У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.07.2019 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді: Бедьо В.І.

за участі секретаря судових засідань : Пазяк С.М

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ТзоВ «Кей-Колект» про визнання недійсними пунктів договору про надання споживчого кредиту та додаткових угод, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області знаходиться зазначена цивільна справа.

18.07.2019 року представником позивача подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на іпотечне майно ОСОБА_2 , заборони ТОВ «Кей Колект» вчиняти певні дії, а саме вчиняти нотаріальний напис, звернути стягнення на предмет іпотеки, що знаходиться в АДРЕСА_1 , відступати право вимоги третім особам за споживчим кредитом № 0 від 20.11. 2006 року.

Суд, вивчивши заяву про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити заходи забезпечення позову.

Згідно ч.2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як розяснено п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 № 9 розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Підставою для забезпечення позову є обґрунтоване припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Цивільній процесуальний закон не зобовязує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено виконання рішення при задоволенні позову.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірими із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав та законних інтересів. При цьому ухвалою про забезпечення позову не може вирішуватися спір по суті.

Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Вивчивши заяву про забезпечення позову, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, суд приходить до висновку про необґрунтованість наведених у ній доводів, з огляду на те, що позивач фактично просить застосувати заходи забезпечення позову, що виходять за рамки позовних вимог.

Так предметом даного позову є визнати недійсними пункти: 1.1, 1.5., 7.1, 9.13 договору про надання споживчого кредиту № 0 від 20.11. 2006 року, визнати недійсними Додаткові угоди № 1 та № 2, укладені 30.01.2009 року.

Тобто з вказаного слідує, що мова йде про оскарження пунктів договору про надання споживчого кредиту № 0 від 20.11. 2006 року, тоді як у заяві про забезпечення позову ставить вимогу про шляхом накладення арешту на іпотечне майно ОСОБА_2 , заборони ТОВ «Кей Колект» вчиняти певні дії, а саме вчиняти нотаріальний напис, звернути стягнення на предмет іпотеки, що знаходиться в АДРЕСА_1 , відступати право вимоги третім особам за споживчим кредитом № 0 від 20.11. 2006 року.,надавши суду в якості доказу договір іпотеки № 0, що значно виходить за межі позовних вимог, адже договір іпотеки не є предметом розгляду даної цивільної справи.

Виходячи з наведеного, суд не вбачає підстав для вжиття заходів забезпечення позову, що є підставою для відмови у задоволенні даної заяви.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ТзоВ «Кей-Колект» про визнання недійсними пунктів договору про надання споживчого кредиту та додаткових угод - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В.І. Бедьо