Постанова

Іменем України

18липня 2019 року

м. Київ

справа № 623/488/17

провадження № 61-25295св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Шиповича В. В.

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 03 травня 2017 року у складі судді Бессонової Т. Д. та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 13 червня 2017 року у складі колегії суддів: Овсяннікової А. І., Коваленко І. П., Сащенка І. С.

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2017 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ «ПриватБанк», банк) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 4 406, 20 доларів США (тіло кредиту), що еквівалентно 119 275, 83 грн.

В обґрунтування своїх вимог АТ «ПриватБанк» зазначило, що 01 листопада 2006 року між банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № НАZ0GК01270014, відповідно до умов якого відповідачу надано кредитні кошти у розмірі 8 178, 22 доларів США на строк до 01 листопада 2026 року зі сплатою за користування кредитом відсотків, комісії та інших витрат згідно кредитного договору.

У зв`язку з неналежним виконанням своїх обов`язків у відповідача станом

на 01 лютого 2017 року виникла заборгованість за кредитним договором

у розмірі 13 321 долар США, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту - 4 406, 20 доларів США; заборгованості за відсотками -

3 347, 86 доларів США; заборгованості по комісії - 693 доларів США, пені -

4 873, 94 доларів США.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Ізюмського районного суду Харківської області від 03 травня

2017 року у задоволені позову АТ «ПриватБанк» до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що після укладення договору купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги від 19 лютого 2007 року до позивача знову перейшло право вимоги на стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором від 01 листопада 2006 року.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 13 червня 2017 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» відхилено, рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог, оскільки АТ КБ «ПриватБанк» 19 лютого 2007 року здійснило відступлення вимог за кредитним договором на користь компанії «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс № 1 Пі-Ел-Сі». Подаючи позов, АТ КБ «ПриватБанк» діяло від власного імені, а не від імені компанії «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс № 1 Пі-Ел-Сі».

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи

У касаційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення Ізюмського районного суду Харківської області від 03 травня

2017 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 13 червня 2017 року, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди дійшли неправильного висновку про відмову у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк», мотивуючи це тим, що банк не має права на звернення до суду з вищевказаним позовом. АТ КБ «ПриватБанк» посилається на те, що компанія «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс № 1 Пі-Ел-Сі» на підставі довіреності від 10 березня 2010 року уповноважила банк представляти інтереси компанії в судах.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження за поданою касаційною скаргою.

Статтею 388 ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів»

(далі - ЦПК України), який набув чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Пунктом 4 Перехідних положень ЦПК України передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку

за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

10 червня 2019 року на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Верховного Суду справу № 623/488/17 передано судді-доповідачу.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

01 листопада 2006 року між АТ КБ «ПриватБанк»та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № НАZ0GК01270014, відповідно до умов якого останній було надано кредитні кошти у розмірі 8 178, 22 доларів США для купівлі однокімнатної квартири на строк до 01 листопада 2026 року, зі сплатою за користування кредитом відсотків, комісії та інших платежів згідно кредитного договору.

Станом на 01 лютого 2017 року за розрахунками банку у відповідача виникла заборгованість у розмірі 13 321 доларів США. АТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути з відповідача основну суму кредиту у розмірі 4 406, 20 доларів США, що еквівалентно 119 275, 83 грн.

19 лютого 2007 року між АТ КБ «ПриватБанк» та «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс № 1 Пі-Ел-Сі» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за договорами про іпотечні кредити, на підставі якого здійснено відступлення права вимог за кредитним договором № НАZ0GК01270014 від АТ КБ «ПриватБанк» на користь «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс № 1 Пі-Ел-Сі».

У відповідності до інформаційної довідки з Державного реєстру прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна іпотекодержателем квартири АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_1 , є «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс № 1 Пі-Ел-Сі». Підставою обтяження вказано договір купівлі-продажу прав вимоги за договорами про іпотечні кредити від 19 лютого 2007 року.

10 березня 2010 року «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс № 1 Пі-Ел-Сі» видало довіреність на ім`я АТ КБ «ПриватБанк» на представництво

своїх інтересів в загальних та спеціалізованих судах окремих судових юрисдикцій всіх інстанцій, що стосуються будь-яких кредитів, де емітент володіє правами вимоги кредитора за кредитними договорами підписувати, вручати, укладати, визнавати, подавати або оформляти будь-які і всі позови, користуватись будь-якими та всіма правами позивача.

Позиція Верховного Суду

Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до вимог статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною першою статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).

Згідно частин першої, третьої статті 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє; представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє; представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом (частини перша, третя статті 238 ЦК України).

Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами (частина четверта статті 244 ЦК України).

Згідно положень статті 57 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду судами справи, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі статтею 60 ЦПК України 2004 року кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відмовляючи у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з відповідача на його користь суми заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і суд апеляційної інстанції, на підставі належних доказів, наданих сторонами, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог банку, оскільки позивач не довів, що після того, як у 2007 року АТ КБ «Приватбанк» відступило на користь ТОВ «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс № 1 Пі-Ел-Сі» право вимоги за кредитним договором № НАZ0GК01270014 від 01 листопада 2006 року, таке право знову було набуто АТ КБ «Приватбанк», а довіреність, на підставі якої «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс № 1 Пі-Ел-Сі»уповноважило АТ КБ «Приватбанк» здійснювати представництво в судах, не є підставою для задоволення позовних вимог про стягнення суми заборгованості на користь представника за довіреністю.

Судами першої та апеляційної інстанції надано належну оцінку змісту довіреності від 10 березня 2010 року, відомостям про обтяження предмету іпотеки, що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , які свідчать, що іпотекодержателем виступає компанія «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс № 1 Пі-Ел-Сі», і зроблено обґрунтований висновок відносно того, що зміст довіреності свідчить про те, що довіритель надав представнику лише право на представництво своїх інтересів.

За таких обставин, суди першої та апеляційної інстанції врахувавши обставини справи, правильно виходили з недоведеності заявлених АТ КБ «ПриватБанк» позовних вимог, зокрема щодо наявності у нього права вимоги за кредитним договором № НАZ0GК01270014 від 01 листопада 2006 року.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 12 грудня 2018 року у справі № 1111/6765/12 (провадження № 61-13248св18).

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржених судових рішень не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк»залишити без задоволення.

Рішення Ізюмського районного суду Харківської області від 03 травня

2017 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 13 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович