провадження № 22-ц/824/8452/19 суддя-доповідач у ІІ Інстанції - Фінагеєв В.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

17 липня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Фінагеєва В.О.,

суддів Мережко М.В., Іванченка М.М.

за участю секретаря Гасюк В.В.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 25 січня 2019 року у справі за поданням головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Руденка Віталія Володимировича про визначення частки майна боржника у спільній сумісній власності, боржник - ОСОБА_2 , стягувачі - Акціонерне товариство «Юнекс Банк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Міжрегіональна Пелетна Компанія», Публічне акціонерне товариство «БМ Банк», заінтересована особа - ОСОБА_1 , -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2018 року головний державний виконавець Руденко В.В. звернувся до суду з поданням та просив виділити зі спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по ј частині квартири, яка знаходиться по АДРЕСА_1 загальною площею 107,20 кв.м., житловою - 71,40 кв.м.; виділити зі спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по Ѕ частині садового будинку загальною площею 138,4 кв.м., який знаходиться по АДРЕСА_2 .

Подання обґрунтоване тим, що на виконанні у відділі перебуває зведене виконавче провадження № 55560060 з виконання виконавчого листа № 760/19027/16-ц, виданого 01 грудня 2017 року Солом`янським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТзОВ «Міжрегіональна Пелетна Компанія» заборгованості за кредитним договором від 12 липня 2012 року на загальну суму 141 723 468 грн. 68 коп.; виконавчого листа № 760/19027/16-ц, виданого 01 грудня 2017 року Солом`янським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ЮНЕКС БАНК» заборгованості за кредитним договором № 0.185.0214.ЮО_К на загальну суму 231 624 674 грн. 71 грн.; виконавчого листа №760/16266/15-ц, виданого 15 травня 2017 року Солом`янським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «БМ БАНК» заборгованості за договором № 2012-01/DC від 12 жовтня 2012 року в сумі 90 013 198 грн. 66 коп. Станом на 31 липня 2018 року судові рішення не виконані. ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11 грудня 1982 року та на даний час шлюб не розірваний. Згідно інформації, отриманої з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта подружжям ОСОБА_2 та ОСОБА_1 під час шлюбу було набуте наступне майно: 1/2 частина квартири АДРЕСА_3 , загальною площею 107,20 кв.м., житловою площею 71,40 кв.м.; садовий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 138,4 кв.м. У відповідності до ч. 6 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», заходом виконання рішення Солом`янського районного суду міста Києва може бути визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами та звернення стягнення на неї.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 25 січня 2019 року подання задоволено частково. Визначено частку майна боржника ОСОБА_2 у спільній сумісній власності з ОСОБА_1 та виділено із спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 1/2 садового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 138,4 кв.м. В решті вимог подання відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції через порушення норм матеріального та процесуального права та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні подання. Отже судове рішення оскаржується в частині задоволення подання державного виконавця.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги заінтересована особа зазначає, що звернення стягнення можливе лише на виділене майно в натурі, тобто суд повинен виділити таку частку в натурі у праві спільної сумісної власності подружжя або звернути стягнення на вже виділену частку за наявності відповідних умов та взагалі можливості такого виділення. З метою всебічного і повного з`ясування обставин справи суд повинен запропонувати сторонам подати або за їх клопотанням витребувати, зокрема, висновки технічної експертизи щодо можливих варіантів поділу будинку в натурі, а в необхідних випадках - висновків органів державної влади в цій сфері. Крім того, ОСОБА_1 не отримувала повістки про призначення розгляду справи та не знала про судові засідання. Розгляд справи відбувся за відсутності учасника процесу щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ «Юнекс Банк» зазначає, що обставини, на які посилається апелянт, не можуть бути застосовані для даних правовідносин, оскільки предметом розгляду подання є не звернення стягнення на майно, а лише визначення частки боржника у спільній сумісній власності. Неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами. Боржнику неодноразово направлялися повістки про виклик до суду за зареєстрованою адресою.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про часткове задоволенняподання, суд першої інстанції виходив з того, що у зв`язку з наявністю у ОСОБА_2 невиконаного боргового зобов`язання та відсутністю іншого майна, за рахунок якого можливо провести виконання судового рішення, є підстави визначити частку у майні боржника ОСОБА_2 а саме 1/2 частини садового будинку.

Апеляційний суд погоджується по суті з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для часткового задоволення подання з наступних підстав.

Судом встановлено, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебуває зведене виконавче провадження № 55560060 з виконання виконавчого листа №760/19027/16-ц, виданого 01 грудня 2017 року Солом`янським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТзОВ «Міжрегіональна Пелетна Компанія» заборгованості за кредитним договором №0.77.0712.ЮО_К від 12 липня 2012 року на загальну суму 141 723 468 грн. 68 коп.; виконавчого листа №760/19027/16-ц, виданого 01 грудня 2017 року Солом`янським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ЮНЕКС БАНК» заборгованості за кредитним договором №0.185.0214.ЮО_К на загальну суму 231 624 674 грн. 71 коп.; виконавчого листа №760/16266/15-ц, виданого 15 травня 2017 року Солом`янським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «БМ БАНК» заборгованості за договором №2012-01/DC від 12 жовтня 2012 року в сумі 92 013 198 грн. 66 грн. (а.с.6, 10, 12).

Постановою головного державного виконавця Руденка В.В. від 11 серпня 2017 року накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника ОСОБА_2 (а.с.23).

21 березня 2018 року при виході державним виконавцем за адресою реєстрації ОСОБА_2 : АДРЕСА_5 , перевірити майновий стан боржника не вдалося у зв`язку з відсутністю доступу до квартири, двері ніхто не відчинив, про що складений відповідний акт (а.с.71).

На запити відділу ДВС про надання інформації про місце роботи та банківські рахунки боржника, майна, яке б належало боржнику на праві власності, встановлено, що у боржника відсутнє як рухоме, так і нерухоме майно, доходу не виявлено, коштів на наявних рахунках в банківських установах недостатньо для виконання вищевказаних судових рішень (а.с.24-27, 48-49, 53-55, 57-60).

Згідно відповіді АІС міста Києва та НАІС МВС України транспортних засобів за ОСОБА_2 не зареєстровано.

Постановою від 11 січня 2018 року накладено арешт на майно боржника (а.с.47).

Постановою Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 11 січня 2018 року про відкриття провадження зобов`язано ОСОБА_2 подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання також декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Однак, станом на 31 липня 2018 року зазначена вимога державного виконавця виконана не була.

Згідно інформації, отриманої з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, подружжям ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було придбано наступне майно: 1/2 частина квартири АДРЕСА_3 , загальною площею 107,20 кв.м., житловою площею 71,40 кв.м.; садовий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 138,4 кв.м.

Відповідно до статті 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ч. 1 ч. 4 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя.

Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Відповідно до ч. 2 статті 370 Цивільного кодексу України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду

Відповідно до ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

У період перебування у шлюбі ОСОБА_2 з ОСОБА_1 , остання набула у власність садовий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 138,4 кв.м.

На підставі ст. 60 СК України вказане нерухоме майно є спільною сумісною власністю подружжя.

Відповідно до ч. 6 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідному для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Відповідно до ст. 443 ЦПК України питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 є боржником у зведеному виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа про стягнення на користь ТзОВ «Міжрегіональна Пелетна Компанія» заборгованості за кредитним договором на загальну суму 141 723 468 грн. 68 коп.; виконавчого листа про стягнення на користь ПАТ «ЮНЕКС БАНК» заборгованості за кредитним договором на загальну суму 231 624 674 грн. 71 грн.; виконавчого листа про стягнення на користь ПАТ «БМ БАНК» заборгованості за договором в сумі 90 013 198 грн. 66 коп.

Судові рішення, на підставі яких було видано виконавчі листи, боржником не виконані.

У зв`язку з цим, у силу вимог ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 443 ЦПК України існують правові підстави для визначення частки майна боржника у майні, яке є спільною сумісною власністю подружжя.

Оскаржуючи ухвалу суду першої інстанції, ОСОБА_1 зазначає, що звернення стягнення можливе лише на виділене майно в натурі, тобто, суд повинен виділити таку частку в натурі у праві спільної сумісної власності подружжя або звернути стягнення на вже виділену частку за наявності відповідних умов та взагалі можливості такого виділення.

Однак, питання щодо звернення стягнення на майно не є предметом судового розгляду, а головний державний виконавець просив лише визначити частку у майні боржника. У зв`язку з цим, відсутність висновку технічної експертизи щодо можливих варіантів поділу будинку в натурі не є підставою для відмови у задоволенні подання виконавця.

Розглядаючи подання по суті, суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність підстав для визначення частки майна боржника ОСОБА_2 у спільній сумісній власності та виділення зі спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 1/2 садового будинку. Ѕ частина квартири, у якій виконавець просив визначити частку, була відчужена на користь третьої особи, а, отже, вона не належить ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Під час розгляду справи суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, яке є обов`язковою підставою для скасування судового рішення.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 433 ЦПК України суд у десятиденний строк розглядає питання про визначення частки майна боржника у судовому засіданні з повідомленням сторін та заінтересованих осіб. Неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

Судове засідання у справі було призначено на 11 грудня 2018 року, потім на 25 січня 2019 року, та учасникам справи направлялися судові повістки. Однак, поштові конверти не були вручені, зокрема, ОСОБА_1 та повернулися до суду з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання».

Відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Отже, повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» не є доказом належного інформування відповідача про час і місце розгляду справи.

Така правова позиція міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц, провадження № 14-280цс18.

За таких обставин, ОСОБА_1 не була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду подання виконавця про визначення частки майна боржника у спільній сумісній власності.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Враховуючи, що одним з доводів апеляційної скарги є не повідомлення судом заінтересованої особи про час та місце судового розгляду справи - в силу вимог ч. 3 ст. 376 ЦПК України судове рішення в оскаржуваній частині підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення по суті вимог державного виконавця.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 376, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 25 січня 2019 року в частині задоволення подання головного державного виконавця скасувати та прийняти в цій частині постанову.

Подання головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Руденка Віталія Володимировича про визначення частки майна боржника у спільній сумісній власності, боржник - ОСОБА_2 , стягувачі - Акціонерне товариство «Юнекс Банк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Міжрегіональна Пелетна Компанія», Публічне акціонерне товариство «БМ Банк», заінтересована особа - ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визначити частку майна боржника ОСОБА_2 у спільній сумісній власності з ОСОБА_1 та виділити із спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 1/2 садового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 138,4 кв.м.

В іншій частині ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 25 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повне судове рішення складено 18 липня 2019 року.

Головуючий Фінагеєв В.О.

Судді Мережко М.В.

Іванченко М.М.