ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
У Х В А Л А

19 липня 2019 року

м. Харків

справа №639/2422/13-ц

провадження №22-ц/818/3661/19

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Кругової С.С., Тичкової О.Ю.,

розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргоюОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 17 квітня 2013 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини,-

в с т а н о в и в:

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 17 квітня 2013 року позов ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини задоволено.

У червні 2019 року на вказане рішення суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу разом з клопотаннями про поновлення строку та про звільнення від сплати судового збору за подачу апеляційної скарги.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 24 червня 2019 року клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору залишено без задоволення. Апеляційну скаргуОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 17 квітня 2013 року залишено без руху, надано строк, десять днів з дня вручення копії ухвали, для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме: для сплати судового збору в сумі 344,10 грн., надання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 17 квітня 2013 року із зазначенням інших обгрунтованих підстав та доказів для його поновлення, надання копії скарги з додатками відповідно до кількості учасників справи.

На виконання вимог вищевказаної ухвали від 24 червня 2019 року про залишення апеляційної скарги без руху, до суду апеляційної інстанції надійшли клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 , в обгрунтування яких зазначила, що відповідач проживав разом з ОСОБА_2 , донькою позивачки та їх спільним сином однією сім`єю, в будинку батьків його дружини. Спільне домашнє господарство вели за рахунок саме ОСОБА_1 , оскільки ОСОБА_2 була домогосподаркою. Зазначає, що про існування даної справи апелянт не знав, оскільки надсилаючи ухвалу про відкриття провадження суд невірно вказав адресу його мешкання. У зв`язку з чим ОСОБА_1 не був вчасно повідомлений про подання позовної заяви його дружиною про стягнення аліментів на утримання їх спільного з позивачем сина. Внаслідок дій ОСОБА_2 у відповідача погіршився стан здоров`я. Вважає, що строк на апеляційне оскарження рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 17 квітня 2013 року пропущений ним з поважних причин. Тому просила суд у зв`язку із тяжким фінансовим станом звільнити його від сплати судового збору та поновити строк на апеляційне оскарження рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 17 квітня 2013 року.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що наявні підстави для відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційної скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 17 квітня 2013 року, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 13 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України (в редакції станом на 15.12.2017 року) судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 294 ЦПК України (чинного на момент ухвалення оскаржуваного рішення) апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Судом встановлено, що рішення суду від 17 квітня 2013 року ухвалене за відсутності сторін, оскільки належним чином повідомлені сторони в судове засідання не з`явились. Відповідач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що проти задоволення позовних вимог не заперечує (а.с.17). Копію рішення ОСОБА_1 особисто отримав 23 травня 2013 року (а.с.21).

Проте апеляційна скарга подана відповідачем лише 13 червня 2019 року, тобто через шість років після ухвалення рішення.

Згідно ч. 2 ст. 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Клопотання про поновлення строку від 04 липня 2019 року не містять наявності обставин непереборної сили, які зумовили пропуск строку на апеляційне оскарження рішення суду понад шість років з дня отримання копії рішення від 17 квітня 2013 року.

Крім того з наявних у справі доказів убачається, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи (а.с.13), подав заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.17). А 23 травня 2019 року отримав повний текст оскаржуваного рішення суду (а.с.21).

Тобто, апелянт був обізнаний про існування оскаржуваного рішення суду, проте, не скористався своїми процесуальними правами на подання апеляційної скарги в строк, визначений чинним на той час законодавством. А подав апеляційну скаргу через шість років.

Матеріали справи свідчать про те, що у клопотаннях, поданих представником ОСОБА_1 - ОСОБА_4 04 липня 2019 року на виконання вимог ухвали суду апеляційної інстанції від 24 червня 2019 року, не наведено обґрунтованих причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 17 квітня 2013 року, який є значним (6 років). Доводи ОСОБА_1 про те, що він не знав про наявність даної справи та ухвалення оскаржуваного судового рішення спростовуються матеріалами справи. Факт отримання копії рішення підтверджується особистою розпискою відповідача (а.с.21). Інших поважних причин для поновлення процесуального строку апелянтом суду не надано.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про безпідставність наведених апелянтом посилань на поважність причини пропуску строку на апеляційне оскарження.

Пунктом 4 ч.1 ст. 358 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Крім того статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності.

Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21 грудня 2010 року).

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова невизначеність.

З урахуванням вищевказаного колегія судів вважає що, наявні підставі для відмови у відкритті апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 17 квітня 2013 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини.

У зв`язку з тим, що колегія суддів відмовляє у відкритті апеляційного провадження, повторне клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору слід залишити без розгляду.

Керуючись ст. 357, п.4 ч.1 ст. 358 ЦПК України, -

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 17 квітня 2013 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини.

Повторне клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: С.С. Кругова

О.Ю. Тичкова