Постанова

Іменем України

22 липня 2019 року

м. Київ

справа № 520/11149/13-ц

провадження № 61-12037св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Сердюка В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 22 грудня 2015 року в складі судді Реви С. В. та постанову Апеляційного суду Одеської області від 24 січня 2018 рокуу складі колегії суддів: Черевка П. М., Громіка Р. Д., Драгомерецького М. М.

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 про визначення порядку користування земельною ділянкою, усунення перешкод в здійснені права власності на житловий будинок та зобов`язання провести перерахунок ідеальних часток.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 24 листопада 2014 року зупинено провадження по справі до прийняття спадщини спадкоємцями після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3

ОСОБА_4 , в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 звернулася в суд з уточненим позовом до ОСОБА_2 про визначення порядку користування земельною ділянкою та не перешкоджання перенести існуючу на земельній ділянці огорожу.

Позовна заява мотивована тим, що у зв`язку зі смертю позивача ОСОБА_3 , його неповнолітні діти ОСОБА_5 та ОСОБА_6 прийняли спадщину і отримали відповідні свідоцтва про право на спадщину за законом.

ОСОБА_4 просила визначити порядок користування земельною ділянкою АДРЕСА_1 між ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_2 згідно першого варіанту запропонованого у висновку № 199/2013 судової будівельно-технічної експертизи від 16 червня 2014 року, відображеному на графічному зображенні № 1.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 22 грудня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_4 в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 задоволено.

Виділено у спільне користування ОСОБА_6. і ОСОБА_5 земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , згідно першого варіанту запропонованому у висновку № 199/2013 судової будівельно-технічної експертизи від 16 червня 2014 року, відображеному на графічному зображенні № 1 червоним кольором, у розмірі 260,95 кв. м у наступних границях: від точки 1, по прямій лінії на відстані 30,08 м (до точки 2); з подальшим поворотом вправо по прямій лінії на відстані 1,77 м (до точки №3); з подальшим поворотом вправо по прямій лінії на відстані 5,06 м (до точки №4); з подальшим поворотом вправо по прямій лінії на відстані 0,27 м (до точки №5); з подальшим поворотом вліво по прямій лінії на відстані 0,15 м (до точки №6); далі у тому ж напрямку по прямій лінії на відстані 4,26 м (до точки №7); з подальшим поворотом вліво по прямій лінії на відстані 9,59 м (до точки №8); далі у тому ж напрямку по прямій лінії на відстані 1,0 м (до точки №9); з подальшим поворотом вправо по прямій лінії на відстані 8,82 м (до точки №10); з подальшим поворотом вправо по прямій лінії на відстані 0,25 м (до точки №11); з подальшим поворотом вліво по прямій лінії на відстані 11,91 м (до точки №12); з подальшим поворотом вправо по прямій лінії на відстані 11,90 м до первісної точки відрахунку (до точки 1).

Вхід на територію земельної ділянки ОСОБА_6 і ОСОБА_5 залишено зі сторони АДРЕСА_2 через існуючу калитку.

Виділено в користування ОСОБА_2 земельну ділянку, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , згідно варіанту запропонованому у висновку судової будівельно-технічної експертизи від 16 червня 2014 року № 199/2013, відображеному на графічному зображенні № 1 червоним кольором, у розмірі 260,95 кв. м у наступних границях від точки 3, по прямій лінії на відстані 5,06 м (до точки 4); з подальшим поворотом вправо по прямій лінії на відстані 0,27 м (до точки № 5); з подальшим поворотом вліво по прямій лінії на відстані 0,15 м (до точки № 6); далі у тому ж напрямку по прямій лінії на відстані 4,26 м (до точки № 7); з подальшим поворотом вліво по прямій лінії на відстані 9,59 м (до точки № 8); далі у тому ж напрямку по прямій лінії на відстані 1,0 м (до точки № 9); з подальшим поворотом вправо по прямій лінії на відстані 8,82 м (до точки № 10); з подальшим поворотом вправо по прямій лінії на відстані 0,25 м (до точки № 11); з подальшим поворотом вліво по прямій лінії на відстані 11,91 м (до точки № 12); з подальшим поворотом вліво по прямій лінії на відстані 5,60 м (до точки № 13); з подальшим поворотом вліво по прямій лінії на відстані 30,08 м (до точки № 14); з подальшим поворотом вліво по прямій лінії на відстані 15,43 м до первісної точки відрахунку (до точки 3).

Вхід на територію земельної ділянки ОСОБА_2 залишено зі сторони АДРЕСА_2 через існуючу калитку.

Зобов`язано ОСОБА_2 не перешкоджати ОСОБА_4 , яка діє в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , перенести існуючу на земельній ділянці огорожу відповідно до графічного зображення першого варіанту, запропонованому у висновку № 199/2013 судової будівельно-технічної експертизи від 16 червня 2014 року та встановити огорожу від точки № 8 на відстань 1,0 м до точки № 9, з подальшим поворотом вправо по прямій лінії на відстані 8,82 м до точки № 10, з подальшим поворотом вправо по прямій лінії на відстані 0,25 м до точки № 11, з подальшим поворотом вліво по прямій лінії на відстані 11,91 м до точки № 12.

Рішення мотивоване тим, що житловий будинок з надвірними спорудами АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності сторонам по справі, зокрема 1/4 частина належить ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 05 червня 2015 року, 1/4 частина належить ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 05 червня 2015 року, 1/2 частина належить ОСОБА_2 Будинок розташований на земельній ділянці загальною площею 525 кв. м, яка була виділена первісному землекористувачу ОСОБА_9 під індивідуальне будівництво житлового будинку на підставі рішення виконкому Когановичської райради депутатів трудящих № 299 від 03 травня 1957 року. Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи від 16 червня 2014 року № 199/2013, яка проводилась судовим експертом ПП «Одеський науково-дослідницький центр експертних досліджень ім. Скибінського С. С.» Скибінською Т. М., було запропоновано чотири варіанта порядку користування земельною ділянкою.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 20 вересня 2017 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 22 грудня 2015 року залишено без задоволення.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду Одеської області від 24 січня 2018 року заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 22 грудня 2015 року залишено без змін.

Відхиляючи апеляційну скаргу ОСОБА_2 суд апеляційної інстанції зазначив, що суд першої інстанції обґрунтовано, повно і всебічно дослідив та оцінив обставини у справі, правильно визначив характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Посилання автора апеляційної скарги на необґрунтованість вимог позивача щодо визначення порядку користування земельною ділянкою, оскільки вона виділялася первісному землекористувачу, відсутність землевпорядної технічної документації на право користування спірною земельною ділянкою, необґрунтоване визначення судом розміру спірної земельної ділянки, яку надано у користування відповідачу, помилкове визначення часток спірної земельної ділянки, яка не відповідає ідеальним часткам кожного із співвласників нерухомого майна, як на підставу для скасування оскаржуваного рішення є необґрунтованими, оскільки спростовані дослідженими судом обставинами, яким дана правильна правова оцінка.

Доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у лютому 2018 року до Верховного Суду, ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить рішення першої інстанції та постанову апеляційної інстанцій скасуватиі направити справу на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 02 травня 2018 року відкрито касаційне провадження у цивільній справі № 520/11149/13-ц і витребувано її з Київського районного суду м. Одеси.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

14 червня 2019 року протоколом повторного автоматизованого розподілу справу передано судді-доповідачу Грушицькому А. І.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що позивачі не набули права власності та право користування земельною ділянкою, а відтак передчасно звернулись до суду із позовом про захист порушеного права. Суд виділив у користування позивачів та відповідача одну й ту ж саму земельну ділянку розміром 260,95 кв. м. Суд здійснив поділ спірної земельної ділянки в супереч статті 88 Земельного кодексу України із порушенням принципу поділу земельної ділянки згідно ідеальних часток кожного з співвласників у праві власності на домоволодіння. Суд безпідставно зменшив розмір спірної земельної ділянки, відведеної в порядку чинного (на час поділу) законодавства.

Доводи інших учасників справи

У червні 2018 року ОСОБА_10 надіслала відзив на касаційну скаргу у якій просила касаційну скаргу відхилити, заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 22 грудня 2015 та постанову Апеляційного суду Одеської області від 24 січня 2018 року - залишити без змін.

Відзив на касаційну скаргу мотивований тим, що доводи касаційної скарги не ґрунтуються на законі, є необґрунтованими, надуманими та безпідставними. Крім того, ОСОБА_2 жодного доказу в обґрунтування своєї позиції та на спростування доказів позивача до суду не надав.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суд установив, що у серпні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 про визначення порядку користування земельною ділянкою, усунення перешкод в здійснені права власності на житловий будинок та зобов`язання провести перерахунок ідеальних часток.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 28 листопада 2013 року призначено по справі судову будівельно-технічну експертизу, провадження у справі зупинено до отримання висновку експертів.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 20 червня 2014 року провадження по справі відновлено.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 24 листопада 2014 року зупинено провадження по справі до прийняття спадщини спадкоємцями після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3

ОСОБА_4 звернулась до Київського районного суду м. Одеси в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які є правонаступниками ОСОБА_3 , з уточненим позовом до ОСОБА_2 про визначення порядку користування земельною ділянкою та не перешкоджання перенести існуючу на земельній ділянці огорожу.

ОСОБА_5 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом від 05 червня 2015 року, видане державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори на 1/4 частину житлового будинку під АДРЕСА_1 . Право власності ОСОБА_5 підтверджено Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 05 червня 2015 року, номер витягу 38629498.

ОСОБА_6 отримав свідоцтво про право на спадщину за законом від 05 червня 2015 року, видане державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори на 1/4 частину житлового будинку під АДРЕСА_1 . Право власності ОСОБА_6 підтверджено Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 05 червня 2015 р., номер витягу 38629233.

Спадкове майно, на яке видані свідоцтва про право на спадщину за законом належало померлому ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 04 квітня 2000 року.

Співвласником житлового будинку під АДРЕСА_1 з розміром частки 1/2 є відповідач ОСОБА_2

Земельна ділянка, на якій розташований житловий будинок, була виділена первісному землекористувачу ОСОБА_9 під індивідуальне будівництво житлового будинку в розмірі 525 кв. м на підставі рішення виконкому Кагановичської райради депутатів трудящих № 299 від 03 травня 1957 року.

Без згоди позивача відповідач встановив на спільній земельній ділянці паркан, в наслідок чого у позивача в користуванні знаходилася частина земельної ділянки, площею 204,85 кв. м, у користуванні відповідача частина земельної ділянки, площею 317,03 кв. м. Сплату земельного податку та оплату послуг за водокористування (полив) позивач здійснював за 1/2 частину земельної ділянки, хоча фактично користувався ділянкою значно меншої площі.

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи від 16 червня 2014 року № 199/2013, яка проводилась судовим експертом ПП «Одеський науково-дослідницький центр експертних досліджень ім. Скибінського С. С.» Скибінською Т. М., було запропоновано чотири варіанта порядку користування земельною ділянкою.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише у межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані рішення суду першої інстанції та ухвала суду апеляційної інстанції - без змін, оскільки їх ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з частиною першою статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до пунктів «г» та «е» частини першої статті 91 та статті 96 ЗК України власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, а також дотримуватися правил добросусідства.

Відповідно до частини першої статті 130 ЗК України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей.

Частиною третьою статті 152 ЗК України визначено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Частиною четвертою статті 120 ЗК України передбачено, що у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 04 квітня 2000 року, придбав Ѕ частину житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_3 .

Право власності ОСОБА_3 на вказану частину зазначеного будинку було зареєстроване Одеським міжміським бюро технічної інвентаризації 16 квітня 2000 року.

Тобто, згідно вищезгаданого договору ОСОБА_3 набув права власності на Ѕ частину житлового будинку і одночасно з правом власності на Ѕ частину житлового будинку до ОСОБА_3 перейшло право користування Ѕ частиною земельної ділянки, на якій розташований будинок.

У зв`язку із смертю ОСОБА_3 , який був первісним позивачем по справі, правонаступником стали неповнолітні діти ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які прийняли спадщину і отримали свідоцтва про право на спадщину за законом від 05 червня 2015 року.

Житловий будинок з надвірними спорудами АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності сторонам по справі. ОСОБА_5 належить 1/4 частина на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 05 червня 2015 року, 1/4 частина належить ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 05 червня 2015 року, 1/2 частина належить ОСОБА_2 Будинок розташований на земельній ділянці загальною площею 525 кв. м, яка була виділена первісному землекористувачу ОСОБА_9 під індивідуальне будівництво житлового будинку на підставі рішення виконкому Кагановичської райради депутатів трудящих № 299 від 03 травня 1957 року.

У зв`язку із набуттям ОСОБА_5 та ОСОБА_6 права власності на Ѕ частину житлового будинку, до них за законом перейшло і право користування Ѕ частиною земельної ділянки.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Зокрема, ці дані встановлюються висновками експертів.

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи від 16 червня 2014 року № 199/2013, яка проводилась судовим експертом ПП «Одеський науково-дослідницький центр експертних досліджень ім. Скибінського С. С.» Скибінською Т. М., було запропоновано чотири варіанта порядку користування земельною ділянкою. На момент проведення експертизи розмір площі земельної ділянки, яка знаходилась у фактичному користуванні ОСОБА_2 складала 317,03 кв. м, розмір площі земельної ділянки, яка знаходилась у Іванських складала 204,89 кв. м, що в сумі складає 521,9 кв. м.

Тобто, судове рішення обґрунтоване висновком судової будівельно-технічної експертизи.

З урахуванням ідеальних часток кожного з співвласників у праві власності на домоволодіння, суд правильно визначив порядок користування спірною земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_2 дороги згідно першого варіанту порядку користування, запропонованого в експертному висновку, відповідно до якого ОСОБА_2 в користування виділяється земельна площею 260,95 кв. м у конкретно зазначених межах, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в спільне користування виділяється земельна ділянка площею 260,95 кв. м та у конкретно зазначених межах.

Суд також правильно вирішив зобов`язати ОСОБА_2 не перешкоджати ОСОБА_4 , яка діє в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , перенести існуючу на земельній ділянці огорожу відповідно до графічного зображення першого варіанту, запропонованому у висновку судової будівельно-технічної експертизи від 16 червня 2014 року № 199/2013.

Доводи ОСОБА_2 у касаційній скарзі з приводу того, що суд виділив у користування позивачів та відповідача одну й ту саму земельну ділянку розміром 260,95 кв. м та неможливістю встановити згідно якого варіанту виділено в користування ОСОБА_2 земельну ділянку не є обґрунтованими, оскільки, із заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 22 грудня 2015 року вбачається, що виділення у спільне користування земельної ділянки здійснювалось згідно першого варіанту, запропонованому у висновку судової будівельно-технічної експертизи від 16 червня 2014 року № 199/2013. Описка суду першої інстанції з приводу відображення земельної ділянки на графічному зображені № 1 червоним кольором (правильне зазначення «зеленим кольором») не змінює суті рішення, яке прийнято на основі першого варіанту поділу земельної ділянки.

Рішенням суду першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, визначений порядок користування спірною земельною ділянкою між сторонами по справі і у спільне користування позивачів виділено земельну ділянку в розмірі 260,95 кв. м, що відповідає їх загальній ідеальній частці ј + ј = Ѕ як в житловому будинку так і в земельній ділянці. Дане рішення не порушує права позивачів та відповідача, якому земельна ділянка виділена в такому ж самому розмірі.

Доводи касаційної скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки оскаржуваних рішень суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції, які обґрунтовано викладені у мотивувальних частинах судових рішень, та зводяться до переоцінки доказів, незгоди заявника з висновками щодо їх оцінки та містять посилання на факти, що були предметом дослідження суду.

Таким чином, наведені в касаційній скарзі доводи не дають підстав вважати, що рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції можуть бути скасовані.

Вищевикладене свідчить про те, що касаційна скарга є необґрунтованою, а тому не підлягає задоволенню.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З огляду на вищевказане, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувані рішення суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції - без змін, оскільки доводи касаційної скарги правильних висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 22 грудня 2015 року та постанову Апеляційного суду Одеської області від 24 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: А. І. Грушицький
І. В. Литвиненко В. В. Сердюк