Постанова
Іменем України

24 липня 2019 року
м. Київ

справа № 760/10133/16-ц
провадження № 61-33978св18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач), Жданової В. С., Ігнатенка В. М.,

учасники справи:

позивач Командування Сухопутних військ Збройних Сил України (військова частина НОМЕР_1 ),
відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Командування Сухопутних військ Збройних Сил України (військова частина НОМЕР_1 ) на рішення Апеляційного суду міста Києва від 25 травня 2017 року у складі колегії суддів: Семенюк Т. А., Прокопчук Н. О., Саліхова В. В.,
ВСТАНОВИВ:
Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2016 року Командування Сухопутних військ Збройних Сил України (військова частина НОМЕР_1 ) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів.

Позов мотивовано тим, що постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 05 березня 2015 року у справі № 826/20758/14, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2015 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково, в тому числі, зобов`язано Командування Сухопутних військ Збройних Сил України виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за 33 календарних роки з врахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди у розмірі 40 % грошового забезпечення, яка передбачена Постановою № 889, з врахуванням раніше виплаченої суми цієї одноразової грошової допомоги.
Позивач зазначає, що вказане рішення суду було звернуте до виконання та відповідно позивачем здійснено нарахування та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомогу в сумі 47 411,10 грн.
Разом з цим, постановою Вищого адміністративного суду України від 23 березня 2016 року постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 березня 2015 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Позивач вважає, що оскільки підстави відповідно до яких позивачем були набуті грошові кошти в сумі 47 411,10 грн відпали, тому грошові кошти у зазначеному розмірі є безпідставно набутими, і з наведених підстав просить їх стягнути з відповідача на підставі статті 1212 ЦК України.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 21 березня 2017 року у складі головуючого-судді Лазаренко В. В. позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Командування сухопутних військ Збройних Сил України (військова частина НОМЕР_1 ) грошові кошти у розмірі 38 640,04 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що наявні підстави для часткового задоволення позову, оскільки надані позивачем докази достовірно підтверджують факт набуття відповідачем майна за рахунок позивача на підставі рішення суду, яке в подальшому було скасоване.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 25 травня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 21 березня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову в позові, апеляційний суд виходив із того, що оскільки отримані ОСОБА_1 кошти перераховані Командуванням Сухопутних військ Збройних Сил України на виконання судового рішення, при цьому відсутні рахункові помилки і недобросовісність з боку набувача, відсутні підстави для стягнення виплачених грошових коштів з відповідача на підставі статті 1212 ЦК України.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів

У липні 2017 року Командування Сухопутних військ Збройних Сил України (військова частина НОМЕР_2 ) подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить судове рішення апеляційної інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд не звернув уваги на те, що ОСОБА_1 на виконання рішення суду, яке в подальшому було скасоване, а не в добровільному порядку, позивачем були виплачені грошові кошти, а тому вони підлягають поверненню на підставі статті 1212 ЦК України.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі.

Статтею 388 ЦПК України, в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

04 червня 2018 року справу № 760/10133/16-ц за позовом Командування Сухопутних військ Збройних Сил України (військова частина НОМЕР_1 ) до ОСОБА_1 про стягнення коштів передано до Верховного Суду.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судами
Суди встановили, що ОСОБА_1 у період з 06 травня 1980 року по 29 листопада 2013 року проходив військову службу у Збройних Силах України. Наказом Міністра оборони України (по особовому складу) від 11 листопада 2013 року № 366 ОСОБА_1 був звільнений з військової служби у запас за пунктом «б» частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за станом здоров`я). В подальшому наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по стройовій частині) від 29 листопада 2013 року № 230, ОСОБА_1 з 29 листопада 2013 було виключено із списків особового складу Командування Сухопутних військ Збройних Сил України та всіх видів забезпечення.
Відповідно до частини 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та на підставі наказу командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по стройовій частині) від 29 листопада 2013 року № 230, ОСОБА_1 була виплачена одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 33 повних календарних роки військової служби в сумі 118 527,80 грн.
Не погоджуючись з розміром зазначеної допомоги, ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Командування Сухопутних військ Збройних Сил України про визнання протиправними дій при нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги та зобов`язання вчинити дії щодо її перерахунку з врахуванням раніше виплаченої суми цієї одноразової грошової допомоги.
Постановою окружного адміністративного суду м. Києва від 05 березня 2015 року у справі № 826/20758/14, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2015 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково, в тому числі, зобов`язано Командування Сухопутних військ Збройних Сил України виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 33 календарних роки з врахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди у розмірі 40 відсотків грошового забезпечення, яка передбачена Постановою № 889, з врахуванням раніше виплаченої суми цієї одноразової грошової допомоги.
На виконання постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 05 березня 2015 року у справі № 826/20758/14, позивачем нараховано відповідачу 47 411,10 грн вихідної допомоги, з яких утримано 8 059,89 грн. податків, та фактично виплачено відповідачу 38 640, 04 грн.
Постановою Вищого адміністративного суду України від 23 березня 2016 року постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 березня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення яким в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Звертаючись до суду з указаним позовом, позивач посилався на те, що оскільки підстави, відповідно до яких позивачем були набуті грошові кошти в сумі 47 411,10 грн відпали, а саме рішення суду, яке було виконане позивачем було скасоване, тому грошові кошти у зазначеному розмірі є безпідставно набутими і підлягають поверненню на підставі статті 1212 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до частини першої статті 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

Відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок іншої особи поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином, незалежно від того, чи було це результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб, чи наслідком події.

Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна, які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Частиною першою статті 265 КАС України передбачено, що питання про поворот виконання судового рішення вирішує суд апеляційної чи касаційної інстанції, якщо, скасувавши судове рішення (визнавши його нечинним або таким, що втратило законну силу), він закриває провадження у справі, залишає позовну заяву без розгляду або відмовляє у задоволенні адміністративного позову чи задовольняє позовні вимоги у меншому розмірі.

Отже вказана норма регулює порядок вирішення питання про поворот виконання судового рішення, яке було скасоване або змінене, зокрема, у такий спосіб, що стягувач повинен повернути боржнику те, що він отримав за таким судовим рішенням. Стаття спрямована забезпечити інтереси добросовісного боржника, який виконав судове рішення, яке, як згодом виявилося, було помилковим.

Апеляційним судом встановлено, що позивач із заявою про поворот виконання судового рішення в порядку, передбаченому статтею 265 КАС України, не звертався.

За таких обставин та на підставі належним чином оцінених доказів, апеляційний суд дійшов правильного висновку про те, що відсутні підстави передбачені статтею 1212 ЦК України для стягнення грошових коштів з відповідача.

Такі висновки суду апеляційної інстанції відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону.

Доводи заявника в касаційній скарзі зводяться до переоцінки доказів у справі, що виходить за встановлені статтею 400 ЦПК України межі розгляду справи судом касаційної інстанції та не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків апеляційного суду, викладених у мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення апеляційного суду без змін.

Щодо розподілу судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Командування Сухопутних військ Збройних Сил України (військова частина НОМЕР_1 ) залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду міста Києва від 25 травня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. О. Кузнєцов
В. С. Жданова
В. М. Ігнатенко