ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2019 року

м. Київ

справа № 617/847/15-ц

провадження № 61-15403св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - судді Стрільчука В. А.,

суддів: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Кузнєцова В. О., Олійник А. С., Ступак О. В.,

учасники справи:

позивач - заступник прокурора Харківської області, який діє в інтересах держави в особі Державного агентства лісових ресурсів України, Харківського обласного управління лісового та мисливського господарства і Державного підприємства «Вовчанське лісове господарство»,

відповідачі: Вовчанська районна державна адміністрація Харківської області, ОСОБА_1 , реєстраційна служба Вовчанського районного управління юстиції Харківської області,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - відділ Держгеокадастру у Вовчанському районі Харківської області,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу заступника прокурора Харківської області, який діє в інтересах держави в особі Державного агентства лісових ресурсів України, Харківського обласного управління лісового та мисливського господарства і Державного підприємства «Вовчанське лісове господарство», на постанову апеляційного суду Харківської області від 29 січня 2018 року, прийняту колегією у складі суддів: Швецової Л. А., Котелевець А. В., Піддубного Р. М.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2015 року заступник прокурора Харківської області, діючи в інтересах держави в особі Державного агентства лісових ресурсів України, Харківського обласного управління лісового та мисливського господарства і Державного підприємства «Вовчанське лісове господарство» (далі - ДП «Вовчанське лісове господарство»), звернувся з позовом, уточненим у червні 2016 року, до Вовчанської районної державної адміністрації Харківської області (далі - Вовчанська РДА Харківської області), ОСОБА_1 , реєстраційної служби Вовчанського районного управління юстиції Харківської області (далі - реєстраційна служба Вовчанського РУЮ Харківської області), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - відділ Держгеокадастру у Вовчанському районі Харківської області, про визнання недійсними розпоряджень, скасування рішень про державну реєстрацію права власності і повернення земельної ділянки.

В обґрунтування позову зазначив, що розпорядженням голови Вовчанської РДА Харківської області від 21 листопада 2012 року № 660 надано ОСОБА_2 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель запасу рекреаційного призначення, розташованої за межами населених пунктів на території Старосалтівської селищної ради Вовчанського району Харківської області для передачі її у власність для індивідуального дачного будівництва.

Розпорядженням голови Вовчанської РДА Харківської області від 19 липня 2013 року № 174 передано ОСОБА_2 у власність зазначену земельну ділянку, яка має загальну площу 0,0875 га і кадастровий номер НОМЕР_1 .

На виконання цього розпорядження державний реєстратор реєстраційної служби Вовчанського РУЮ Харківської області вніс до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис № 4960814 про реєстрацію за ОСОБА_2 права власності на земельну ділянку.

Позивач вказує, що розпорядження голови Вовчанської РДА Харківської області від 21 листопада 2012 року № 660 та від 19 липня 2013 року № 174 є незаконними, так як прийняті всупереч статтям 20, 55, 56, 57, 116, 149 ЗК України, статті 5 ЛК України, а також розпорядженню Кабінету Міністрів України від 10 квітня 2008 року № 610-р «Деякі питання розпорядження земельними лісовими ділянками».

Земельна ділянка, надана ОСОБА_2 , в дійсності є землею лісогосподарського призначення і відноситься до земель ДП «Вовчанське лісове господарство» (Старосалтівське лісництво Вовчанського району Харківської області, квартал 103). Віднесення цієї ділянки до земель лісового фонду підтверджується планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування. До її передачі вона перебувала в оренді Товариства з обмеженою відповідальністю «Синтез Блеск» і Товариства з обмеженою відповідальністю «Телесенс» на підставі укладених з Вовчанською РДА Харківської області договорів для використання у рекреаційних цілях без зміни цільового призначення та без вилучення із постійного користування ДП «Вовчанське лісове господарство».

Позивач вказує, що цільове призначення спірної земельної ділянки не змінювалося і рішення Кабінету Міністрів України про її вилучення із постійного користування ДП «Вовчанське лісове господарство» відсутнє, тому передача цієї земельної ділянки у приватну власність незаконна.

2 квітня 2015 року у порядку спадкування за заповітом право власності на земельну ділянку із кадастровим номером НОМЕР_1 набула ОСОБА_1 .

Посилаючись на вказане, заступник прокурора Харківської області просив визнати незаконним та скасувати розпорядження голови Вовчанської РДА Харківської області від 21 листопада 2012 року № 660 в частині надання ОСОБА_2 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва; визнати незаконним та скасувати розпорядження голови Вовчанської РДА Харківської області від 19 липня 2013 року № 174 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для передачі у власність 88 громадянам для індивідуального дачного будівництва за межами населених пунктів на території Старосалтівської селищної ради Вовчанського району Харківської області» в частині передачі ОСОБА_2 у власність земельної ділянки із кадастровим номером НОМЕР_1 загальною площею 0,0875 га для індивідуального дачного будівництва; визнати недійсним та скасувати запис про державну реєстрацію права власності, внесений державним реєстратором до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо земельної ділянки із кадастровим номером НОМЕР_1 від 13 серпня 2013 року № 4960814 та від 2 квітня 2015 року № 20464187; витребувати з незаконного володіння ОСОБА_1 та передати ДП «Вовчанське лісове господарство» земельну ділянку загальною площею 0,0875 га із складенням відповідного акта прийому-передачі.

Також заступник прокурора Харківської області вказав, що постійним землекористувачем спірної земельної ділянки є ДП «Вовчанське лісове господарство», яке перебуває у сфері управління Державного агентства лісових ресурсів України і Харківського обласного управління лісового та мисливського господарства, тобто цей позов поданий на захист інтересів держави.

Короткий зміст судових рішень судів першої і апеляційної інстанцій та мотиви їх прийняття

Рішенням Вовчанського районного суду Харківської області від 21 липня 2016 року, ухваленим у складі судді Уханьової І. С., позов задоволено.

Визнано незаконним та скасовано розпорядження голови Вовчанської РДА Харківської області від 21 листопада 2012 року № 660 в частині надання ОСОБА_2 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва.

Визнано незаконним та скасовано розпорядження голови Вовчанської РДА Харківської області від 19 липня 2013 року № 174 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для передачі у власність 88 громадянам для індивідуального дачного будівництва за межами населених пунктів на території Старосалтівської селищної ради Вовчанського району Харківської області» в частині передачі ОСОБА_2 у власність земельної ділянки із кадастровим номером НОМЕР_1 загальною площею 0,0875 га для індивідуального дачного будівництва.

Визнано недійсним та скасовано записи про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 13 серпня 2013 року № 4960814 та від 2 квітня 2015 року № 20464187, які внесені державним реєстратором реєстраційної служби Вовчанського РУЮ Харківської області щодо земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Витребувано з незаконного володіння ОСОБА_1 та передано ДП «Вовчанське лісове господарство» земельну ділянку загальною площею 0,0875 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , із складенням відповідного акта прийому-передачі.

Додатковим рішенням цього суду від 31 травня 2107 року стягнено солідарно з ДП «Вовчанське лісове господарство» та ОСОБА_1 у дохід держави судовий збір у розмірі 1 799,17 гривень.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що спірна земельна ділянка відноситься до земель лісогосподарського призначення, які перебувають у постійному користуванні ДП «Вовчанське лісове господарство», тому не могла бути передана у приватну власність, що свідчить про незаконність відповідних розпоряджень і є підставою для витребування цієї земельної ділянки з чужого незаконного володіння на користь правомірного землекористувача.

Постановою апеляційного суду Харківської області від 29 січня 2018 року рішення Вовчанського районного суду Харківської області від 21 липня 2016 року і додаткове рішення цього суду від 31 травня 2017 року скасовано і ухвалено нове рішення про відмову у позові. Вирішено питання щодо компенсації судових витрат.

Відмовляючи у позові, суд апеляційної інстанції виходив з недоведеності належності спірної земельної ділянки до земель лісогосподарського призначення, які перебувають постійному користуванні ДП «Вовчанське лісове господарство», так як вона вилучена зі складу цих земель на підставі рішення Ради Міністрів Української РСР від 23 травня 1975 року.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У лютому 2018 року заступник прокурора Харківської області, діючи в інтересах держави в особі Державного агентства лісових ресурсів України, Харківського обласного управління лісового та мисливського господарства і ДП «Вовчанське лісове господарство», звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, у якій просить постанову апеляційного суду Харківської області від 29 січня 2018 року скасувати і залишити в силі рішення Вовчанського районного суду Харківської області від 21 липня 2016 року.

Касаційна скарга мотивована тим, що рішення апеляційного суду ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права і порушенням норм процесуального права.

Заявник зазначає, що у справі наявні планово-картографічні матеріали (планшет лісовпорядкування № 7 кварталу 103 Старосалтівського лісництва Вовчанського району Харківської області за 2010 рік), якими підтверджується розташування спірної земельної ділянки у межах кварталу 103 Старосалтівського лісництва Вовчанського району Харківської області і її належність до земель лісогосподарського призначення, що перебувають у власності держави і у постійному користуванні ДП «Вовчанське лісове господарство». Ці матеріали є складовою частиною лісовпорядкування і відповідно до пункту 5 Прикінцевих положень ЛК України належним чином засвідчують право ДП «Вовчанське лісове господарство» на раніше передані у користування землі.

Вважає, що факт віднесення земельних ділянок, які передані згідно з розпорядженням голови Вовчанської РДА Харківської області від 21 листопада 2012 року № 660 у приватну власність 88 громадянам, до земель лісогосподарського призначення також достовірно встановлений судовими рішеннями у адміністративній справі № К/800/9740/15.

На думку заявника, оцінюючи подані відповідачем документи, суд апеляційної інстанції не врахував, що до планово-картографічних матеріалів за 2017 рік внесені зміни на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області від 18 травня 2017 року у справі № 635/5773/16-ц, яким визнано частково недійсними планово-картографічні матеріали лісовпорядкувального планшету № 7 кварталу 103 Старосалтівського лісництва Вовчанського району Харківської області. Зокрема, виключено із земель, що перебувають у користуванні ДП «Вовчанське лісове господарство», земельні ділянки, вилучені раніше для утворення баз відпочинку «Сосновий бір», «Залив» і «Сосновий бір ЗЕМІ-1», проте докази входження спірної земельної ділянки до територій, що надавалися для створення зазначених баз, відсутні.

Відповідач ОСОБА_1 не є стороною у справі № 635/5773/16-ц і питання щодо розташування її земельної ділянки у межах кварталу 103 Старосалтівського лісництва Вовчанського району Харківської області суд у справі № 635/5773/16-ц не перевіряв.

Вказує на допущені апеляційним судом порушення цивільного процесуального законодавства, так як суд прийняв доповнення до апеляційної скарги із новими доказами без підтвердження їх направлення іншій стороні, у зв`язку з чим заявник не мав можливості заздалегідь вивчити подані докази і підготувати відповідну правову позицію щодо них.

Вважає, що, приймаючи розпорядження від 21 листопада 2012 року № 660 і від 19 липня 2013 року № 174, Вовчанська РДА Харківської області перевищила свої повноваження щодо розпорядження землями лісогосподарського призначення.

Відзив на касаційну скаргу не надходив

Провадження у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 13 липня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі і ухвалою цього суду від 24 січня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Встановлені судами попередніх інстанцій фактичні обставини справи

Судами попередніх інстанцій встановлено, що розпорядженням голови Вовчанської РДА Харківської області від 21 листопада 2012 року № 660 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для передачі їх у власність для індивідуального дачного будівництва» надано ОСОБА_2 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель запасу рекреаційного призначення, розташованої за межами населених пунктів на території Старосалтівської селищної ради Вовчанського району Харківської області, для передачі її у власність для індивідуального дачного будівництва.

Розпорядженням голови Вовчанської РДА Харківської області від 19 липня 2013 року № 174 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для передачі у власність 88 громадянам для індивідуального дачного будівництва за межами населених пунктів на території Старосалтівської селищної ради Вовчанського району Харківської області» передано ОСОБА_2 у власність земельну ділянку, яка має загальну площу 0,0875 га і кадастровий номер НОМЕР_1 та розташована за межами населених пунктів на території Старосалтівської селищної ради Вовчанського району Харківської області.

На виконання цього розпорядження державний реєстратор реєстраційної служби Вовчанського РУЮ Харківської області 13 серпня 2013 року вніс до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис № 4960814 про реєстрацію за ОСОБА_2 права власності на земельну ділянку.

У подальшому вказана ділянка перейшла у власність ОСОБА_1 , про що 2 квітня 2014 року державний реєстратор реєстраційної служби Вовчанського РУЮ Харківської області вніс запис № 20464187 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Суд першої інстанції із поданого позивачем планшету лісовпорядкування № 7 кварталу 103 Старосалтівського лісництва Вовчанського району Харківської області за 2010 рік встановив, що спірна земельна ділянка відноситься до земель лісогосподарського призначення ДП «Вовчанське лісове господарство».

Суд апеляційної інстанції, оцінивши лист ДП «Харківська державна лісовпорядна експедиція» від 26 вересня 2017 року № 374, встановив, що земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_1 загальною площею 0,0875 га, яка розташована на території Старосалтівської об`єднаної територіальної громади Вовчанського району Харківської області, знаходиться поза межами земель лісогосподарського призначення ДП «Вовчанське лісове господарство» та частково межує з ними, а саме із кварталом 103 Старосалтівського лісництва Вовчанського району Харківської області. Перетинів меж зазначеної земельної ділянки із землями ДП «Вовчанське лісове господарство» не виявлено; земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_1 вилучена зі складу земель лісогосподарського призначення ДП «Вовчанське лісове господарство» на підставі рішення Ради Міністрів Української РСР від 23 травня 1975 року № 358.

З листа управління Держкомзему у Вовчанському районі Харківської області від 21 листопада 2012 року № 0112/3732 апеляційний суд встановив, що земельні ділянки, які передані у власність 88 громадянам для індивідуального дачного будівництва за межами населених пунктів та території Старосалтівської селищної ради Вовчанського району Харківської області, відносяться до земель рекреаційного призначення.

Оцінивши висновок управління Держкомзему у Вовчанському районі Харківської області від 29 грудня 2012 року № 01-13/4364, яким погоджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок для передачі у власність 88 громадянам для індивідуального дачного будівництва за межами населених пунктів на території Старосалтівської селищної ради Вовчанського району Харківської області, суд апеляційної інстанції встановив, що категорія землі, яка відводиться за проектом, - землі рекреаційного призначення для індивідуального будівництва.

Відповідно до довідки № 4175 про кількісні характеристики земельної ділянки, розподілення земель між власниками і користувачами (за даними форми 6-зем) від 5 жовтня 2012 року, виданої управлінням Держкомзему у Вовчанському районі Харківської області, спірна земельна ділянка відноситься до земель рекреаційного призначення.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 13 липня 2017 року задоволено клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 і призначено у справі судову земельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставлене питання: «Чи є порушення меж (або накладання) земельної ділянки НОМЕР_1 площею 0,0875 га та земельної ділянки, що перебуває у постійному користуванні ДП «Вовчанське лісове господарство», на підставі планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування відповідно до правовстановлювальних документів та документації із землеустрою на ці земельні ділянки?».

10 серпня 2017 року до суду від експертної установи надійшло клопотання про надання додаткових матеріалів (вихідних даних), необхідних для проведення експертизи, у якому експерти клопотали: надати оригінал з відміткою про прийняття обмінного файлу або належним чином завірені копії розробленої документації із землеустрою щодо земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва площею 0,0875 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , яка розташована за межами населених пунктів на території Вовчанського району Харківської області, а також результати землевпорядних робіт у електронному вигляді (в т. ч. файли *.dmf, *.dxf, *.xml, *.in4), та ті, які внесено до відомостей Державного земельного кадастру; надати каталоги координат земельної ділянки меж лісового кварталу земель лісового фонду (в яких знаходиться земельна ділянка площею 0,0875 га, кадастровий номер НОМЕР_1 ), що перебуває у постійному користуванні ДП «Вовчанське лісове господарство» на підставі планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування у паперовому вигляді (в т. ч. координати поворотних точок меж та об`єктів нерухомості), а також результати топографо-геодезичних та землевпорядних робіт в електронному вигляді (файли *.dmf, *.dxf, *.xml, *.in4); завірені в органах землеустрою складальні оригінали планшетів, де проводились лісовпорядні роботи та мають загальні кордони з іншими землекористувачами (власниками). Також зазначено про необхідність проведення оплати за виконання експертизи.

27 листопада 2017 року вказана цивільна справа повернулася до апеляційного суду Харківської області з повідомленням про неможливість надання висновку експертизи у зв`язку з ненаданням додаткових матеріалів, необхідних для проведення експертизи, та у зв`язку з непроведенням оплати за експертизу.

Позиція Верховного Суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи касаційної скарги, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив із того, що спірна земельна ділянка не відноситься до земель лісогосподарського призначення, які перебувають постійному користуванні ДП «Вовчанське лісове господарство».

Проте такі висновки апеляційного суду є передчасними.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Ліси та землі лісового фонду України є об`єктами підвищеного захисту зі спеціальним режимом використання та спеціальною процедурою надання.

Ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцем розташування виконують водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах (частина друга статті 1 ЛК України).

Земельні відносини, що виникають при використанні лісів регулюються ЗК України, а також нормативно-правовими актами про ліси, якщо вони не суперечать цьому Кодексу (частина друга статті 3 ЗК України).

За основним цільовим призначенням ЗК України передбачає виділення в окрему категорію земель лісогосподарського призначення (пункт «е» частини першої статті 19 ЗК України).

Ведення лісового господарства полягає у здійсненні комплексу заходів з охорони, захисту, раціонального використання та розширеного відтворення лісів (стаття 63 ЛК України).

Відповідно до статті 48 ЛК України у матеріалах лісовпорядкування дається якісна і кількісна характеристика кожної лісової ділянки, комплексна оцінка ведення лісового господарства, що є основою для розроблення на засадах сталого розвитку проекту організації та розвитку лісового господарства відповідного об`єкта лісовпорядкування.

Проект організації та розвитку лісового господарства передбачає екологічно обґрунтоване ведення лісового господарства і розробляється відповідно до нормативно-правових актів, що регулюють організацію лісовпорядкування.

У проекті організації та розвитку лісового господарства визначаються і обґрунтовуються основні напрями організації і розвитку лісового господарства об`єкта лісовпорядкування з урахуванням стану та перспектив економічного і соціального розвитку регіону.

Матеріали лісовпорядкування затверджуються в установленому порядку органом виконавчої влади з питань лісового господарства Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства, за погодженням відповідно з органом виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища.

Затверджені матеріали лісовпорядкування є обов`язковими для ведення лісового господарства, планування і прогнозування використання лісових ресурсів.

До земель лісогосподарського призначення належать лісові землі, на яких розташовані лісові ділянки, та нелісові землі, зайняті сільськогосподарськими угіддями, водами й болотами, спорудами, комунікаціями, малопродуктивними землями тощо, які надані в установленому порядку та використовуються для потреб лісового господарства (стаття 5 ЛК України).

Використанню лісогосподарських земель за їх цільовим призначенням законодавство надає пріоритет: складовою охорони земель є захист лісових земель та чагарників від необґрунтованого їх вилучення для інших потреб (пункт «б» частини першої статті 164 ЗК України).

Оскільки земельна ділянка та права на неї на землях лісогосподарського призначення є об`єктом земельних правовідносин, то суб`єктний склад і зміст таких правовідносин має визначатися згідно з нормами земельного законодавства та лісового законодавства у частині використання й охорони лісового фонду.

Відповідно до пункту 5 розділу VIII «Прикінцеві положення» ЛК України до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування.

На підтвердження належності спірної земельної ділянки до земель лісогосподарського призначення позивач подав лист ДП «Харківська державна лісовпорядна експедиція» від 19 березня 2015 року № 128, схему меж кварталу 103 Старосалтівського лісництва Вовчанського району Харківської області, викопіювання з планшету лісовпорядкування № 7 за 2010 рік цього кварталу лісництва.

Проте апеляційний суд вказані докази залишив поза увагою, не дослідив їх у сукупності з іншими доказами та не спростував належним чином доводи позивача про те, що спірна земельна ділянка має статус земельної ділянки лісогосподарського призначення.

Відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд послався на лист ДП «Харківська державна лісовпорядна експедиція» від 26 вересня 2017 року № 374 щодо вилучення спірної земельної ділянки зі складу земель ДП «Вовчанське лісове господарство» на підставі рішення Ради Мінітсрів Україниської РСР від 23 травня 1975 року, проте не встановив, чи вилучено цим рішенням зі складу земель ДП «Вовчанське лісове господарство» з кварталу 103 Старосалтівського лісництва Вовчанського району Харківської області саме земельну ділянку із кадастровим номером НОМЕР_1 , та не перевірив матеріалів лісовпорядкування щодо правового статусу цієї земельної ділянки.

Касаційний суд також звертає увагу, що ухвалою апеляційного суду Харківської області від 13 липня 2017 року призначено у справі судову земельно-технічну експертизу, проведення якої доручено Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М. С. Бокаріуса.

У серпні 2017 року до апеляційного суду від Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М. С. Бокаріуса надійшло клопотання про надання додаткових матеріалів (вихідних даних), необхідних для проведення експертизи, та забезпечення проведення оплати експертизи.

У листопаді 2017 року цивільна справа повернулася до апеляційного суду із повідомленням про неможливість надання висновку експертизи, оскільки до експертної установи не надійшли додаткові матеріали, які необхідні для проведення експертизи, та не оплачено вартість експертизи.

Проте згідно з матеріалами справи копія вказаного клопотання направлялася лише ОСОБА_1 ; у справі відсутні докази надсилання клопотання щодо надання необхідних для проведення експертизи матеріалів іншим учасникам справи, а також докази вручення цього клопотання ОСОБА_1 . Будь-яким іншим чином про надходження зазначеного клопотання суд сторони не повідомляв.

Апеляційний суд, поновлюючи провадження у справі, не перевірив, чи були обізнані та чи мали учасники справи можливість надати витребувані експертом документи.

Таким чином, апеляційний суд не перевірив докази, які вказують на належність спірної земельної ділянки до земель лісогосподарського призначення, не врахував, що висновок експерта є лише одним із доказів та має оцінюватись у сукупності з іншими доказами, та не встановив, чи відноситься спірна земельна ділянка до земель, вилучених зі складу земель ДП «Вовчанське лісове господарство» на підставі рішення Ради Міністрів Української РСР від 23 травня 1975 року.

Крім того, вирішуючи справу, суд апеляційної інстанції не врахував таке.

Відповідно до статей 317 і 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 21 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», пункту 5 частини першої статті 31 ЛК України до повноважень державних адміністрацій у сфері лісових відносин належить, зокрема, передання у власність земельних лісових ділянок площею до 1 га, що перебувають у державній власності, на відповідній території.

Порядок вилучення земельних ділянок визначає стаття 149 ЗК України, за приписами якої земельні ділянки, надані у постійне користування, зокрема, із земель державної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за згодою землекористувачів за рішеннями Кабінету Міністрів України, місцевих державних адміністрацій відповідно до їх повноважень.

Частина шоста статті 149 ЗК України встановлює, що обласні державні адміністрації на їх території вилучають земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, в межах міст обласного значення та за межами населених пунктів для всіх потреб, крім випадків, визначених частинами п`ятою, дев`ятою цієї статті.

Відповідно до частини п`ятої статті 149 ЗК України районні державні адміністрації на їх території вилучають земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, в межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: а) сільськогосподарського використання; б) ведення водного господарства, крім випадків, визначених частиною дев`ятою цієї статті; в) будівництва об`єктів, пов`язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, лікарень, підприємств торгівлі тощо), крім випадків, визначених частиною дев`ятою цієї статті. Кабінет Міністрів України вилучає земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, зокрема, ліси площею понад 1 гектар для нелісогосподарських потреб, крім випадків, визначених частинами п`ятою-восьмою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 150 ЗК України.

Суд апеляційної інстанції не встановив власника спірної земельної ділянки на час виникнення спірних правовідносин, до компетенції якого входило право розпорядження цією земельною ділянкою, та не з`ясував, чи уповноважена Вовчанська РДА Харківської області приймати рішення про передачу у власність фізичній особі земельної ділянки загальною площею 0,0875 га, розташованої за межами населених пунктів на території Старосалтівської селищної ради Вовчанського району Харківської області.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина друга статті 19 Конституції України).

Апеляційний суд не спростував доводи позивача про те, що земельна ділянка вибула з володіння належного власника поза його волею, а саме без прийняття відповідного рішення, і за відсутності наміру повноважної особи її відчужити.

Таким чином, суд апеляційної інстанції неповно встановив фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, не спростував доводи позивача щодо віднесення спірної земельної ділянки до земель складу земель кварталу 103 Старосалтівського лісництва Вовчанського району Харківської області, та дійшов передчасного висновку про відмову у задоволенні позову.

Касаційний суд, з урахуванням встановлених статтею 400 ЦПК України меж розгляду справи у суді касаційної інстанції, процесуальної можливості усунути такі недоліки не має.

Згідно з частинами третьою, четвертою статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, або необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, або встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Враховуючи, що суд апеляційної інстанції допустив порушення норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, ухвалене апеляційним судом рішення не може вважатися законним і обґрунтованим, тому відповідно до статті 411 ЦПК Українипідлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Під час нового розгляду справи апеляційному суду належить урахувати викладене, надати належну оцінку доводами і запереченням сторін та поданим ними доказам, встановити фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, та ухвалити судове рішення відповідно до встановлених обставин і вимог закону.

Щодо судових витрат

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Так як касаційний суд дійшов висновку про передачу справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу заступника прокурора Харківської області, який діє в інтересах держави в особі Державного агентства лісових ресурсів України, Харківського обласного управління лісового та мисливського господарства і Державного підприємства «Вовчанське лісове господарство», задовольнити частково.

Постанову апеляційного суду Харківської області від 29 січня 2018 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: В. А. Стрільчук С. О. Карпенко В. О. Кузнєцов А. С. Олійник О. В. Ступак