ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2019 року м. Херсон

справа № 668/14038/15-ц

провадження № 22-ц/819/986/19

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач)Пузанової Л.В.,
суддів:Склярської І.В.,
Чорної Т.Г.,
секретарГеленко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області у складі судді Дорошинської В.Е. від 22 листопада 2018 року в справі за позовом Автомобільно-гаражного кооперативу «Чародій-2» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,

встановив:

У листопаді 2015 року Автомобільно-гаражний кооператив «Чародій-2» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 07.08.2012 року ОСОБА_1 працювала на посаді бухгалтера-касира гаражного кооперативу.

За результатами проведеної з 30 липня 2015 року по 10 серпня 2015 року ревізії щодо роботи бухгалтерії кооперативу в її роботі були виявлені численні порушення фінансової дисципліни.

За систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на ОСОБА_1 як Правилами внутрішнього трудового розпорядку, так і Посадовою інструкцією бухгалтера кооперативу, наказом № 25 від 18.08.2015 року її звільнено з займаної посади.

Посилаючись на те, що внаслідок неправомірних дій відповідача підприємству було заподіяно шкоду в розмірі 2 656 грн., із яких: 440,26 грн. - непередбачувані і нічим не підтверджені витрати на солодощі та цигарки; 2216,00 грн. - незаконно отримана і нарахована заробітна плата, яку вона в добровільному порядку не відшкодувала, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 2656 грн в рахунок відшкодування заданої шкоди, понесені з вини останньої додаткові витрати на придбання замків для бухгалтерії у розмірі 260 грн, а також судові витрати на сплату судового збору в сумі 488 грн та витрати на правову допомогу в сумі 2000 грн.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 22 листопада 2018 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що висновки суду щодо наявності підстав для покладення на неї матеріальної відповідальності по відшкодуванню завданої позивачу шкоди не відповідають обставинам справи та зроблені без встановлення умов, передбачених статтею 130 КЗпП України, зокрема щодо наявності прямої дійсної шкоди та її розміру, якими її винними неправомірними діями шкоду заподіяно і чи входили до її функцій обов`язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди, в якій конкретній обстановці заподіяно шкоду, чи були створені умови, що забезпечували належне виконання обов`язків, майновий стан працівника.

Письмовий відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ зробив висновок про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Рішення суду мотивовано тим, що позивач належними та достатніми доказами підтвердив факт завдання йому відповідачем матеріальних збитків на загальну суму 2916грн. При цьому як на підставу для задоволення позову суд послався на статтю 130 КЗпП України та статтю 1166 ЦК України.

В процесі розгляду справи, який здійснено без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, суд встановив, що наказом №27 від 07.08.2012року ОСОБА_1 прийнята на посаду бухгалтера-касира Автомобільно-гаражного кооперативу «Чародій-2» з 20 серпня 2012 року із заробітною платою згідно із штатним розписом.

З 18 серпня 2015 року ОСОБА_1 звільнена із займаної посади за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на неї трудовим договором чи Правилами внутрішнього трудового розпорядку (наказ №25 від 18.08.2015року).

Звільненню передувало проведення ревізійною комісією Автомобільно-гаражного кооперативу «Чародій-2» ревізії роботи бухгалтерії кооперативу, за результатами якої 10 серпня 2015 року був складений акт та, зокрема, встановлено, що протягом 2013-2015років бухгалтер-касир брала із каси гроші на цукерки, шоколад і торти. Звітні документи щодо наведених витрат, розмір яких становить 440грн, затверджені головою правління кооперативу ОСОБА_2 , без рішення правління.

Крім того, наказом голови правління ОСОБА_2 від 01.04.2013 року, без рішення правління, бухгалтеру-касиру ОСОБА_1 було збільшено розмір заробітної плати із 923грн до 1200грн, яку вона отримувала протягом восьми місяців (з 01.04.2013 року по листопад 2013року). Переплата становила 2 216грн.

Зазначені витрати (виплати) позивач вважав зробленими незаконно і кваліфікував дії голови правління та бухгалтера-касира як викрадення грошових коштів.

Відповідно до положень статті 130 КЗпП України, яка регулює спірні правовідносини, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків.

При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством.

За наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності.

Згідно зі статтею 132 КЗпП України за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку.

Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» від 29 грудня 1992 року №14 з послідуючими змінами, під прямою дійсною шкодою, зокрема, слід розуміти втрату, погіршення або зниження цінності майна, необхідність для підприємства, установи, організації провести затрати на відновлення, придбання майна чи інших цінностей або провести зайві, тобто викликані внаслідок порушення працівником трудових обов`язків, грошові виплати (пункт 4 постанови).

Позивач вважає грошові кошти в сумі 2 656грн (440+2 216) втраченими кооперативом внаслідок порушення як головою правління кооперативу, так і відповідачем як бухгалтером трудових обов`язків.

Разом з тим, відповідно до вимог статті 94 КЗпП України заробітна плата- це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.

В той же час оплата за виконану працівником місячну, погодинну норму праці (обсяг робіт) не може бути нижчою за законодавчо встановлений розмір заробітної плати за просту, некваліфіковану працю (мінімальної заробітної плати), ( частина перша статті 95 КЗпП України).

Законом України «Про державний бюджет України на 2013 рік» від 06 грудня 2012 року №5515-YI встановлено, що з 01.01.2013року та до 01.12.2013 року розмір мінімальної заробітної плати становить 1147грн.

За умовами трудового договору обов`язок виплачувати працівникові заробітну плату, як і визначати її розмір, покладено на роботодавця, від імені якого у спірних правовідносинах діє голова правління кооперативу, який і видав наказ про збільшення належного відповідачеві розміру заробітної плати у зазначений в позовній заяві період.

Наказ голови правління про збільшення ОСОБА_1 заробітної плати незаконним в установленому законом порядку не визнавався, наявність неправомірних дій останньої щодо отримання заробітної плати у спірний період не встановлювалася.

Таким чином, висновок суду про те, що виплачена позивачем ОСОБА_1 заробітна плата в розмірі 2 216грн є прямою дійсною шкодою, заподіяною кооперативу її винними протиправними діями, яка підлягає стягненню у порядку, визначеному статтею 130 КЗпП України, колегія суддів вважає таким, що не відповідає обставинам справи та нормам трудового законодавства, які регулюють порушене в даній справі питання.

Не вбачає колегія суддів підстав вважати такою шкодою і витрати в сумі 440грн, які, як пояснила відповідач та свідчать надані позивачем фінансові документи, понесені нею за погодженням із головою правління кооперативу для оплати послуг, необхідних для використання роботи комп`ютера при здачі фінансових звітів від імені кооперативу.

До апеляційної скарги ОСОБА_1 додала копію кошторису витрат на 2015 рік, затвердженого головою правління Автомобільно-гаражного кооперативу «Чародій-2» ОСОБА_3 та погодженого на правлінні кооперативу 05.03.2015року, із якої вбачається, що кошторисом кооперативу визначено непередбачувані витрати у розмірі 360грн, до яких можна віднести витрати, необхідні для забезпечення документообігу.

Ці витрати не приховувалися відповідачем від роботодавця та були затверджені головою правління, що є очевидним та визнано позивачем.

Ревізійна комісія кооперативу вважала як отриману ОСОБА_1 заробітну плату в розмірі 2 216грн, так і витрати в сумі 440грн викраденими відповідачем грошовими коштами, однак доказів на підтвердження вчинення нею діяння, переслідуваного у кримінальному порядку, позивач суду не надав, а в суді апеляційної інстанції представник позивача пояснив, що до правоохоронних органів кооператив з цього приводу не звертався.

Суд першої інстанції на зазначені обставини уваги не звернув, свій висновок щодо покладення на відповідача відповідальності у повному розмірі витребуваної позивачем матеріальної шкоди нормами матеріального права не обґрунтував та не зважив на роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, викладені у пункті 9 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» про те, що до позовних заяв про матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку (п.3 ст.134 КЗпП), повинні додаватись докази, які підтверджують, що вчинення працівником таких діянь встановлено у порядку кримінального судочинства.

Визначаючи до стягнення на користь позивача із відповідача 260 грн в рахунок відшкодування витрат, понесених кооперативом на придбання замків для бухгалтерії, суд обґрунтування висновку в цій частині в рішенні не навів.

Натомість матеріали справи не містять доказів у підтвердження необхідності придбання кооперативом таких замків, а також того, що ці витрати були необхідними внаслідок винних протиправних дій відповідача.

ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції пояснила, що жодних перешкод у доступі позивача до бухгалтерії після звільнення не чинила, а ключі не передала тому, що в день звільнення не була допущена до робочого місця.

Позивач пояснень відповідача не спростував та не довів ту обставину, що відсутність ключів призвела до необхідності знищення замків та придбання трьох нових, як про зазначено в акті, складеному 29.08.2015року.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність передбачених нормами трудового права підстав для покладення на відповідача повної матеріальної відповідальності за шкоду, заподіяну позивачеві, тому ухвалене судом рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заявлених АГК «Чародій-2» до ОСОБА_1 позовних вимог за їх необґрунтованістю.

На підставі викладеного, керуючись статтями 36 7, 374, 376 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 22 листопада 2018 року скасувати і ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову Автомобільно-гаражного кооперативу «Чародій-2» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Л.В. Пузанова

Судді: І.В. Склярська

Т.Г. Чорна

Повний текст постанови складено 25 липня 2019 року

Суддя Л.В. Пузанова