Справа № 473/2758/19
"24" липня 2019 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої судді - Старжинської О.Є., при секретарі судового засідання - Ніколаєнко Г.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Інтех», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Вознесенський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, про зняття арешту з майна,
03.07.2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ПП «Інтех», третя особа без самостійних вимог Вознесенський МРВ ДВС ГТУЮ про зняття арешту з майна в якому вказувала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік - ОСОБА_2 , після його смерті відкрилася спадщина до складу якої увійшла квартира АДРЕСА_1 .
Позивач, як спадкоємець першої черги за законом, прийнявши спадщину, звернулася до Першої Вознесенської державної нотаріальної контори з метою оформлення своїх спадкових прав, а також спадкових прав малолітніх дітей спадкодавця. Проте нотаріус відмовив позивачу в посвідченні спадкових прав щодо спірного майна з тієї підстави, що згідно із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отримано відомості, що постановою Відділу державної виконавчої служби Вознесенського міськрайонного управління юстиції від 22 листопада 2011 року на вказану квартиру боржника ОСОБА_2 накладено арешт, реєстраційний номер обтяження 13029083; зареєстровано 22.09.2012 року реєстратором Миколаївською філією ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, який станом на дату оформлення спадщини не знятий.
У зв`язку з цим ОСОБА_1 звернулася до Вознесенського МРВ ДВС ГТУЮ з заявою про зняття арешту зі спадкового майна. Проте у знятті обтяження зі спірного майна їй було відмовлено у зв`язку з наявністю в спадкодавця боргових зобов`язань, внаслідок чого позивач позбавлена можливості реалізувати своє право на отримання частки спадкового майна, чим порушується її право власності.
Тому ОСОБА_1 просила в судовому порядку зняти арешт зі спірного нерухомого майна.
В судовому засіданні представник позивака ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав в повному обсязі, згоден на винесення заочного рішення.
Представник відповідача - ПП «Інтех» в судове засідання не з`явився, відзиву на позов не надав, судом належним чином повідомлений про розгляд позову, причину неявки суду не повідомив.
Представник третьої особи - Вознесенського МРВ ДВС ГТУЮ в судове засідання не з`явився, судом належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причину неявки суд не повідомив, пояснень письмових не надав.
Суд вважав можливим провести розгляд справи без участі позивача, представника відповідача, третьої особи, оскільки матеріали справи містять достатньо доказів для вирішення спору.
Дослідивши матеріали справи в порядку ст.ст. 280-282 ЦПК України в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивача - ОСОБА_2 . Після його смерті відкрилася спадщина до складу якої увійшла квартира АДРЕСА_1 .
Позивач, як спадкоємець першої черги за законом, прийнявши спадщину, звернулася до Першої Вознесенської державної нотаріальної контори з метою оформлення своїх спадкових прав, а також спадкових прав малолітніх дітей спадкодавця. Проте нотаріус відмовив позивачу в посвідченні спадкових прав щодо спірного майна з тієї підстави, що постановою відділу державної виконавчої служби Вознесенського міськрайонного управління юстиції від 22 листопада 2011 року на вказану квартиру боржника ОСОБА_2 накладено арешт, реєстраційний номер обтяження 13029083; зареєстровано 22.09.2012 року реєстратором Миколаївською філією ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, який станом на дату оформлення спадщини не знятий.
30.11.2018 року ОСОБА_1 звернулася до Вознесенського МРВ ДВС ГТУЮ з заявою про зняття арешту зі спадкового майна. Проте листом від 03 грудня 2018 року у знятті обтяження зі спірного майна позивачу було відмовлено у зв`язку з наявністю в спадкодавця боргових зобов`язань.
30 листопада 2012 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час повернення документа). Зазначеною постановою арешт, накладений в межах виконавчого провадження та у відповідності до ст.ст. 50, 60 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час відкриття виконавчого провадження) знятий не був, та правові підстави для зняття арешту були відсутні. Разом з тим, виконавче провадження №29380969 було знищено на підставі п.п. 9.9-9.12 «Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби», затвердженого наказом Міністерства юстиції України №2274/5 від 25 грудня 2008 року.
На даний час виконавчі провадження, де стороною є ОСОБА_2 , у Вознесенському МРВ ДВС ГТУЮ відсутні, строк пред`явлення судового наказу до виконання ПП «Інтех» пропущений.
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час накладення арешту), арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.
Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом:
- винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах;
- винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї;
- винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження;
- проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.
Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження виноситься державним виконавцем не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення (якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження) та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна.

Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу з підстав передбачених ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час повернення виконавчого документа).

У разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження.

У разі, якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника (ч.ч. 1, 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час повернення виконавчого документа)).

Таким чином, на час повернення виконавчого документа ПП «Інтех», тобто стягувачу, не підлягав зняттю арешт, накладений на майно боржника, а також скасування заборони та інші вжиті державним виконавцем заходи забезпечення примусового виконання рішення.

Позивач не є стороною виконавчого провадження №29380969, яке на час розгляду справи знищене, а тому захист свого права набути у власність нерухоме майно в порядку спадкування позбавлена здійснити в порядку, передбаченому розділом VІІ Цивільного процесуального кодексу України (Судовий контроль за виконанням судових рішень).

Проте, згідно положень Цивільного кодексу України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ст. 1220 ЦК України).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Спадкування здійснюється за заповітом, а в разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини - за законом (ст. 1223 ЦК України).

Відповідно до ст.ст. 1268-1270 ЦК України, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець прийняв її в шестимісячний строк в порядку, передбаченому законом.

Таким чином, після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, до складу якої увійшло спірне майно. ОСОБА_1 , як спадкоємець першої черги за законом, прийняла спадщину після смерті чоловіка.

Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Разом з тим, згідно ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

При цьому, підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, передбачені ч.ч. 2, 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження». Зокрема, арешт знімається в разі надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до п. 8 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», оскільки згідно зі статтею 126 ЦПК позивач вправі об`єднати в одній позовній заяві кілька однорідних позовних вимог, пов`язаних між собою, в одному провадженні можуть розглядатись вимоги про визнання права власності на майно та зняття арешту з майна.

При цьому, якщо позивач є власником спірного майна, то вирішується вимога про зняття арешту з майна. У разі якщо позивач одночасно доводить своє право власності, яке виникло, наприклад, із договору про спільну власність або таке його право не визнається чи оспорюється співвласником, то відповідно до заявлених вимог суд вирішує вимогу про зняття арешту з майна та про визнання права власності на це майно.

Таким чином, судом встановлено, що

-на квартиру АДРЕСА_1 накладено арешт в межах здійснення виконавчого провадження №29380969;

-при поверненні виконавчого документа стягувачу, державний виконавець не порушив вимоги закону про зняття арешту з цього нерухомого майна;

-на час розгляду справи заборгованість ОСОБА_2 перед ПП «Інтех» в межах виконавчого провадження №29380969 існує, виконавче провадження знищено, а позивач не є стороною виконавчого провадження, внаслідок чого самостійне скасування виконавцем арешту, та оскарження його бездіяльності в порядку, передбаченому розділом VІІ ЦПК України неможливе;

-ПП «Інтех» повторно звернутися з приводу виконання виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_2 грошових коштів не має можливості через пропуск строку пред`явлення виконавчого листа до виконання та смерть ОСОБА_2

-спірне майно в порядку спадкування перейшло до спадкоємців ОСОБА_2 , а тому позивач, як спадкоємець, набула передбачене ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» право на звернення до суду з позовом про визнання права власності на це майно та (або) про зняття з нього арешту.

За встановлених обставин, суд вважає, що позов в межах вимог ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 206, 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Інтех», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Вознесенський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, про зняття арешту з майна - задовольнити.

Зняти арешт з квартири АДРЕСА_1 , що накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №29380969 від 22 листопада 2011 року; видавник - Відділ державної виконавчої служби Вознесенського міськрайонного управління юстиції; дата державної реєстрації обтяження - 22 вересня 2012 року; номер запису про обтяження - 13029083.

Рішення може бути оскаржене в Миколаївський апеляційний суд через Вознесенський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо рішення суду не вручено в день його проголошення - протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя: О.Є. Старжинська