Справа № 313/639/19
Провадження № 2/313/356/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.07.2019 р. смт. Веселе

Веселівський районний суд Запорізької області у складі: головуючого судді Нагорного А.О., при секретарі судового засідання Кравцовій О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом,

ВCТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача, у якому просить визнати за ним у порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай) розміром 7,18 умовних кадастрових гектарів, яка розташована на території Корніївської сільської ради Веселівського району Запорізької області, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Позивач про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, але у судове засідання не з`явилася. До суду звернувся з письмовою заявою у якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує повністю.

Відповідач у судове засідання не з`явився, але звернувся в суд з заявою про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі та не заперечують проти задоволення.

Суд вважає, що в справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, тому можливо розглянути справу по суті у відсутності сторін по наявним у справі доказам, відповідно до вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст.ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 81 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують права та обов`язки.

Відповідно до ч.ч. 3, 5 вказаної правової норми цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд, у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (ч. 1 ст. 12, ч.ч. 1, 2, 3 ст. 13 ЦК України).

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 59 років померла мати позивача ОСОБА_3 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 видане (повторно) Веселівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 21.02.2017 р., актовий запис про смерть № 14.

Ступінь родинних стосунків з померлою підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 виданий Корніївською сільрадою Веселівського району Запорізької області 06 червня 1956 року, в якому померла записана матір`ю позивача.

Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина на все майно, що належало їй на праві власності, зокрема право на земельну частку (пай), право якої посвідчено сертифікатом серії НОМЕР_3 виданого Веселівською районною державною адміністрацією від 25.05.2001 року.

Окрім позивача, спадкоємцями першої черги є його рідні брати: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3

Проте, ІНФОРМАЦІЯ_4 , у віці 37 років помер ОСОБА_4 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 виданий Корніївською сільською радою Веселівського району Запорізької області від 10.10.2005 року, актовий запис про смерть № 07.

ІНФОРМАЦІЯ_5 , у віці 65 років, помер батько позивача ОСОБА_5 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 виданого (повторно) Веселівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 21.02.2017 р., актовий запис про смерть № 09.

Єдиним спадкоємцем першої черги, окрім позивача, є його рідний брат ОСОБА_2 , який є відповідачем у справі.

У березні 2019 року позивач звернувся до державного нотаріуса Веселівської державної нотаріальної контори Запорізької області із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 його матері - ОСОБА_3 , проте державним нотаріусом було відмовлено мені у видачі свідоцтва.

12.03.2019 р. державним нотаріусом Веселівської державної нотаріальної контори Запорізької області Дзябко М.І. була надана постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12.03.2019 року № 276/02-31, згідної якої позивачеві було відмовлено в оформленні спадщини за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 мати - ОСОБА_3 , та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з підстав, що дана спадщина повинна бути розподілена у рівних частинах між спадкоємцями першої черги.

07.03.2017 р. відповідач відмовився від спадщини, яка залишилася після смерті спадкодавця на користь позивача, про що останній подав відповідну заяву, яка зареєстрована в реєстрі за № 16 від 07.03.2017 р. Дана заява знаходиться в матеріалах спадкової справи.

Особисто позивач, у встановлений законом шестимісячний строк, не звернувся до Веселівської державної нотаріальної контори Запорізької області із заявою про прийняття спадщини, оскільки до дня смерті матері мешкав разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 .

Даний факт проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини підтверджується: довідкою № 187 від 24.02.2017 р. виданої Корніївською сільською радою Веселівського району Запорізької області;рішенням Веселівського районного суду Запорізької області від 12.10.2018 р. у цивільній справі № 313/985/18. Рішення суду набрало законної сили 12.11.2018 р.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Відповідно до ст.1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Стаття 1217 ЦК України передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Положеннями статті 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Крім того, частиною п`ятою статті 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР передбачено, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння

спадковим майном.

Відповідно до статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав є визнання права. Відповідно до п. 2 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського товариства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Згідно ст.3 Указу Президента України від 03 грудня 1999 року № 1529/99 «Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектору економіки» сертифікат на право на земельну частку (пай) є правовстановлюючим документом, що засвідчує право володіти, користуватися та розпоряджатися зазначеною часткою. Відповідно до роз`яснень п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04. 2004 р. № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами Цивільного кодексу України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Позивачем надані докази, а саме: паспорт та реєстраційний номер облікової картки платника податків; сертифікат на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_3 від 23.05.2001 р.; постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 12.03.2019 р. за вих. № 276/02-31; копія рішення Веселівського районного суду Запорізької області від 12.10.2018 р. у цивільній справі № 313/985/18; довідка № 187 від 24.02.2017 р.; свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 виданий Корніївською сільрадою Веселівського району Запорізької області 06.06.1956 р.; свідоцтво про смерть серії НОМЕР_6 від 21.02.2017 р. видане повторно; свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 21.02.2017 р. видане повторно; свідоцтво про смерть серії НОМЕР_7 від 11.04.2018 р. видане повторно.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав є визнання права.

Відповідач позов визнав, що підтверджується його письмовою заявою, що долучена до справи.

Згідно ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 206 ЦПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у випадку визнання позову відповідачем, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Питання із судовими витратами вирішити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а також з врахуванням думки позивача, який просить судові витрати залишити за ним.

На підставі викладеного, ст.ст. 15, 16, 392, 1261, 1268, 1278 ЦК України, керуючись ст. ст. 1-13, 81, 89, 141, 200, 206, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8 , уродженця с. Корніївка, Веселівського району, Запорізької області, право на земельну частку (пай) розміром 7,18 умовних кадастрових гектарів, яка розташована на території Корніївської сільської ради Веселівського району Запорізької області, в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасована, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 25.07.2019 р.

Суддя

Веселівського районного суду

Запорізької області А.О. Нагорний

24.07.2019