Справа № 405/5254/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2019 року м. Кропивницький

Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого-судді: Драного В.В.

при секретарі: Дерев`янко А.В.

за участю: представника позивача Музиченко Л. ОСОБА_1 .

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро - Кіровоград» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОКВП «Дніпро-Кіровоград» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в сумі 2362,97 грн. В обґрунтування позову вказав, що за період з квітня 2017 року по травень 2018 року ОКВП «Дніпро-Кіровоград», надало послуги з централізованого водопостачання та водовідведення відповідачу, який є споживачем послуг, на підставі наявних між сторонами фактичних договірних відносин, що підтверджується відкриттям особового рахунку та видачею абонентської книжки, за які відповідачем не було сплачено, у зв`язку з чим, у нього виникла заборгованість з оплати за надані послуги. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в сумі 2180,86 грн., індексу інфляції 142,16 грн., 3% річних 39,95 грн., а всього 2362,97 грн. та судовий збір у розмірі 1762 грн.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17.10.2018 року відкрито спрощене провадження у справі, призначено судове засідання.

21.11.2018 року відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому вказав, що він дійсно є власником квартири АДРЕСА_1 , в якій ніхто не зареєстрований, а сам відповідач проживає за іншою адресою. Вважає, що позивач, неправомірно при наявності водолічильника нарахував вартість водоспоживання за нормативами, а не за показниками лічильника. При цьому, водолічильник, який повірений 22.11.2013 року, не встановлений та неопломбований з вини позивача, оскільки він ухиляється від виконання вказаного обов`язку. Також зазначив, що між сторонами не укладено договору про надання житлово-комунальних послуг. За таких обставин, просить відмовити у задоволенні позову.

Представник позивача 07.12.2018 року подала до суду заперечення на відзив на позовну заяву, в яких зазначила, що відомості про прилад обліку води за адресою відповідача відсутні, із заявою про опломбування повіреного лічильника за період з 26.06.2008 року по 01.06.2018 року відповідач не звертався, а тому підстави враховувати дані вказаного водолічильника відсутні. Також, відповідач не звертався до позивача із заявами про його тимчасову відсутність за адресою виникнення заборгованості, про відключення холодної води та опломбування запірних вентилів у його квартирі. За таких обставин, просить задовольнити позовні вимоги.

Представник позивача у судовому засіданні пояснила, що нарахування плати за послуги з водопостачання та водовідведення здійснювалося з розрахунку на 1 особу згідно встановлених нормативів. Прилад обліку води за адресою АДРЕСА_2 , відсутній та не був зареєстрований, з метою опломбування лічильника відповідач до позивача не звертався. Позов підтримала, просила його задовольнити.

Відповідач у судові засідання 12.11.2018 року та 17.12.2018 року з`явився та вказав, що позов не визнає в повному обсязі. Зазначив, що є власником квартири з 1993 року, при цьому, договору з позивачем не укладав. У 1994 році було встановлено лічильник. З 2005 року відповідач не робив повірку, тому нарахування за послуги водопостачання та водовідведення здійснювалися згідно нормативів. У 2013 році лічильник було знято та повірено, але не встановлено. Зазначив, що він користувався водою без лічильника. Вважає, що оплата за вказані послуги повинна проводитися за середніми показниками лічильника. Вказав, що у квартирі ніхто не проживає та не зареєстрований. У судове засідання 15.04.2019 року відповідач не з`явився, причини неявки не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що шляхом відкриття особового рахунку № НОМЕР_1 , видачею абонентської книжки сторони вступили в договірні відносини, відповідно до яких позивач надає послуги централізованого водопостачання та водовідведення за адресою: АДРЕСА_2 , а відповідач отримує вказані послуги і повинен вчасно їх оплачувати.

ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_3 , що в порядку ч. 1 ст. 82 ЦПК України визнано учасниками справи в їх заявах по суті справи та поясненнях.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Тому, суд відхиляє доводи відповідача про безпідставність вимог позивача у зв`язку відсутністю договору про надання житлово-комунальних послуг оскільки споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. На підтвердження того факту, що відповідач не споживав надані позивачем послуги належних та допустимих доказів суду не надано. Більш того, відповідач у судовому засіданні підтвердив факт споживання послуг з водопостачання та водовідведення без встановленого лічильника. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 року в справі № 6-2951цс15.

Таким чином, наявність взаємовідносин між позивачем та відповідачем, а отже, і виникнення цивільних прав і обов`язків, підтверджується як діями сторін: позивач здійснював надання житлово-комунальних послуг до помешкання відповідача (водопостачання), а відповідач отримував та користувався даними послугами, та відповідно зобов`язаний здійснювати оплату наданих житлово-комунальних послуг.

Статтею 162 ЖК України передбачено, що плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» №2918-ІІІ від 10.01.2002 року, п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 21.07.2005 року № 630, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Згідно абз. 2 п. 10 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води та водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абзацом п`ятим пункту 15 цих Правил. Виконавець і споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку. Відповідно до п. 21 цих Правил у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства.

Сторони у своїх заявах по суті справи та поясненнях підтвердили, що в квартирі АДРЕСА_3 квартирний засіб обліку води не встановлений, а відтак справляння плати за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення повинно здійснюватися за нормативами (нормами) споживання.

З матеріалів справи вбачається, що підприємство в повному обсязі виконує свої зобов`язання по наданню послуг, однак, відповідач в порушення вимог ст. 526 ЦК Українизобов`язання щодо своєчасної оплати належним чином не виконує, що підтверджено довідкою про нарахування плати та розмір платежів за період з квітня 2017 року по травень 2018 року за адресою: АДРЕСА_2 , особовий рахунок № НОМЕР_1 . Згідно цієї довідки, борг відповідача перед позивачем за вказаний період становить 2180,86 грн. (а.с. 7).

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних з простроченої суми, якщо законом чи договором не встановлений інший розмір відсотків.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.

Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.

Отже, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання, тобто боржник сплачує борг з урахуванням рівня інфляції та три відсотки річних за прострочення зобов`язання.

Така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 14 листопада 2011 року у справі № 6-40цс11, від 20 червня 2012 року у справі № 6-68цс12 та від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13.

А відтак, суд, враховуючи вищезазначені положення ЦК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача індекс інфляції в розмірі 142,16 грн., 3% річних 39,95 грн. нарахованих із суми простроченої заборгованості за весь період її виникнення, що підтверджено наданим позивачем розрахунком (а.с. 8).

Також, суд звертає увагу, що судові рішення, на які посилається відповідач в обґрунтування своєї позиції, стосуються спору про наявність заборгованості відповідача та інших осіб перед позивачем за період до травня 2017 року (а.с. 50, 51-52, 53, 54, 55, 62-63, 64-65, 80-81, 90-91, 96). Однак, дані обставини не підлягають встановленню при ухваленні даного судового рішення, не підтверджують заявлені вимоги чи заперечення та не мають іншого значення для розгляду справи, оскільки стосуються іншого часового періоду, а тому суд не бере до уваги вказані судові рішення.

При цьому, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.02.2017 року у справі № 405/2113/15-ц встановлено, що посилання ОСОБА_2 на те, що позивач ОКВП «Дніпро-Кіровоград» був зобов`язаний провести повірку на підставі рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 26.10.2007 року, є необгрунтованим, оскільки таке зобов`язання було покладено на КП «Кіровоградводоканал», а не безпосередньо на позивача, оскільки зі змісту статуту та рішення Кіровоградської міської ради від 26.10.2007 року, на підставі якого створено ОКВП «Дніпро-Кіровоград», не вбачається правонаступництва після КП «Кіровоградводоканал» (а.с. 40, 90-91).

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача, а тому стягненню на користь позивача з відповідача підлягають судові витрати в сумі 1762,00 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 19, 76, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_4 , ІПН: НОМЕР_2 ) на користь Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» (25009, м. Кропивницький, вул. Соборна, 19-а, , МФО 323583) заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення в сумі 2180,86 грн. (р/р НОМЕР_3 КРУ АТ КБ «Приватбанк), індекс інфляції в сумі 142,16 грн. та 3% річних в сумі 39,95 грн. (р/р НОМЕР_4 КРУ АТ КБ «Приватбанк), а всього 2362,97 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_4 , ІПН: НОМЕР_2 ) на користь Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» (25009, м. Кропивницький, вул. Соборна, 19-а, , МФО 323583, р/р НОМЕР_4 КРУ АТ КБ «Приватбанк») судові витрати у справі в сумі 1762 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Кропивницького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Кіровограда.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 25.04.2019 року.

Суддя Ленінського районного суду

м. Кіровограда Владислав Вікторович Драний