Справа №:755/7679/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" липня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Чех Н.А.

за участю секретаря - Кузьменко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві, справу за клопотанням Відкритого акціонерного товариства Комерційний банк «Компанія Рознічного Кредитування» в особі Державної корпорації «Агентство по страхуванню вкладів» про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення Нікулінського районного суду м. Москви від 23.11.2015 року, -

у с т а н о в и в:

ВАТ Комерційний банк «Компанія Рознічного Кредитування» в особі Державної корпорації «Агентство по страхуванню вкладів» звернулось до суду з клопотанням про надання дозволу на примусове виконання рішення Нікулінського районного суду м. Москви від 23.11.2015 року у справі № 2-5564/15.

Згідно статті 81 Закону України «Про міжнародне приватне право» в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних справах у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

Статтею 462 ЦПК України визначено, що рішення іноземного суду (суду іноземної держави; інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних чи господарських справ; іноземних чи міжнародних арбітражів) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності. У разі якщо визнання та виконання рішення іноземного суду залежить від принципу взаємності, вважається, що він існує, оскільки не доведено інше.

Рішення іноземного суду може бути пред`явлено до примусового виконання в Україні протягом трьох років з дня набрання ним законної сили, за винятком рішення про стягнення періодичних платежів, яке може бути пред`явлено до примусового виконання протягом усього строку проведення стягнення з погашенням заборгованості за останні три роки (стаття 463 ЦПК України).

Згідно частини першої статті 464 ЦПК України питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника.

Статтею 466 ЦПК України визначено вимоги до клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду.

У судове засідання боржник не з`явився, представник подав заяву про розгляд справи без його участі, та відмову у задоволенні клопотання.

Перевіривши зміст клопотання та додані до нього документи приходить до наступного.

27.06.2019 року ОСОБА_1 подав заперечення.

У суді встановлено, що рішенням Нікулінського районного суду м. Москви від 23.11.2015 року у справі № 2-5564/15 стягнуто солідарно з ТОВ «Топ Фільм Дистриб`юшен», ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ВАТ Комерційний банк «Компанія Рознічного Кредитування» в особі ліквідатора заборгованість за кредитними договорами в розмірі 166 228 380,87 руб., процентів - 23 065 062,78 руб., неустойки - 50 000 000,00 руб., судовий збір - 84 000,00 руб., поштові витрати - 15 842,31 руб.; звернуто стягнення на заставні майнові права шляхом продажу з публічних торгів виключні права на ряд фільмів.

08.11.2016 року судова колегія по цивільним справам Московського міського суду рішення першої інстанції залишила без змін.

У зв`язку з набранням законної сили рішення, ліквідатор ВАТ Комерційний банк «Компанія Рознічного Кредитування» звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва із клопотанням про виконання рішення Нікулінського районного суду м. Москви. Клопотання підписано представником конкурсного управляючого ОСОБА_3 . До клопотання додано лист Федеральної служби судових приставів про те, що рішення в частині боржника ОСОБА_1 не виконувалось; довідки суду про набрання рішення суду законної сили та належне повідомлення ОСОБА_1 щодо розгляду справи, засвідчені суддею та печаткою суду; копії судових рішень першої та другої інстанцій засвідчених суддею та печаткою суду; копія довіреності на представника ОСОБА_4 , засвідченої нотаріусом м. Москви; копії телеграм та чеків про їх направлення із судової справи, засвідченої, можливо, секретарем суду.

Правове регулювання порядку розгляду зазначеного клопотання здійснюється нормами Європейської конвенції про визнання та приведення до виконання рішень іноземних арбітражів від 10 червня 1958 року, багатосторонньої угоди «Про порядок вирішення спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності» ратифікованою 19 грудня 1992 року та підписаною Україною 20 березня 1992 року, Конвенції «Про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах», ратифікованої 10 листопада 1994 року та підписаної Україною 22 січня 1995 року, а також нормативно-правовими актами України.

Відповідно до ст. 53 Конвенції «Про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах», клопотання про вирішення примусового виконання рішення подається в компетентний суд сторони, що домовляється, де рішення підлягає виконанню. Воно може бути подано до суду, який виніс рішення по справі у першій інстанції. Цей суд направляє клопотання суду, компетентному винести рішення по клопотанню.

Згідно п. 5.1 Розділу «Питання визнання і виконання іноземних судових рішень в Україні» Наказу Міністерства юстиції України від 27 червня 2008 року №1092/5/54 «Про затвердження Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень»(зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02 липня 2008 року за №573/15264), рішення іноземного суду визнається та виконується в Україні, якщо його визнання та виконання передбачено міжнародним договором України або за принципом взаємності у відносинах з іноземною державною, рішення суду якої має виконуватися в Україні.

Відповідно до п. 5.3. Інструкції, іноземне клопотання розглядається судом України за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника. Якщо боржник не має місця проживання (перебування) або місцезнаходження на території України або його місце проживання (перебування) чи місцезнаходження не відоме, питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом України за місцезнаходженням в Україні майна боржника.

Відповідно до п. 5.5. Інструкції, розгляд іноземного клопотання здійснюється згідно з Цивільним процесуальним кодексом України, а стосовно рішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу; із Законом України «Про міжнародний комерційний арбітраж». У разі, якщо міжнародний договір містить інші норми, застосовуються положення міжнародного договору.

У відповідності до п. 12 Постанови ВСУ клопотання про визнання й виконання рішень іноземних судів (арбітражів) суд розглядає у визначених ними межах і не може входити в обговорення правильності цих рішень по суті, вносити до останніх будь-які зміни.

Пунктом 10 вищевказаної Постанови Верховного Суду України визначено, що під визначеним міжнародними договорами України судовим порядком розгляду клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів (арбітражів) розуміється порядок провадження в цивільних справах, встановлений ЦПК. Тому при розгляді зазначених клопотань повинні застосовуватися відповідні інститути ЦПК, які згідно із засадами цивільного судочинства забезпечили б права стягувача та боржника, об`єктивне, правильне і своєчасне вирішення питання.

З наданих документів встановлено, що клопотання підписано ОСОБА_3 , однак жодного документу на підтвердження повноважень даної особи до клопотання не надано. Наявна лише довіреність на ім`я ОСОБА_4 .

Не надано до клопотання і жодного документу на підтвердження того, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про розгляд справи в суді міста Москви. Надані копії телеграм та чеки про їх направлення не є належним доказом підтвердження обізнаності відповідача про розгляд справи.

Окрім того, до клопотання не надано жодного доказу, що рішення суду не виконано іншими боржниками - ТОВ «Топ Фільм Дистриб`юшен» та ОСОБА_2 , та чи звернуто стягнення на заставне майно.

Частиною 2 статті 468 ЦПК України визначено, що у задоволенні клопотання може бути відмовлено якщо сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду, була позбавлена можливості взяти участь у судовому процесі через те, що їй не було належним чином і вчасно повідомлено про розгляд справи.

Враховуючи викладене, суд дійшов обґрунтованого висновку, що клопотання не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 258, 259, 260, 353, 354, 462-469 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

У задоволенні клопотання Відкритого акціонерного товариства Комерційний банк «Компанія Рознічного Кредитування» в особі Державної корпорації «Агентство по страхуванню вкладів» про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення Нікулінського районного суду м. Москви від 23.11.2015 року - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: