ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1954/19 Справа № 205/4829/17 Суддя у 1-й інстанції - Остапенко Н.Г. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.

за участі секретаря Черкас Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 05 вересня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , треті особи ОСОБА_4 , приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Солошенко Юлія Володимирівна, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Павловська Ганна Олегівна про визнання договору дарування недійсним та витребування майна з незаконного володіння,-

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , треті особи ОСОБА_4 , приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Солошенко Ю.В., приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Павловська Г.О. про визнання договору дарування недійсним.

В обґрунтування позовних вимог, які уточнювалися в ході судового розгляду справи, позивач посилалася на те, що вона є законним та єдиним власником квартири АДРЕСА_1 . Перебуваючи у скрутному матеріальному стані, внаслідок існуючих кредитних зобов`язань перед банками, вона у березні 2016 року через свою знайому ОСОБА_5 познайомилась з ОСОБА_6 , який всім представлявся працівником прокуратури, та з яким в них в подальшому зав`язались близькі дружні стосунки. ОСОБА_6 , будучи обізнаним про її скрутне матеріальне становище, запропонував їй купити недорогу нерухомість, а саме квартиру вартістю 11 000 доларів США, з метою її подальшого вигідного перепродажу. Враховуючи, що вона не мала коштів на купівлю нерухомості, ОСОБА_6 запропонував їй позичити ці кошти у його знайомого ОСОБА_2 , який надає позики під 5 % щомісячно. Після того, як вона погодилась на пропозицію ОСОБА_6 , останній організував її зустріч із ОСОБА_2 . Під час зустрічі ОСОБА_2 повідомив, що згоден надати їй необхідні кошти, проте йому потрібні гарантії їх повернення, на що ОСОБА_6 та ОСОБА_2 запропонували їй оформити на ОСОБА_2 договір дарування її квартири, тим самим до виконання боргових зобов`язань перед ОСОБА_2 убезпечити квартиру від інших кредиторів, а саме банківських установ, яким вона винна грошові кошти. Позивач, довіряючи ОСОБА_6 та будучи впевненою в його порядності, оскільки була впевнена, що він є працівником правоохоронних органів, погодилась на умови запропоновані ОСОБА_6 та ОСОБА_2 03 листопада 2016 року ОСОБА_6 на автомобілі відвіз її спочатку до органу реєстрації громадян, де зняли її з реєстраційного обліку, а в подальшому до нотаріуса для оформлення спірного договору дарування квартири. На її питання стосовно зняття з реєстраційного обліку пояснив, що це формальність для нотаріуса, без якої неможливо оформити договір дарування. 03 листопада 2016 року було укладено спірний договір дарування квартири. Однак, ОСОБА_2 грошові кошти їй не передав, а ОСОБА_6 перестав відповідати на телефонні дзвінки. У липні 2017 року ОСОБА_2 зателефонував їй та повідомив про намір продажу її квартири в рахунок боргових зобов`язань перед ним ОСОБА_6 21 липня 2017 року позивач звернулась до правоохоронних органів стосовно шахрайських дій з боку ОСОБА_6 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 . Позивач зазначає, що укладаючи спірний договір вона не мала на меті дарувати свою квартиру ОСОБА_2 , оскільки справжньою метою укладання донного договору було забезпечення майбутнього грошового зобов`язання дарувальника перед обдарованим, проте ОСОБА_2 порушив умови домовленості, кошти їй не надав та 28 липня 2017 року продав квартиру ОСОБА_1 за 49 000 грн., який в свою чергу, відразу в той же день 28 липня 2017 року, уклав договір іпотеки із ОСОБА_4 на суму 420 000 грн. Зазначає, що вказана квартира вибула з її власності на підставі договору дарування, який є недійсним. На підставі викладеного просила суд визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1 , укладений між нею та ОСОБА_2 03 листопада 2016 року за №4345, а також витребувати вказане нерухоме майно з незаконного володіння ОСОБА_1 (т.1 а.с.31-35).

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 вересня 2018 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 Визнано недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1 , укладений між дарувальником ОСОБА_3 (іпн: НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 (іпн: НОМЕР_2 ) 03 листопада 2016 року та посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Солошенко Ю.В., зареєстрований в реєстрі за №4345. Витребувано з незаконного володіння ОСОБА_1 , ІПН: НОМЕР_3 квартиру АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_3 , ІПН: НОМЕР_1 . Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду від 05 вересня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду від 05 вересня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 , посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Частиною 1 статті 717 ЦК України визначено, що за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Дарунком можуть бути рухомі речі, в тому числі гроші та цінні папери, а також нерухомі речі (частина перша статті 718 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 719 ЦК України договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Право власності обдаровуваного на дарунок виникає з моменту його прийняття (частина перша статті 722 ЦК України).

Згідно з частинами першою, другою статті 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам роз?яснено, що для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. Судам необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У разі якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний.

Отже, фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише для виду, знаючи заздалегідь, що він не буде виконаним; вчиняючи фіктивний правочин, сторони мають інші цілі, ніж ті, що передбачені правочином. Фіктивним може бути визнаний будь-який правочин, якщо він не має на меті встановлення правових наслідків.

Згідно з ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до ч.1 ст.388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

З матеріалів справи вбачається, відповідно до договору дарування квартири, який посвідчений 03 листопада 2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Солошенко Ю.В., ОСОБА_3 подарувала, а ОСОБА_2 прийняв у дар квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (т.1 а.с.221).

Право власності на вказану квартиру було зареєстроване за ОСОБА_2 у Єдиному реєстру прав на нерухоме майно 03 листопада 2016 року (т1 а.с.7-9).

28 липня 2017 року ОСОБА_2 , відповідно до договору купівлі-продажу квартири, продав квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_1 за 49 000 грн. (т.1 а.с.93-96).

В цей же день 28 липня 2017 року ОСОБА_1 уклав договір іпотеки, предметом якого є вказана квартира, із ОСОБА_4 . Цим договором іпотеки забезпечується виконання зобов"язань іпотекодавця перед іпотекодержателем за договором позики грошей, укладеним між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , на суму 420 000 грн. (т.1, а.с.37, 38, 120-122).

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек,Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна станом на 02 серпня 2017 року вбачається, що ОСОБА_1 є власником спірної квартири та відповідно до договору іпотеки від 28 липня 2017 року іпотекодержателем квартири є ОСОБА_4 , іпотекодавцем - ОСОБА_1 (т.1 а.с.37, 38).

Звернувшись до суду із вказаними позовними вимогами, позивач ОСОБА_3 посилалася на те, що подарувала квартиру ОСОБА_2 , будучи у скрутному матеріальному становищі та погодившись на пропозицію останнього надати їй грошові кошти з гарантією їх повернення, тим самим до виконання боргових зобов`язань перед ОСОБА_2 убезпечити квартиру від інших кредиторів, а саме банківських установ, яким вона винна грошові кошти. Однак, після укладення спірного договору дарування квартири ОСОБА_2 грошові кошти їй не передав.

Позивач звернулась до правоохоронних органів стосовно шахрайських дій з боку ОСОБА_6 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 24 серпня 2017 року постановою слідчого СВ Новокодацького ВП ДВП ГУ НПУ в Дніпропетровській області, старшого лейтенанта поліції Титової А.В., залучено ОСОБА_3 до кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002146 від 24 серпня 2017 року в якості потерпілої ( т.1 а.с. 127, 128).

З матеріалів справи вбачається у позивача ОСОБА_3 існують кредитні зобов"язання перед ПАТ "Ідея Банк", АТ КБ "Приват банк", ТОВ "ФК "ЦФР" (т.2 а.с.72-93).

Судом встановлено, після укладення спірного договору дарування квартири від 03 листопада 2016 року позивач ОСОБА_3 продовжувала проживати у квартирі та проживає у ній і на теперішній час, сплачує за надані комунальні послуги (т.2 а.с. а.с.101, 107).

Слід зазначити укладення договору, який за своїм змістом суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, є порушенням частин першої та п`ятої статті 203 ЦК України, що за правилами статті 215 цього Кодексу є підставою для визнання його недійсним відповідно до статті 234 ЦК України

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах: від 21 січня 2015 року у справі № 6-197цс14, від 19 жовтня 2016 року у справі № 6-1873цс16 та Верховним Судом у постанові від 27 березня 2019 року у справі 607/15555/17-ц.

Позивач ОСОБА_3 пояснювала суду, що не мала на меті дарувати свою квартиру ОСОБА_2 , а справжньою метою укладання оскаржуваного договору дарування було забезпечення майбутнього грошового зобов`язання дарувальника перед обдарованим.

Доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2 після отримання у дар квартири 03 листопада 2016 року вселився у квартиру, став у ній проживати та зареєструвався у квартирі у встановленому законом порядку суду не надано.

У квартирі до теперішнього часу після укладення оскаржуваного договору дарування від 03 листопада 2016 року продовжує проживати позивач ОСОБА_3

Зазначена квартира є єдиним житлом позивача, іншого житла у власності чи у користуванні позивач не має.

Враховуючи вищевказане, судом правильно встановлено, що укладення спірного правочину не спрямоване на реальне настання обумовлених ним правових наслідків.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що спірний договір дарування був спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, не підтверджуються належними доказами у справі.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про недоведеність позовних вимог позивача є необгрунтованими.

Доводи апеляційних скарг про неповне з"ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права є безпідставними.

Приведені в апеляційних скаргах інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційних скаргах не наведено, тому апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 вересня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді