Справа № 694/1133/19
У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про залишення позовної заяви без руху

"19" липня 2019 р. м.Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області в складі судді Дудніченка В.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Звенигородської міської ради Черкаської області про встановлення факту смерті, визначення додаткового строку для прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

в с т а н о в и в:

До Звенигородського районного суду Черкаської області надійшла позовна заява, подана представником позивача адвокатом Бабенком Р.В. в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Звенигородської міської ради Черкаської області про встановлення факту смерті, визначення додаткового строку для прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за законом, в якій просили суд: встановити факт смерті ОСОБА_3 , місце смерті м.Білогірськ Білогірського району, Автономна Республіка Крим; визначити додатковий строк ОСОБА_1 для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 ; визнати за ОСОБА_1 права власності на 1/5 чатску земельної ділянки та 1/5 частки житлового будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.1 ст.187 ЦПК України суддя відкриває провадження у справі за відсутності, крім іншого, підстав для залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст.175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Дослідивши позовну заяву та додані до неї документи, вважаю, що подана представником позивача адвокатом Бабенком Р.В. в інтересах ОСОБА_1 позовна заява про встановлення факту смерті, визначення додаткового строку для прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за законом підлягає залишенню без руху, оскільки не відповідає вимогам ст.175 ЦПК України, а саме, заява не містить:

- щодо вимоги про встановлення факту смерті:

1) зазначення доказів, що підтверджують обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги (п.5 ч.3 ст.175 ЦПК України).

Відповідно до ст.318 ЦПК України, у заяві повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Разом з тим, всупереч п.2 ч.1, ч.2 ст.318 ЦПК України заявником не зазначено доказів звернення до органу державної реєстрації актів цивільного стану за отриманням документів, на підтвердження факту смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також не надано доказів неможливості одержання цих документів.

-щодо вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за законом:

1)зазначення доказів, що підтверджують обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги (п.5 ч.3 ст.175 ЦПК України).

Представником позивача однією із причин вчасного не звернення із заявою про прийняття спадщини вказано важкий матеріальній стан позивачки, проте належних та допустимих доказів на підтвердження цього суду надано не було.

Згідно статті 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупованою територією визначається:

сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій;

внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України;

повітряний простір над територіями, зазначеними у пунктах 1 і 2 цієї частини.

Відповідно ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Таким чином, документи, видані органами Російської Федерації на території Криму, не мають юридичної сили на території України.

А представником позивачки на підтвердження свої позовних вимог надано копію свідоцтва про смерть ОСОБА_3 , видане Білогірським районним відділом записів актів громадського стану Департаменту записів актів громадського стану Міністерства юстиції Республіки Крим, Російської федерації, яке є недійсним і не створює правових наслідків на території України, тобто не є доказом свідоцтва про смерть ОСОБА_3 .

Внесення, на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, актового запису про смерть особи до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та видача, на підставі внесеного актового запису, свідоцтва про смерть є необхідною умовою для відкриття спадщини.

Тому враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачу необхідно спочатку звернутися до суду із заявою про становлення факту смерті, і в подальшому, на підставі отриманого свідоцтва про смерть, звернутися до суду із позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Суд акцентує увагу позивача на тому, що право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «ОСОБА_5 де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року. Відтак, в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Дотримання вимог ст. ст. 175, 177 ЦПК України при пред`явленні позову в суд є імперативним правилом, в тому числі і для суду.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Частиною 3 ст. 185 ЦПК України зазначено, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи зазначене, залишення заяви без руху жодним чином не перешкоджає заявнику у доступі до правосуддя після усунення недоліків заяви.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.175, 185 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 до Звенигородської міської ради Черкаської області про встановлення факту смерті, визначення додаткового строку для прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за законом - залишити без руху та надати заявнику строк для усунення недоліків десяти днів, з дня отримання заявником копії даної ухвали.

Попередити позивача, що в разі не виправлення зазначених в ухвалі недоліків протягом наданого часу, заява буде визнана неподаною і повернута заявнику.

Ухвала суду оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Дата підписання ухвали 19.07.2019 року.

Суддя В.М.Дудніченко