Справа номер 481/1837/18
Провадження номер 22-ц/812/1245/19 Головуючий суду першої інстанції - Вжещ С.І.
Категорія 47 Доповідач суду апеляційної інстанції - Локтіонова О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2019 року м.Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Локтіонової О.В.,

суддів: Колосовського С.Ю., Ямкової О.О.,

із секретарем судового засідання - Андрієнко Л.Д.,

без участі учасників судового процесу, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новобузьского районного суду Миколаївської області від 10 травня 2019 року, ухвалене о 15 год.02 хв. під головуванням судді Вжещ С.І. в приміщенні суду в м.Новий Буг Миколаївської області, за позовом ОСОБА_1 до Новобузької районної державної адміністрації Миколаївської області та Баратівської сільської ради Новобузького району Миколаївської області про визнання права на земельну частку (пай),

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 подав до суду вищезазначений позов до колективного сільськогосподарського підприємства «Маяк» (далі - КСП «Маяк») та Новобузької районної державної адміністрації Миколаївської області (далі - Новобузька РДА), який обґрунтовував наступним.

З червня 1979 року він працював у колгоспі «Маяк комунізму» Новобузького району Миколаївської області. Згодом був прийнятий до членів цього колгоспу.

У 1992 році вказаний колгосп було перейменовано у колгосп «Маяк», а у 1994 році реорганізовано у колективно-пайове сільськогосподарське підприємство.

У трудовій книжці позивача зазначено, що його було звільнено з членів КПСП «Маяк» за власним бажанням 01 листопада 1995 року на підставі наказу №14.

Однак, у 2018 році позивачу стало відомо, що його звільнення відбулося 09 лютого 1996 року на підставі рішення загальних зборів підприємства.

25 грудня 1995 року КПСП «Маяк» отримало державний акт на право колективної власності на землю. Позивача до списку членів підприємства, які мали право на отримання земельної частки (паю), включено не було.

Посилаючись на те, що на час отримання державного акту підприємством позивач був членом КПСП «Маяк», оскільки його звільнення відбулося тільки 09 лютого 1996 року, ОСОБА_1 просив визнати за ним право на земельну частку (пай) розміром 5,92 умовних кадастрових гектарів в колективній власності на землю КПСП «Маяк».

Не погоджуючись з позовом, Новобузька РДА подала відзив, у якому просила у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити. Свої заперечення Новобузька РДА обґрунтовувала тим, що відповідно до трудової книжки позивача його було звільнено з КПСП «Маяк» 01 листопада 1995 року, тобто до видачі підприємству державного акту на право колективної власності на землю, що вказує на відсутність у нього права на земельну частку (пай). Крім того, відповідач просив застосувати до вимог ОСОБА_1 наслідки спливу строків позовної давності.

Ухвалою Новобузького районного суду Миколаївської області від 13 березня 2019 року до участі у справі в якості співвідповідача залучено Баратівську сільську раду Новобузького району Миколаївської області (далі - Баратівська сільська рада).

Баратівська сільська рада позовні вимоги ОСОБА_1 визнала та просила їх задовольнити.

Ухвалою Новобузького районного суду Миколаївської області від 10 квітня 2019 року провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 до КПСП «Маяк» на підставі заяви представника позивача закрито.

Рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 10 травня 2019 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що на момент отримання КПСП «Маяк» державного акту на право колективної власності на землю ОСОБА_1 не був членом вказаного підприємства, а тому не мав права на отримання земельної частки (паю).

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, позивач зазначав, що суд першої інстанції неправильно встановив обставини справи, що призвело до ухвалення помилкового рішення.

Новобузькою РДА подано відзив на апеляційну скаргу, у якому наголошено на безпідставності вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що з червня 1979 року ОСОБА_1 працював у колгоспі «Маяк Комунізму» Новобузького району Миколаївської області та був прийнятий у його члени (а.с.10, 14).

05 лютого 1992 року колгосп «Маяк Комунізму» рішенням загальних зборів перейменовано у колгосп «Маяк», який 04 лютого 1994 року реорганізовано у колективно-пайове сільськогосподарське підприємство «Маяк», а 23 лютого 2000 року - у сільськогосподарський кооператив «Маяк» (а.с.11-13, 83).

Згідно з трудовою книжкою позивача та архівною довідкою Новобузького районного трудового архіву від 10.09.2018 р. ОСОБА_1 працював у КПСП «Маяк» до 01 листопада 1995 року і отримував заробітну плату по листопад 1995 року (а.с.10, 15).

З протоколу загальних зборів КПСП «Маяк» від 09 лютого 1996 року випливає, що ОСОБА_1 на підставі рекомендації правління звільнено із членів господарства (а.с.31-32).

Відповідно до п.п.3.7, 10.3 статуту КПСП «Маяк», прийнятого на загальних зборах 04 лютого 1994 року, член підприємства має право добровільно вийти із підприємства протягом одного місяця. Протягом цього строку правління зобов`язане розглянути, а член підприємства може відізвати заяву про вихід. Загальні збори членів підприємства затверджують рішення правління про прийом громадян в члени підприємства і виключення з нього, а також питання пов`язані з виходом їх із підприємства (а.с.16-29).

Згідно з інформацією Відділу у Новобузькому районі ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області від 02.08.2018 р. КПСП «Маяк» отримало державний акт на право колективної власності на землю 25 грудня 1995 року. У список громадян-членів вищезазначеного господарства ОСОБА_1 внесений не був (а.с.33).

Відповідно до ст.5 ЗК України від 18 грудня 1990 року, який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, у колективну власність можуть бути передані землі колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств в тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, землі садівничих товариств - за рішенням загальних зборів цих підприємств, кооперативів, товариств. До прийняття такого рішення провадиться передача земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів, до відання сільської, селищної, міської Ради народних депутатів. Площа земель, що передаються у колективну власність, становить різницю між загальною площею земель, що знаходяться у віданні відповідної Ради і площею земель, які залишаються у державній власності (землі запасу, лісовий фонд, водний фонд, резервний фонд тощо) і у власності громадян.

Згідно з п.2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08 серпня 1995 року №720 право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Виходячи зі змісту даного Указу та статей 22, 23 ЗК України в редакції 1990 року особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП, у тому числі і пенсіонери, які раніше працювали в КСП і залишилися його членами; включення до списків осіб, долучених до Державного акта на право колективної власності на землю; одержання КСП цього акта.

Право на земельну частку (пай) виникає з часу отримання сільгосппідприємством державного акту на право колективної власності на землю разом з доданими до нього списками осіб, що мають право на земельну частку (пай).

Проаналізувавши викладене, колегія суддів вважає, що висновок районного суду про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 через його безпідставність є правильним, оскільки позивач, як свідчать трудова книжка та дані Новобузького районного трудового архіву, 01 листопада 1995 року був звільнений з членів КПСП «Маяк», тобто до отримання підприємством державного акту на право колективної власності на землю.

Посилання позивача на те, що він залишався членом товариства до 09 лютого 1996 року, про що свідчить архівний витяг з протоколу №1 загальних зборів членів КПСП «Маяк», колегія суддів не може прийняти до уваги.

Згідно з пунктами 1.1, 2.4, 2.19, 2.27, 4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993 року, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). До трудових книжок за місцем роботи вноситься окремим рядком з посиланням на дату, номер та найменування відповідних документів запис про роботу як членів колгоспу - у тому разі, коли чинним законодавством передбачене зарахування цієї роботи в загальний трудовий стаж працівників.

Запис про звільнення у трудовій книжці працівника провадиться з додержанням таких правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; у графі 2 - дата звільнення; у графі 3 - причина звільнення; у графі 4 зазначається на підставі чого внесено запис, наказ (розпорядження), його дата і номер. Днем звільнення вважається останній день роботи.

У разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення.

Позивачем не було надано суду доказів про визнання недійсним запису у трудовій книжці про його звільнення з членів КПСП «Маяк» 01 листопада 1995 року, а тому його вимоги є безпідставними, оскільки саме трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду, оскільки воно є законним та обґрунтованим.

Керуючись статтями 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 10 травня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий О.В.Локтіонова

Судді С.Ю.Колосовський

О.О.Ямкова

Повний текст постанови складено 24 липня 2019 року.