Постанова

Іменем України

18 липня 2019 року

м. Київ

справа № 415/6751/16-ц

провадження № 61-23020св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - ОСОБА_2 ,

відповідач - публічне акціонерне товариство «Лисичанськвугілля» в особі відокремленого підрозділу «Автобаза»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Лисичанськвугілля» в особі відокремленого підрозділу «Автобаза» на рішення Лисичанського міського суду Луганської області, у складі судді Чернобривко Л. Б., від 01 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Луганської області, у складі колегії суддів: Яреська А. В., Дронської І. О., Карташова О. Ю., від 10 травня 2017 року.

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до публічного акціонерного товариства «Лисичанськвугілля» (далі - ПАТ «Лисичанськвугілля») в особі відокремленого підрозділу «Автобаза» (далі - ВП «Автобаза») про визнання права на отримання безоплатного вугілля.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що він перебував у трудових відносинах з ВП «Лисичанська автобаза» ПАТ «Лисичанськвугілля» з 07 жовтня 1993 року по 08 липня 2014 року в якості водія автотранспортних засобі 1 класу (автомобіль КрАЗ). Він проживає в будинку АДРЕСА_1 , в якому відсутнє централізоване газопостачання, будинок у зимню пору опалюється дровами та вугіллям. Тому він звернувся до відповідача із заявою про надання йому пільгового палива відповідно до Гірничого закону України та колективного договору, відповідно до яких він має право на таке вугілля, враховуючи його професію та стаж роботи, яку він виконував. Раніше правом на отримання пільгового вугілля мала його мати ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . У зв`язку зі смертю матері він звернувся із заявою про надання йому пільгового вугілля, однак відповідач відмовив йому у наданні пільгового вугілля.

Із урахуванням зазначеного, позивач просив позов задовольнити, визнати за ним право на отримання безоплатного вугілля на побутові потреби у розмірі, що визначається колективним договором. Зобов`язати ВП «Автобаза» ПАТ «Лисичанськвугілля» розглянути по суті його заяву щодо надання безоплатного вугілля на побутові потреби у розмірі, що визначається колективним договором.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 01 березня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право на отримання безоплатного вугілля на побутові потреби у розмірі, що визначається колективним договором, до складу загального місячного або річного оподаткування доходу якого не включається вартість такого вугілля. Зобов`язано ПАТ «Лисичанськвугілля» в особі ВП «Автобаза» розглянути заяву ОСОБА_1 щодо надання йому безоплатного вугілля на побутові потреби у розмірі, що визначається колективним договором, до складу загального місячного або річного оподаткування доходу якого не включається вартість такого вугілля. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення, оскільки позивач має загальний пільговий трудовий стаж у ВП «Автобаза» ПАТ «Лисичанськвугілля» більше 20 років, вийшов на пенсію по інвалідності, підприємство, на якому він працював, входить до складу Міністерства вугільної промисловості України і відповідно до листа від 21 грудня 2007 року № 2237/03/01-07 Міністерства вугільної промисловості України право на отримання побутового вугілля мають відокремлені підрозділи, які не займаються безпосередньо видобуванням вугілля (автобази, їдальні, ремонтні ділянки), але входять до державних підприємств, які є юридичними особами, основним видом діяльності яких є видобуток вугілля.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 10 травня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ «Лисичанськвугілля» в особі ВП «Автобаза» відхилено, а рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 01 березня 2017 року залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, місцевий суд дійшов правильного висновку про наявність у позивача права на безоплатне отримання вугілля. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не дають підстав вважати, що судом при розгляді справи порушені або неправильно застосовані норми матеріального чи процесуального права. Суд з дотриманням норм процесуального права дослідив надані йому докази, надав оцінку дослідженим доказам та правильно застосував положення матеріального права.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У травні 2017 року ПАТ «Лисичанськвугілля» в особі ВП «Автобаза» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 01 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Луганської області від 10 травня 2017 року і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що професія позивача (водій автотранспортних засобів) не відноситься до професій працівників з видобутку (переробки) вугілля та працівників вуглебудівельних підприємств, яким безоплатно надається вугілля на побутові потреби. Суди зазначили, що позивач має загальний пільговий трудовий стаж водія, що є помилковим та суперечить постанові Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року № 461 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах». Суди не дослідили, що позивач не працював 20 років у технологічному ланцюжку поверхні шахт.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 червня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі.

Статтею 383 ЦПК України, в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - ЦПК України), що набув чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до пункту 4 Перехідних положень ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

11 червня 2019 року на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Верховного Суду справу № 415/6751/16-ц розподілено судді-доповідачеві.

Доводи осіб, які подали відзив (заперечення) на касаційну скаргу

У поданих запереченнях на касаційну скаргу представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 посилається на те, що оскаржені судові рішення є законними та обґрунтованими, оскільки вони повно та правильно з`ясували і встановили всі фактичні обставини справи, правильно дослідили докази. При вирішенні спору судами було дотримано норми процесуального права, правильно застосовано норми матеріального права, а доводи касаційної скарги не спростовують правильних по суті судових рішень.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Згідно копії трудової книжки серія НОМЕР_1 , виданої 05 вересня 1978 року на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до наказу № 136 від 07 жовтня 1993 року він був прийнятий в Лисичанську автобазу в/о Лисичанськвугілля по переведенню водієм 1 класу. Наказом № 189 від 31 грудня 2010 року професія водія змінена на професію водія автотранспортних засобів (а. с. 7).

Згідно довідки № 1646 від 13 січня 2017 року ОСОБА_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 станом на 01 січня 2017 року природним газом не користується, оскільки будинок не газифікований (а. с. 56).

Відповідно до копії посвідчення серія НОМЕР_2 ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи (а. с. 9, 30).

Мати ОСОБА_1 - ОСОБА_3 проживала по АДРЕСА_1 та отримувала пільгове вугілля на ВП «Шахта Новодружеська» до 2014 року включно, що підтверджується копією довідки № 03/508 від 14 липня 2016 року (а. с. 10).

Згідно копії свідоцтва про смерть серія НОМЕР_3 ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис № 1481 (а. с. 11).

Відповідно до довідки № 86 від 07 липня 2016 року ОСОБА_1 працював в Лисичанській автобазі в/о «Лисичанськвугілля» в якості водія автотранспортних засобів 1 класу (автомобіль КрАЗ) з 07 жовтня 1993 року по 08 липня 2014 року. Довідка надана на підставі наказів підприємства 1993-2014 років, розрахунково - платіжних відомостей, особистої картки форми П-2 (а. с. 13).

Копією довідки № 122/а від 07 жовтня 2016 року підтверджується, що ОСОБА_1 дійсно працював в Лисичанській автобазі в/о Лисичанськвугілля в якості водія транспортних засобів 1 класу (автомобіль КрАЗ) з 07 жовтня 1993 року (наказ № 136 від 07 жовтня 1993 року) по 07 липня 2014 року, з 08 липня 2014 року перевчений каменярем (наказ № 73/к від 08 липня 2014 року), з 03 жовтня 2014 року переведений охоронцем (наказ № 106/к від 01 жовтня 2014 року), з 22 липня 2015 року на підставі наказу № 88/к звільнений за пунктом 2 частини першої статті 40 КЗпП України, вихід на пенсію по інвалідності 2 групи. Атестація робочого місця не проводилась, так як вказана професія водія автотранспортних засобів не є роботою з шкідливими факторами й технологічним ланцюжком і до списку № 1 та № 2 не відноситься (а. с. 14).

Згідно копії довідки до акту огляду МСЕК серія 12 ААА № 500502 від 08 червня 2016 року ОСОБА_1 встановлена з 01 липня 2016 року 2 група інвалідності (а. с. 31).

Пунктом 9.3 колективного договору ВП «Автобаза» ПАТ «Лисичанськвугілля» передбачено забезпечення працівників паливом на побутові потреби (а. с. 35-39).

Позиція Верховного Суду

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до частини сьомої статті 43 Гірничого закону України підприємства з видобутку вугілля та вуглебудівні підприємства безоплатно надають вугілля на побутові потреби у розмірі, що визначається колективним договором, зокрема, пенсіонерам, які пропрацювали на підприємствах з видобутку (переробки) вугілля, вуглебудівних підприємствах: на підземних роботах - не менше ніж 10 років для чоловіків і не менше 7 років 6 місяців - для жінок; на роботах, пов`язаних із підземними умовами, - не менше ніж 15 років для чоловіків і не менше 12 років 6 місяців - для жінок; на роботах технологічної лінії на поверхні діючих шахт чи на шахтах, що будуються, розрізах, збагачувальних та брикетних фабриках - не менше ніж 20 років для чоловіків і не менше 15 років - для жінок.

Пунктом 12.10.7 Галузевої угоди між Міністерством вугільної промисловості України, іншими державними органами, власниками (об`єднаннями власників), що діють у вугільній галузі, і всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості від 03 липня 2001 року (із змінами та доповненнями) передбачено, що безоплатне забезпечення вугіллям працівників і пенсіонерів вугільної промисловості здійснюється за нормою 5,9 тон на рік на будинок або квартиру і поширюється на пенсіонерів, що живуть в України, незалежно від того, з якого підприємства вугільної промисловості України вони вийшли на пенсію, якщо вони відпрацювали в галузі: на роботах у технологічному ланцюжку та на поверхні діючих і тих, що будуються, шахт, розрізів, збагачувальних і брикетних фабриках, в шахтовуглебудівельних підприємствах чоловіки не менше 20 років, жінки 15 років.

Як встановили суди, пунктом 9.3 колективного договору ВП «Автобаза» ПАТ «Лисичанськвугілля» передбачено забезпечення працівників паливом на побутові потреби.

Згідно положень статті 57 ЦПК України, 2004 року, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до статті 60 ЦПК України, 2004 року, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, враховуючи вказані норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, обґрунтовано виходив із того, що позивач набув право на отримання безоплатного вугілля, враховуючи його трудовий стаж та характер роботи, яку позивач виконував на підприємстві відповідача, а відмова відповідача у наданні пільги порушує права позивача.

Суди встановили, що позивач має загальний пільговий трудовий стаж у ВП «Автобаза» ПАТ «Лисичанськвугілля» більше 20 років, вийшов на пенсію по інвалідності, підприємство, на якому він працював, входить до складу Міністерства вугільної промисловості України, а відповідно до листа від 21 грудня 2007 року № 2237/03/01-07 Міністерства вугільної промисловості України право на отримання побутового вугілля мають працівники відокремлених підрозділів, які не займаються безпосередньо видобуванням вугілля (автобази, їдальні, ремонтні ділянки), але входять до державних підприємств, які є юридичними особами, основним видом діяльності яких є видобуток вугілля.

Судами досліджено колективний договір ВП «Автобаза» ПАТ «Лисичанськвугілля», що передбачає для працівників саме цього підприємства, що є підрозділом ПАТ «Лисичанськвугілля», забезпечення паливом на побутові потреби (розділ ІХ «Сфера соціальних гарантій») (а. с. 36).

Враховуючи показання свідків, які безпосередньо працювали із позивачем, інші докази у справі, суди попередніх інстанцій, здійснивши належну оцінку наданих сторонами доказів, обґрунтовано виходили із того, що виконувана позивачем робота у період з жовтня 1993 року по липень 2014 року (більше 20 років) відповідала роботі на великотоннажному технологічному транспортному засобі із перевезення та транспортування розкривних порід і корисних копалин на відкритих гірничих розробках.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржені судові рішення ухвалені без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України, знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду.

Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій. Судами правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, зроблені обґрунтовані висновки про задоволення позовних вимог на підставі належним чином оцінених доказів, наданих сторонами (стаття 212 ЦПК України у редакції, чинній на момент розгляду справи).

Враховуючи наведене, встановивши відсутність підстав для скасування оскаржених судових рішень, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Лисичанськвугілля» в особі відокремленого підрозділу «Автобаза» залишити без задоволення.

Рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 01 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Луганської області від 10 травня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді Є. В. Синельников
С. Ф. Хопта
В. В. Шипович