Справа № 296/9214/14-ц
УХВАЛА

про вжиття заходів забезпечення скарги

"19" липня 2019 р. м. Житомир

Суддя Корольовського районного суду м. Житомира Сингаївський О.П., розглянувши матеріали клопотання ОСОБА_1 про вжиття забезпечення скарги у цивільній справі №296/9214/14-ц 4-с/296/84/19,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Корольовського районного суду м. Житомира перебуває цивільна справа за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця Ковальського Максима Романовича за участі заінтересованої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи».

Одночасно із скаргою скаржником подано клопотання, в якому він просить до розгляду його скарги зупинити у виконавчому провадженні №59054560 стягнення з нього на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованості за кредитним договором №0501/0308/88-042 від 21.03.2008 у розмірі 811 168,16 грн., на підставі виконавчого листа №296/9214/14-ц 2/296/577/15, що виданий 11 липня 2016 року Корольовським районним судом м. Житомира.

ОСОБА_1 вважає, що невжиття заходів забезпечення скарги може стати на заваді чи унеможливити виконання рішення суду.

Суддя, вивчивши матеріали справи, клопотання, вважає, що воно є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

За статтею 2 ЦПК, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст.5 ЦПК).

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п.43 Рішення по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на до доступ до правосуддя, в аспекті ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свободвід 04 листопада 1950 року № ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"). У відповідності до приписів ст.6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст.13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи "Каічта інші проти Хорватії" (рішення від 17липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і у пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року №15-рп/2004усправі №1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Крім того, Конституційний Суд України у п.9 мотивувальної частини рішення від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

До завершення розгляду скарги при наявності для цього підстав суд може зупинити стягнення на підставі виконавчого листа (п.15 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07.02.2014).

Встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою, в якій оскаржує дії приватного виконавця Ковальського Максима Романовича, що здійснені в рамках виконавчого провадження №59054560 з примусового виконання рішення Корольовського районного суду м. Житомира у цивільній справі № 296/9214/14-ц 2/296/577/15 від 17 листопада 2015 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованості за кредитним договором №0501/0308/88-042 від 21.03.2008 у розмірі 811 168,16 грн.

Постановою приватного виконавця Ковальського М.Р. серії ВП №59054560, 8 травня 2019 року було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_1 , в тому числі на квартиру АДРЕСА_1 .

З копії листа-повідомлення Державного підприємства «Сетам» за №6983/17-18-19 від 24 червня 2019 року вбачається, що на 22 липня 2019 року призначені електронні торги з реалізації вказаного нерухомого майна.

У зв`язку з чим і викликане термінове вжиття заходів забезпечення скарги ОСОБА_1 , оскільки до моменту винесення судом рішення у справі та набрання ним законної сили, існує реальна загроза того, що будь-який Учасник електронних торгів, будучи їх переможцем, матиме можливість отримати правовстановлюючі документи на зазначене нерухоме майно. Як наслідок, знецінити, продати або безоплатно передати його третім особам і тим самим унеможливити виконання рішення суду, що може викликати очевидну безпеку заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, для відновлення яких необхідно буде докласти значних зусиль і витрат.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Крім того, п.п.1-4 Постанови Пленуму передбачено, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів до забезпечення позову з урахуванням адекватності вимог заявника, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, ймовірності утруднення виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

На підставі викладеного та виходячи з оцінки обґрунтованості доводів скаржника щодо необхідності вжиття заходів, з урахуванням розумності, обґрунтованості вимог, забезпечення збалансованості інтересів сторін, суд дійшов висновку, що клопотання є обґрунтованим, законним та співмірним із заявленими вимогами.

Керуючись ст.ст.2, 4, 5, 260, 447-449 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 задовольнити.

Зупинити у виконавчому провадженні №59054560 стягнення з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» () заборгованості за кредитним договором №0501/0308/88-042 від 21.03.2008 у розмірі 811 168,16 грн., на підставі виконавчого листа №296/9214/14-ц 2/296/577/15, що виданий 11 липня 2016 року Корольовським районним судом м. Житомира.

Копію ухвали направити приватному виконавцю Ковальському ОСОБА_2 для виконання.

Ухвала виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала суду першої інстанції може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається Житомирському апеляційному суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя О. П. Сингаївський