголошення, причину своєї неявки не повідомили. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини.
Матеріалами справи встановлено, що двокімнатна ізольована квартира АДРЕСА_2 , жилою площею 27,3 кв.м, загальною площею 45,6 кв.м, належить на праві власності позивачу ОСОБА_1 , що підтверджується копією Договору купівлі-продажу Н6-720 від 11.09.1995 р., посвідченому на Харківській товарній біржі, та зареєстрованому в Харківському міському бюро технічної інвентаризації 12.09.1995 р. (а.с. 6).
Згідно з Довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 20.12.2018, в квартирі АДРЕСА_2 , зареєстровані: ОСОБА_1 , його дружина - ОСОБА_4 , їх сини - ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , а також колишня дружина ОСОБА_5 - ОСОБА_2 і її повнолітній син - ОСОБА_3 (а.с.7)
Шлюб між ОСОБА_5 і ОСОБА_2 був розірваний 31 жовтня 2002 р., що підтверджується копією Свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.8).
Згідно з листом Московського ВП ГУНП в Харківській області від 26.12.2018, копія якого знаходиться в матеріалах справи, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до органів Національної поліції України та до 2015 року - до органів внутрішніх справ України за фактами перешкоджання їм у здійсненні права на мешкання не звертались (а.с.13).
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 показала, що мешкає в кв. АДРЕСА_3 з 1984 року. Сім`я ОСОБА_2 є її сусідами, вони мешкають в квартирі АДРЕСА_4 . Сім`я у сусідів дружня, батьки любили невістку та онука, але потім останні добровільно пішли з квартири. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 свідок бачила вже дуже давно. Чула, що нібито колишня невістка сусідів знову уклала шлюб.
Згідно з положеннями ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Пленум Верховного Суду України в частині 2 пункту 15 Постанови від 1 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» роз`яснив, що при розгляді справи про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що ст.33 Конституції гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.
Крім того, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши водночас одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 року (справа № 6-57цс11).
Статтею 47 Конституції України визначено право кожного на житло та передбачено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Факту порушення позивачем права ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на проживання за вказаною адресою судом не встановлено. З зустрічною позовною заявою про поновлення його порушеного права відповідач не звернувся.
На підставі викладеного, суд вважає можливим позов ОСОБА_1 задовольнити та визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_2 , загальною площею 45,6 кв.м.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 258, 259, 264-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд -
Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_2 , загальною площею 45,6 кв.м.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачів.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст рішення складений 25 липня 2019 року.

Суддя Харченко А.М.