Ухвала

Іменем України

15 липня 2019 року

м. Київ

справа № 607/16341/18

провадження № 61-12344ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 .

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 квітня 2019 року у складі судді Черніцької І. М. та постанову Тернопільського апеляційного суду від 04 червня 2019 року у складі колегії суддів: Бершадська Г. В., Ткач О. І., Ходоровський М. В.,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в серпні 2018 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування майнової і моральної шкоди.

Ухвалою від 23 серпня 2018 року Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області відкрив провадження у справі № 607/16341/18.

ОСОБА_2 05 березня 2019 року звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з зустрічним позовом до ОСОБА_1 у справі.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 квітня 2019 року зустрічний позов повернуто заявнику.

Не погоджуючись з вищевказаним судовим рішенням, ОСОБА_2 оскаржив його в апеляційному порядку до Тернопільського апеляційного суду.

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 04 червня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 квітня 2019 року - без змін.

У червні 2019 року ОСОБА_2 звернувся через засоби поштового зв`язку до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 квітня 2019 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 04 червня 2019 року, в якій, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України, суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 394 ЦПК України, у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Відповідно до частини п`ятої статті 394 ЦПК України, у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач.

Разом із тим, як зазначено у частині п`ятій статті 394 ЦПК України, якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є очевидно необґрунтованою, і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Такого висновку суд дійшов з огляду на таке.

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 49 ЦПК України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 43цього Кодексу, відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 193 ЦПК України, відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Відповідно до частини 3 статті 194 ЦПК України, зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першоїта другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

Як видно зі змісту оскаржуваних судових рішень, ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 серпня 2018 року відкрито провадження у даній справі і підготовче судове засідання призначено на 11 годину 21 вересня 2018 року. Окремо відповідачу ОСОБА_2 роз`яснено право на подання відзиву протягом 15 днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі та право подати зустрічний позов у строк, встановлений для подання відзиву.

Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, ОСОБА_2 отримав вказану ухвалу суду і позовну заяву.

ОСОБА_2 18 вересня 2018 року подав відзив на позов та в подальшому неодноразово брав участь в судових засіданнях, в тому числі і в підготовчому засіданні, і подавав ряд клопотань.

Разом з тим, зустрічний позов був поданий ОСОБА_2 лише 05 березня 2019 року, тобто з пропуском строку на подання зустрічного позову, встановленого частиною першою статті 193 ЦПК України.

Отже, приймаючи постанову про залишення без задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 , апеляційний суд обґрунтовано погодився із висновком суду першої інстанції, що у випадку подання відповідачем зустрічного позову з порушенням строків, встановлених частиною першою статті 193 ЦПК України, вона підлягає поверненню заявникові.

Доводи касаційної скарги щодо наявності у відповідача поважних причин для пропуску строку на подання зустрічного позову, встановленого частиною першою статті 193 ЦПК України, Верховний Суд відхиляє з огляду на те, що відповідачем до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області не подавалась заява про поновлення пропущеного строку.

Інші доводи та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, правильність висновків апеляційного суду не спростовують.

Згідно із частиною першою статті 400 ЦПК України, під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Таким чином, оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними та обґрунтованими, постановленими із додержанням норм матеріального та процесуального права, тому підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п`ятою і шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової і моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 квітня 2019 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 04 червня 2019 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:І. Ю. Гулейков О. В. Ступак Г. І. Усик