Ухвала

Іменем України

17 липня 2019 року

м. Київ

справа № 9-53/2000

провадження № 61-13028ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Русинчука М. М. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником ОСОБА_2 , на ухвалу Куйбишевського районного суду Запорізької області від 19 квітня 2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 04 червня 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Ілюшкіної Альони Євгенівни,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2019 року ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на дії головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (далі -Шевченківський ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області) Ілюшкіної А. Є., в якій просив скасувати постанови головного державного виконавця від 05 та 08 листопада 2018 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання, про накладення штрафу, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та оголошеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Свої вимоги ОСОБА_1 мотивував тим, що оскаржувані постанови винесені всупереч діючого законодавства, оскільки заборгованість зі сплати аліментів виникла до набрання чинності нормами права, якими передбачені застосовані до нього обмеження.

Ухвалою Куйбишевського районного суду Запорізької області від 19 квітня 2019 року провадження за скаргою представника заявника ОСОБА_2 на дії головного державного виконавця Шевченківський ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Ілюшкіної А. Є. в частині скасування постанови про накладення штрафу від 08 листопада 2018 року (в тому числі про виправлення помилки у процесуальному документі) по виконавчому провадженню ВП № 9807432 - закрито.

У задоволенні скарги представника заявника ОСОБА_2 на дії головного державного виконавця Шевченківський ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Ілюшкіної А. Є.- відмовлено за необґрунтованістю.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 04 червня 2019 року ухвала Куйбишевського районного суду Запорізької області від 19 квітня 2019 року залишена без змін.

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постанову апеляційного суду в частині відмови у задоволенні скарги та ухвалити нове рішення, яким скасувати оскаржувані постанови державного виконавця.

ОСОБА_1 посилається на те, що відповідно до Конституції України закон не має зворотної дії у часі, а тому застосування до нього положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів» від 07 грудня 2017 року є незаконним та таким, що прямо суперечить вимогам статті 58 Конституції України та статті 5 Цивільного Кодексу України, оскільки заборгованість у нього по сплаті аліментів виникла до набрання чинності цим законом.

Судові рішення в частині закриття провадження у справі не оскаржуються, а тому, в силу статті 400 ЦПК України, в цій частині не переглядаються Верховним Судом.

Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

Відповідно до абзацу 4 частини 4 статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, приватного виконавця, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Доводи касаційної скарги про те, що ця скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики є необґрунтованими, оскільки серед доданих до касаційної скарги рішень судів відсутні ті, які набрали законної сили і свідчили б про наявність різної практики у застосуванні судами частини дев`ятої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 07.12.2017 року.

З огляду на викладене у відкритті касаційного провадження належить відмовити, оскільки касаційна скарга стосується перегляду ухвали про розгляд скарги на дії державного виконавця, а рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною ОСОБА_1 , поданою його представником ОСОБА_2 , на ухвалу Куйбишевського районного суду Запорізької області від 19 квітня 2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 04 червня 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Ілюшкіної Альони Євгенівни.

Копію ухвали, касаційну скаргу та додані до неї матеріали направити особі, яка подала скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді М. М. Русинчук

І. О. Дундар

В. Є. Краснощоков