Справа № 463/4726/18 Головуючий у 1 інстанції: Леньо С.І.
Провадження № 22-ц/811/3056/18 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2019 року Львівський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Мікуш Ю.Р.

суддів: Приколоти Т.І., Савуляка Р.В.

секретар: Фейір К.О.

З участю: представника позивача АТ «Приватбанк» Жарського І.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу № 463/4726/18 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Личаківського районного суду м.Львова від 08 листопада 2018 року ухваленого судом у складі судді Леньо С.І. у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором ,-

в с т а н о в и в :

10.07.2018 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором від 23.09.2013 року в загальному розмірі 20 743,51 грн.

В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що 23.09.2013р. року між банком та відповідачем укладено договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Зміна кредитного ліміту може відбуватись за рішенням банку, який може прийняти таке рішення в будь-який момент. Поставивши свій підпис у заяві, відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складає між ним та банком договір. Відповідач, приєднавшись до договору, погодився зі всіма його умовами, а банк в свою чергу, видав йому обумовлену суму коштів на засадах поворотності та платності. Однак, останній обов`язку щодо повернення коштів не виконує, внаслідок чого станом на 10.07.2018р. загальний розмір заборгованості становить 20743,51 грн., з яких 294,23 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 7347,33 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 11637,97 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 963,98 грн. - штраф (процентна складова).

Оскаржуваним заочним позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д, , МФО 305299, рахунок № НОМЕР_2 ) заборгованість за договірним зобов`язанням в розмірі 294,33 (двісті дев`яносто чотири грн. тридцять три коп.).

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» 1762 грн. судового збору (рахунок № НОМЕР_2 ).

Рішення суду оскаржив позивач. В апеляційній скарзі зазначає, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального права. Стверджує, що позивач надав суду належні та допустимі докази на підтвердження позовних вимог, а саме розрахунок заборгованості, які відповідач не спростував. Відповідач отримав кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на кредитну картку , підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку» складає між ними Договір, що підтверджується підписом у заяві. Зазначає, що саме на відповідача покладений обов`язок довести, що його не було ознайомлено з Умовами та правилами, Тарифами банку, однак таких доказів останній не надав на що суд не звернув уваги. Посилається на практику Верховного Суду у подібних справах, а саме №755/18246/15, №755/2720/16. Стверджує, що укладаючи кредитний договір відповідач не мав сумнівів щодо його розумності та справедливості, підтвердив свою згоду на отримання кредиту, користувався кредитними коштами та частково здійснював погашення кредиту, що свідчить про його обізнаність з умовами кредитування. Просить рішення скасувати в частині відмови у позові та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач по справі ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, незважаючи на те, що судові повістки направлялися йому за відомим місцем проживання, однак поверталися через відсутність адресата.

22.05.2019 року суд повідомив відповідача про день і час слухання справи через офіційний веб-сайт судової влади України.

Відповідно до ч.2 ст. 372 Цивільного процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши пояснення представника позивача АТ КБ «Приватбанк» Жарського І.Р. на підтримання доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Матеріалами справи та судом встановлено, що 23.09.2013 року між АТ КБ «Приватбанк» та відповідачем по справі ОСОБА_1 укладено договір відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки внаслідок підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, отримавши платіжну картку та персональний ідентифікаційний номер для авторизації.

У заяві зазначено, що відповідач згідний з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» (а.с.9) та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті… ( а.с. 10-24).

АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за Договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі.

Згідно статей 526,527, 530 Цивільного кодексу України (далі ЦК) зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно частини першої статті 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша ст.. 1048 ЦК).

Відповідач ОСОБА_1 не виконував умови договору внаслідок чого допустив заборгованість за вказаним кредитним договором, яка станом на 11.07.2018 року становить 20 743,51 грн. і складається із: заборгованість за тілом кредиту - 294,23 грн.; заборгованість за процентами за користування кредитними коштами -7347,33 грн.; пеня-11637,97 грн., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина), 963.98 грн. штраф (процентна складова) .

Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення відсотків за користування кредитними коштами, суд першої інстанції виходив з того, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК . Так як позивач не надав доказів про строк дії картки, а відсотки нараховані по день звернення до суду з позовом, суд вважав, що відсутні підстави для нарахування та стягнення відсотків та штрафних санкцій, комісії, пені.

Колегія суддів не погоджується із висновками суду першої інстанції та вважає їх помилковими.

Із матеріалів справи встановлено, що на час підписання заяви-анкети про отримання банківських послуг від 23.09.2013 року відносини між банком та клієнтом регулювалися Договором про надання банківських послуг шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього Договору так і шляхом обміну інформацією/ узгодження питань банківського обслуговування з клієнтом через веб-сайт або інший інтернет/SMS ресурс, зазначений банком.

Відповідно до положень Умов та Правил надання банківських послуг, АТ КБ «Приватбанк» діяв на цей час на підставі Ліцензії НБУ №22 від 05.10.2011 року згідно діючого законодавства України, публічно пропонував невизначеному колу осіб можливість отримати банківські послуги та з цією метою опубліковував «Умови та правила надання банківських послуг», які були публічною офертою, що містили умови та правила надання послуг банком його клієнтам. Таким чином, клієнт отримує доступ до всіх без винятку послуг Банку. Тобто, клієнт з метою отримати кредит на платіжну картку, був усвідомлений про умови його надання та правила і вимоги щодо його погашення.

При укладенні сторони керувалися ч.1 ст. 634 ЦК України згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідач ОСОБА_1 погодився на зазначені умови, що підтверджується його заявою із підписом, що він ознайомлений про умови кредитування у АТ КБ «Приватбанк».

У відповідності до ч.2 ст. 639 ЦК якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть, якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

За статтею 207 ЦК правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах ( у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Стаття 207 ЦК не передбачає вичерпного переліку таких документів, а тому суд вважає, що електронний інформаційний ресурс із яким відповідач ознайомився та підтвердив своє погодження власноручним підписом на заяві-анкеті є достатнім та свідчить про те, що договір відбувся. Крім приєднання відповідача до договору приєднання, дія договору підтверджується фактом користування відповідачем картковим рахунком та використанням кредитних коштів, що повністю узгоджується із ч.2 ст. 642 ЦК.

Відповідно до ст. 610 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом ст. 617 ЦК відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

На підставі п.2.1.1.5.5 Договору відповідач зобов`язався погашати заборгованість за Кредитом, процентами за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

Пунктом 2.1.1.12.1 Договору сторонами погоджено, що зобов`язання клієнта з повернення тіла кредиту, процентів за користування кредитом, комісії, пені та штрафів, тобто загальна заборгованість клієнта, є борговими зобов`язаннями.

Верховний Суд у постанові від 07.03.2018 року по справі № 755/18246/15-ц прописав, що відповідач укладення чи не укладення кредитного договору не оспорював, а з розрахунку кредитної заборгованості та виписки по рахунку вбачається, що позичальник частково сплачував заборгованість, користувався кредитними коштами, тобто погоджувався з Умовами та Правилами надання банківських послуг та тарифами.

Верховний Суд в постанові від 06.02.2018 року по справі № 755/2720/16-ц зазначив «разом з тим, у справі відсутні докази про те, що особа-3 (відповідач) звертався до банку з пропозиціями про внесення змін до умов кредитного договору, а тому вказані обставини свідчать про його згоду з усіма умовами цього договору».

Із врахуванням вище наведеного, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення в частині стягнення відсотків в розмірі 7347,33 грн., штраф (фіксована частина) 500 грн., штраф (відсоткова складова) 963,98 грн.- всього 9 775, 29 грн.

В частині стягнення пені та комісії суд відмовляє та погоджується в цій частині із висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ст.376 ч.1 п.4 ЦПК підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.4, 383, 384, 389-391 ЦПК України,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Личаківськогорайонного суду м.Львова від 08 листопада 2018 року в частині відмови у задоволенні позову про стягнення заборгованості по відсотках та штрафів скасувати.

Ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» (м.Київ вул..Грушевського, 1 Д, , МФО 305299, рахунок для погашення заборгованості 3111) заборгованість по відсотках в розмірі 7347,33 грн., штраф (фіксована частина) 500 грн., штраф відсоткова складова 963,98 грн. - всього 9 775, 29 грн.

В частині вимог про стягнення пені та комісії відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь АТ КБ «Приватбанк» судові витрати в розмірі 2 643 грн.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст.ст. 389- 391 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 17 липня 2019 року.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк