Постанова

Іменем України

18 липня 2019 року

м. Київ

справа № 456/2368/16

провадження № 61-35796св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Шиповича В. В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач -державний навчальний заклад «Вище професійне училище № 8 м. Стрия»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу державного навчального закладу «Вище професійне училище № 8 м. Стрия» на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 08 грудня 2016 року у складі судді Саса С. С. та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 06 квітня 2017 року у складі колегії суддів: Павлишина О. Ф., Мікуш Ю. Р., Приколоти Т. І.

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом та просив поновити його на посаді викладача професійно-технічної підготовки державного навчального закладу «Вище професійне училище № 8 м. Стрия» (далі - Вище професійне училище №8 м. Стрия) та стягнути з відповідача на його користь середній заробiток за час вимушеного прогулу.

Позивач свої вимоги мотивував тим, що наказом № 41-К від 24 вересня 2009 року він був прийнятий на роботу у Вище професійне училище №8 м. Стрия на посаду методиста. Наказом № 31-к від 01 вересня 2010 року він був переведений з посади методиста на посаду викладача професійно-технічної підготовки того ж училища із залишенням обов`язків методиста. 07 липня 2016 року наказом №36-К його було звільнено із займаної посади у зв`язку із систематичним невиконанням без поважних причин обов`язків покладених на нього. В наказі не вказано, які саме обов`язки і на підставі чого він повинен був виконувати і яким чином він їх не виконував, а також в чому полягає систематичність невиконання трудових обов`язків. Вважає звільнення незаконним, оскільки він не допускав систематичного без поважних причин невиконання своїх обов`язків. Крім того зазначив, що його не запросили на засідання профкому, не повідомили про час проведення такого засідання.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 08 грудня 2016 року позов задоволено. Поновлено ОСОБА_1 на посаді викладача професійно-технічної підготовки Вищого професійного училища №8 м. Стрия. Стягнуто з Вищого професійного училища №8 м. Стрия на користь ОСОБА_1 12 221,55 грн середнього заробiтку за час вимушеного прогулу. Стягнуто з Вищого професійного училища №8 м. Стрия на користь держави 551,20 грн судового збору. Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі допущено до негайного виконання.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що звільнення позивача було незаконним, а тому його слід поновити на роботі та стягнути з відповідача на його користь середній заробiток за час вимушеного прогулу.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 06 квітня 2017 року апеляційну скаргу Вищого професійного училища №8 м. Стрия відхилено, рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції про те, що позивача було звільнено з порушенням вимог трудового законодавства, оскільки відповідачем не подано доказів щодо обґрунтування того, в чому конкретно виявилося порушення, яке стало приводом до звільнення, а також не дотримано процедури звільнення.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи

У касаційній скарзі Вище професійне училище №8 м. Стрия просить скасувати рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 08 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 06 квітня 2017 року, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди дійшли неправильного висновку про недоведеність систематичного невиконання позивачем своїх трудових обов`язків, а також порушення порядку застосування до позивача дисциплінарних стягнень. Заявник вважає, що судами не зазначено належних і допустимих доказів, які б могли свідчити про незаконність звільнення позивача з роботи.

Короткий зміст відзиву (заперечень) на касаційну скаргу

У запереченнях на касаційну скаргу ОСОБА_1 просить касаційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а оскаржені судові рішення без змін, посилаючись на їх законність та обґрунтованість.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

09 червня 2017 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження у справі за поданою касаційною скаргою.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів». Відповідно до пункту 4 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Справу передано до Верховного Суду і 04 червня 2019 року розподілено судді-доповідачу.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Згідно наказу №41-К від 24 вересня 2009 року ОСОБА_1 прийнятий на роботу на посаду методиста Вищого професійного училища №8 м. Стрия.

Наказом №31-К від 01 вересня 2010 року ОСОБА_1 був переведений з посади методиста на посаду викладача професійно-технічної підготовки Вищого професійного училища №8 м. Стрия.

Наказом №36-К від 07 липня 2016 року ОСОБА_1 було звільнено із займаної посади у зв`язку із систематичним невиконанням без поважних причин обов`язків, покладених на нього. Підставою для звільнення вказано: доповідна записка заступника директора з НВР Винника П. М. від 01 квітня 2016 року; доповідна записка викладача професійно-теоретичної підготовки, голови методичної комісії Собківа В. Б. від 04 квітня 2016 року; доповідна записка інспектора відділу кадрів Шимко М. В. від 27 квітня 2016 року; доповідна записка інспектора відділу кадрів Шимко М. В. від 24 травня 2016 року; акт Державної інспекції навчальних закладів України від 27 травня 2016 року.

Згідно витягу з протоколу засідання профспілкого комітету від 07 липня 2016 року надано згоду на звільнення викладача ОСОБА_1 на підставі пункту 3 статті 40 Кодексу законів про працю України.

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Частиною третьою статті 149 Кодексу законів про працю України передбачено, що при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Відповідно до пункту 3 статті 40 КЗпП України трудовий договір може бути розірвано з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в разі систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо раніше до нього застосовувались заходи дисциплінарного стягнення.

При звільненні працівника з підстав, передбачених цією нормою закону, роботодавець має навести конкретні факти допущеного ним невиконання обов`язків, зазначити, коли саме вони мали місце, які проступки вчинив працівник після застосування до нього дисциплінарного стягнення та в який час.

Для правомірного розірвання роботодавцем трудового договору на підставі пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України необхідна наявність сукупності таких умов:

- порушення має стосуватися тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку;

- невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності;

- невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків повинно бути систематичним;

- враховуються тільки дисциплінарні й громадські стягнення, які накладаються трудовими колективами і громадськими організаціями відповідно до їх статутів;

- з моменту виявлення порушення до звільнення у дисциплінарному порядку може минути не більше місяця.

Отже, для правомірного розірвання роботодавцем трудового договору на підставі пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України необхідна наявність факту не першого, а повторного (тобто вдруге чи більше разів) допущення працівником винного невиконання чи неналежного виконання обов`язків після того, як до нього уже застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення за вчинення таких дій раніше.

У справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, необхідно з`ясувати, в чому конкретно виявилося порушення, яке стало приводом до звільнення; чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктом третім статті 40 КЗпП України; чи додержано власником або уповноваженим ним органом передбачених статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правил і порядку застосування дисциплінарних стягнень.

Згідно частини першої статті 148 КЗпП України дисциплiнарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пiзнiше одного мiсяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звiльнення працiвника вiд роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатнiстю або перебування його у вiдпустцi.

Відповідач в наказі №36-К від 07 липня 2016 року про звільнення позивача не зазначив, у чому проявилось порушення працівником трудових обов`язків, яке стало підставою для звільнення позивача, на навів даних на підтвердження того, що невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків є систематичним, і раніше до нього застосовувались заходи дисциплінарного стягнення.

Відповідно до статей 10, 60 Цивільного процесуального кодексу України 2004 року, у редакції, чинній на час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанції, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Подібні положення містять статті 12, 81 чинної редакції ЦПК України.

Суд першої інстанції, з позицією якого погодився і суд апеляційної інстанції, встановивши відсутність у наказі Вищого професійного училища №8 м. Стрия №36-К від 07 липня 2016 року відомостей про зміст і час вчиненого працівником невиконання або неналежного виконання трудових обов`язків, а також про ознаки систематичності, дійшов правильного висновку про недоведеність підстав для звільнення позивача за пунктом 3 статті 40 КЗпП України, а отже і наявність підстав для задоволення позовних вимог про поновлення ОСОБА_1 на посаді викладача професійно-технічної підготовки Вищого професійного училища №8 м. Стрия та стягнення на його користь середнього заробiтку за час вимушеного прогулу.

Доводи касаційної скарги, які зводяться до необхідності переоцінки доказів у справі, що знаходиться поза межами компетенції суду касаційної інстанції, не свідчать про неправильне застосування судами, які правильно вирішили спір, норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

З урахуванням наведеного, рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 08 грудня 2016 року та ухвала Апеляційного суду Львівської області від 06 квітня 2017 року є такими, що винесені з додержанням норм матеріального і процесуального права. Підстави для їх скасування відсутні.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу державного навчального закладу «Вище професійне училище № 8 м. Стрия» залишити без задоволення.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 08 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 06 квітня 2017 рокузалишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович