Справа № 196/738/19
№ провадження 2/196/393/2019
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2019 року смт. Царичанка

Царичанський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Зубій А.В.

за участю секретаря Дорошенко В.В.,

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в смт. Царичанка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в Царичанський районний суд Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 , а також стягнути судові витрати по справі.

На обґрунтування своїх вимог у позовній заяві позивач ОСОБА_1 вказав, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 .

Станом на 27 травня 2019 року у будинку зареєстровано шість осіб: він, його дружина, донька, онук, теща та відповідач в справі- брат його дружини ОСОБА_2 .

Стверджує, що відповідач ОСОБА_2 з моменту державної реєстрації місця проживання, тобто з 10.11.2015 року жодного дня не проживав і на даний час не проживає в його будинку. Добровільно знятися з місця реєстрації відмовляється.

Позивач ОСОБА_1 в підготовче засідання не з`явився. Клопотався про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю.

Відповідач ОСОБА_3 в підготовче засідання не з`явився. Надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою ст. 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст. 81 ЦПК України).

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч.1 ст. 82 ЦПК України).

Згідно ст. 206 ч.1 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (ст. 206 ч.4 ЦПК України).

Відповідно до ст. 383 ч.1 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно приписів ч.2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується правовстановлюючими документами на будинок (а.с. 7-10).

В даному будинку зареєстрований, але з моменту державної реєстрації місця проживання, тобто з 10.11.2015 року жодного дня не проживав і на даний час не проживає відповідач в справі ОСОБА_2 (а.с.11).

Між ними не укладалися жодні цивільно-правові угоди про користування житловим приміщенням, витрати на утримання будинку відповідач не несе.

Отже, власником будинку (позивачем) обґрунтовано заявлено вимогу про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 , а тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Понесені позивачем судові витрати згідно приписів ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Документально підтвердженими є витрати позивача зі сплати судового збору в розмірі 768,40 грн. (а.с.1).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 383, 391 ЦК України, ст.ст. 82, 141, 206, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати в розмірі 768,40 грн. в порядку відшкодування понесених позивачем судових витрат зі сплати судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом 30-ти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Царичанський районний суд Дніпропетровської області.

Суддя А.В. ЗУБІЙ