Постанова

Іменем України

10 липня 2019 року

м. Київ

справа № 208/3050/15-ц

провадження № 61-33344 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Кривцової Г. В.,

учасники справи:

позивач - комунальне виробниче підприємство Дніпродзержинської міської ради «Міськводоканал»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 березня 2016 року у складі судді Гібалюк Т. Я. та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 червня 2017 року у складі колегії суддів: Лаченкової О. В., Варенко О. П., Городничої В. С.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2015 року комунальне виробниче підприємство Дніпродзержинської міської ради «Міськводоканал» (далі - КВП «Міськводоканал») звернулося до суду з позовом, який у подальшому було уточнено, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення.

Позовна заява мотивована тим, що КВП «Міськводоканал» надає населенню послуги з централізованого питного водопостачання та водовідведення.

ОСОБА_1 є квартиронаймачем за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою Житлово-будівельного кооперативу № 29 м. Дніпродзержинська.

Квартира за вказаною вище адресою приєднана до централізованої мережі водопостачання та водовідведення, а відповідач є абонентом КВП «Міськводоканал» згідно з особовим рахунком № НОМЕР_1 .

Відповідач своїх зобов`язань щодо сплати коштів за надані послуги водопостачання та водовідведення тривалий час не виконував, внаслідок чого виникла заборгованість.

До складу сім`ї (зареєстрованих) входять дві особи: ОСОБА_1 та його дружина ОСОБА_3 , а з 05 лютого 2015 року були зняті з реєстрації за рішенням суду ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , які не мешкають за даною адресою з січня 2007 року, у зв`язку з чим позивачем зроблено перерахунок розміру плати за послуги центрального водопостачання та водовідведення за період з 05 лютого 2015 року по 31 березня 2015 року на дві зареєстровані особи.

З урахуванням перерахунку загальна сума заборгованості, яку позивач просив стягнути з ОСОБА_1 за період з 01 квітня 2012 року по 31 березня 2015 року, складає 9 809,65 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 березня 2016 року позовні вимоги КВП «Міськводоканал» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 користь КВП «Міськводоканал» заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в сумі 9 809,65 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем була правомірно нарахована заборгованість відповідача у розмірі 9 809,65 грн за надані позивачем послуги центрального водопостачання та водовідведення у відповідності до кількості зареєстрованих осіб у квартирі.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 червня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, а рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 березня 2016 року залишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Розмір заборгованості відповідає поданим доказом щодо кількості зареєстрованих у квартирі осіб за певний період.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У липні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 червня 2017 року, у якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог КВП «Міськводоканал».

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі № 208/3050/15-ц, витребувано справу із Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області.

Статтею 388 ЦПК України, у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Пунктом 4 частини першої Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

У червні 2019 року на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Верховного Суду справу № 208/3050/15-ц передано судді-доповідачу.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що відповідачем було надано до суду апеляційної інстанції докази, які підтверджують факт непроживання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з 2007 року у квартирі АДРЕСА_1 , однак судом не надано належної оцінки цим та іншим наявним у матеріалах справи доказам і, таким чином, неповно з`ясовано фактичні обставини справи, що призвело до ухвалення судового рішення з порушенням норм процесуального права.

Заперечень на касаційну скаргу від інших учасників справи до суду не надходило.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

ОСОБА_1 є квартиронаймачем за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою Житлово-будівельного кооперативу № 29 м. Дніпродзержинська.

Квартира за вказаною вище адресою приєднана до централізованої мережі водопостачання та водовідведення, а відповідач є абонентом КВП «Міськводоканал» згідно особового рахунка № НОМЕР_1 .

Відповідно до довідки про склад сім`ї від 07 червня 2015 року вбачається, що до складу сім`ї (зареєстрованих) входять дві особи: ОСОБА_1 та його дружина ОСОБА_3 (а.с. 22).

Судом також установлено, у тому числі на підставі довідки, що 05 лютого 2015 року були зняті з реєстрації за рішенням суду ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , які не мешкають за даною адресою з січня 2007 року, що підтверджується актом про непроживання (а.с. 47).

Позивачем зроблено перерахунок розміру плати відповідача за надані послуги центрального водопостачання та водовідведення за період з 05 лютого 2015 року по 31 березня 2015 року на дві зареєстровані особи.

З урахуванням перерахунку загальна сума заборгованості, яку позивач просив стягнути з ОСОБА_1 за період з 01 квітня 2012 року по 31 березня 2015 року, складає 9 809,65 грн.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 підлягає залишенню без задоволення.

Встановлено й убачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно зі статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. При цьому підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків можуть бути: договори та інші правочини, а також - інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 3 ЦПК України 2004 року, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з положеннями статті 57 ЦПК України 2004 року, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до статті 60 ЦПК України 2004 року, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Згідно зі статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Права і обов`язки виробників, виконавців, споживачів у сфері житлово-комунальних послуг визначені положеннями Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Згідно зі статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» (далі - Правила), передбачено, що договір про надання послуг укладається між виконавцем послуг і споживачем.

Відсутність укладеного договору не звільняє споживачів від сплати за фактично надані послуги.

Пунктами 18, 20, 21 Правил визначено, що внесення плати за надані послуги у разі відсутності засобів обліку води і теплової енергії споживачем не пізніше 20 числа місяця відповідно до затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо).

Статтею 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Відповідно до положень статті 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» визначено, що споживач зобов`язаний своєчасно вносити плату за використану питну воду та відповідно до встановлених тарифів на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення.

За змістом статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, установивши, що ОСОБА_1 є власником особового рахунку квартири АДРЕСА_1 , проживає в ній, отримує надані послуги та не виконує зобов`язань перед позивачем щодо оплати наданих послуг, що призвело до виникнення заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення за період з 01 квітня 2012 року по 31 березня 2015 року у розмірі 9 809,65 грн, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог КВП «Міськводоканал».

Посилання заявника у касаційній скарзі на те, що заочним рішенням Заводського районного суду м. Дніпропетровська Дніпропетровської області від 20 листопада 2014 року встановлено непроживання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у квартирі АДРЕСА_1 , з 2007 року, а тому позивачем невірно перераховано суму заборгованості за комунальні послуги є безпідставними, оскільки саме по собі судове рішення виконане 05 лютого 2015 року, що убачається з довідки про склад сім`ї від 07 червня 2015 року. При цьому встановлення такого факту непроживання не дає підстав позивачу для зменшення розміру плати за надані послуги з 2007 року, оскільки саме в цей період позивач повинен був такий факт довести та надати відповідні докази позивачу.

Безпідставними також є доводи касаційної скарги про те, що апеляційний суд не з`ясував обставини справи, не дослідив і не надав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам, а рішення апеляційного суду не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки по своїй суті зводяться до переоцінки встановлених судом обставин, що в силу вимог статті 400 ЦПК України виходить за межі розгляду справи судом касаційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення - без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 418 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного судуДніпропетровської області від 07 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: Д. Д. Луспеник

Б. І. Гулько

Г. В. Кривцова