БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/2010/18
Провадження № 2/497/136/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.07.19 року м.Болград

Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Кодінцевої С.В.,

секретарів судового засідання Ковтун О.І., Сітченка М.М.,

представника відповідача - Шевчук ОСОБА_1 . ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання позивача про призначення судової експертизи по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_3 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на проведення ліквідації ПАТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича, третьої особи ОСОБА_4 про захист прав споживачів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом та просить постановити рішення про визнання Кредитного договору №234/ПК-12/06 від 12 грудня 2006 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та між нею, позивачем - недійсним.

Свої вимоги мотивує тим, що 12.12.2006 року, між нею та ТОВ "Український промисловий банк" було укладено кредитний договір №234/ПК-12/06, згідно з умовами якого банк надав їй кредитні кошти у розмірі 45 000.00 доларів США з розрахунку 12.50 % річних за весь час фактичного користування кредитом на строк до 11 грудня 2026 року.

30.06.2010 року між ТОВ "Укрпромбанк", АТ "Дельта Банк" та Національним банком України було укладено договір про передачу активів та кредитних зобов`язань ТОВ "Укрпромбанку" на користь АТ "Дельта Банк", визначених договором, Укрпромбанк передає Дельта Банку права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобов`язань перед Національним банком, внаслідок чого Дельта банк заміноє Укрпромбанк як кредитора у зазначених зобов`язаннях, також в наслідок передачі Укрпромбанком Дельта Банку прав вимоги до боржників, Дельта Банку переходить право вимагати від боржників повного, належного та реального виконання обов`язків за кредитними та забезпечувальними договорами.

Позивач вважає, що договір кредиту №234/ПК-12/06 від 12.12.2006 року є таким, що не відповідає чинному законодавству України, є несправедливим та повинен бути визнаний недійсним.

26.03.2019 року позивачем подано до суду клопотання про призначення по справі судово-економічної експертизи, проведення якої доручити Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, та на вирішення якої поставити 9 (дев`ять) питань згідно переліку наведеного в клопотанні (а.с.125-126).

Представник позивача заперечувала щодо задоволення цього клопотання з тих підстав, що предметом позовних вимог по даній справі є визнання недійсним кредитного договору №234/ПК-12/06 від 12.12.2006 року, укладеного між ОСОБА_3 та ТОВ «Український промисловий банк».

Підставами для позову зазначено:

- видача кредиту у доларах США, що заборонено цивільним кодексом України та законом України про захист прав споживачів;

- не інформування Банком Позичальника про можливі ризики у разі різкої зміни валютного курсу, що суперечить постанові Правління НБУ № 168 від 10.05.2007 року;

- відсутність індивідуальної ліцензії НБУ на використання іноземної валюти.

Тобто, на думку представника відповідача, позивач зазначає підстави недійсності договору, які пов`язані виключно з правовим аспектом його укладання, а питання, які позивач пропонує винести на вирішення експерту, стосуються виключно визначення фактичного розміру заборгованості за кредитом та розрахунком реальної відсоткової ставки за кредитом, враховуючи курс НБУ гривні до долару США, а також правильності ведення бухгалтерського обліку в банку по кредитному договору.

Тобто ці питання стосуються економічної складової (визначення розміру заборгованості за кредитом) та не мають жодного відношення до предмету спору по даній справі (а.с.116-117).

Дослідивши матеріали справи, доводи, викладені в клопотанні позивача, пояснення сторін по справі, суд дійшов наступного висновку.

У відповідності до положень ст.ст.13, 81, 83 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Згідно стаття 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Відповідно до ст.103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом.

Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну.

Питання, які ставляться експерту, і його висновок щодо них не можуть виходити за межі спеціальних знань експерта.

Судова експертиза згідно вимог Закону України «Про судову експертизу», Інструкції про призначення і проведення судових експертиз, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року № 53/5 (в редакції наказу Міністерства юстиції України від 30.12.2004 року № 144/5) повинна призначатися лише для встановлення даних, які входять в предмет доказування у справі, і не може стосуватися тлумачення і застосування правових норм.

Вивчивши питання, які позивач просить поставити на вирішення експерта, суд вбачає, що ці питання стосуються документів, які судом не досліджувалися при розгляді даної справи, оскільки сторонами вони не були надані, і клопотання про їх витребування не було заявлено.

В тому числі позивач вважає за необхідне поставити перед експертом питання щодо визначення дійсної суми заборгованості за даним кредитним договором згідно бухгалтерського обліку, що також не є предметом спору в даній справі.

З огляду на зазначене, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання позивача та призначення по справі судово-економічної експертизи. По справі зібрано достатньо доказів для вирішення справи по суті, оцінку яким суд надасть у нарадчій кімнаті.

Керуючись ст.103 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання позивача ОСОБА_3 про призначення судової експертизи по цивільній справі за її позовною заявою до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на проведення ліквідації ПАТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича, третьої особи ОСОБА_4 про захист прав споживачів відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає чинності з моменту підписання суддею, проте заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя С.В.Кодінцева