Постанова

Іменем України

17 липня 2019 року

м. Київ

справа № 570/5726/14-ц

провадження № 61-28484св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В. (суддя-доповідач),

суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського районного суду Рівненської області, у складі судді Красовського О. О.,

від 24 січня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Рівненської області, у складі колегії суддів: Хилевича С. В., Ковальчук Н. М., Шеремет А. М.,

від 21 березня 2017 року.

Короткий зміст позовної заяви та її обґрунтування

У травні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_3 , про виділ у натурі частки з майна, що перебуває у спільній частковій власності, визначення порядку користування земельною ділянкою.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що сторони є співвласниками по 1/ 2 частині кожний будинку АДРЕСА_2 . Вказував, що вони не можуть дійти згоди щодо здійснення ними права спільної часткової власності, а тому, збільшивши позовні вимоги, просив суд виділити йому у натурі

1/2 частку зазначеного будинку зі спільної часткової власності, визнати за ним право власності на виділену частину, припинити право спільної часткової власності сторін на вказаний будинок, визначити порядок користування земельною ділянкою, загальною площею 0,12 га, по АДРЕСА_2 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 24 січня

2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Виділено ОСОБА_1 зі спільної часткової власності частину будинковолодіння, господарських будівель та споруд АДРЕСА_2 згідно висновку експерта від 05 січня 2016 року № 50901/1_ЮШ (варіант розподілу № 1) з урахуванням висновку додаткової судової інженерно-технічної експертизи від 15 липня 2016 року № 160524/1_ЮШ, що складає

44/100 частин будинковолодіння, господарських будівель та споруд АДРЕСА_2 , визнавши за ОСОБА_1 право власності на це майно. Виділено ОСОБА_2 зі спільної часткової власності частину будинковолодіння, господарських будівель та споруд

АДРЕСА_2 згідно висновку експерта від 05 січня 2016 року № 50901/1_ЮШ (варіант розподілу № 1) з урахуванням висновку додаткової судової інженерно-технічної експертизи від 15 липня 2016 року № 160524/1_ЮШ, що складає 56/100 частин будинковолодіння, господарських будівель та споруд АДРЕСА_2 , визнавши за ОСОБА_2 право власності на вищевказане майно. Припинено право спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на будинковолодіння, господарські будівлі та споруди АДРЕСА_2 . Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 42 615 грн в якості компенсації за нерівність часток (6%). В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що сторони є співвласниками спірного житлового будинку у рівних частках, які не можуть дійти згоди щодо порядку користування ним. Варіант поділу спірного будинку визначено судом першої інстанції відповідно до висновку судової інженерно-технічної експертизи з урахуванням порядку користування спірними приміщеннями, що склався між сторонами.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 21 березня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, зазначивши при цьому, що місцевим судом повно та всебічно встановлено обставини справи, правильно поділено спірний житловий будинок відповідно до висновку судової інженерно-технічної експертизи. Позивачем не доведено, що між сторонами склався інший порядок користування житловим будинком, ніж встановлений судом.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржені судові рішення у частині виділу частки у натурі, визнання права власності, припинення права спільної часткової власності та направити справу у цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Доводи касаційної скарги зводяться до того, суди попередніх інстанцій неправильно вибрали варіант поділу з точки зору порядку користування спірним будинком, який склався до смерті спадкодавця та продовжив існувати після його смерті, та не врахували, що визначальним для виділу частки або поділу будинку у натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку. Суди не врахували, що компенсація співвласнику може бути надана лише за його згодою, яку позивач не надавав. Апеляційним судом не вирішено питання про розподіл судових витрат.

Судові рішення у частині вирішення позовних вимог про визначення порядку користування земельною ділянкою не оскаржуються, а тому касаційному перегляду в силу статті 400 ЦПК України не підлягають.

Короткий зміст відзиву на касаційну скаргу

У відзиві на касаційну скаргу представник ОСОБА_2 просить залишити касаційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін, посилаючись на їх законність та обґрунтованість.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 травня 2017 року відкрито касаційне провадження за поданою скаргою.

Статтею 388 ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року

№ 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів»

(далі - ЦПК України), який набув чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Пунктом 4 Перехідних положень ЦПК України передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

05 червня 2019 року справу передано судді-доповідачу.

Ухвалою Верховного Суду від 10 липня 2019 року справу призначено до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласниками будинку, господарських будівель та споруд

АДРЕСА_2 по 1/2 частині кожен. Право власності у сторін виникло на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Рівненської районної державної нотаріальної контори.

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 14 травня 2015 року за клопотанням позивача у справі призначено судову інженерно-технічну експертизу.

Згідно висновку судової інженерно-технічної експертизи від 05 січня

2016 року № 500901/1_ЮШ поділ будинковолодіння АДРЕСА_2 в натурі в рівних долях неможливий. Поділ можливий з відхиленням від ідеальних часток. Експертом запропоновано два варіанти поділу спірного будинку. Варіантом № 1 запропоновано поділити спірний будинок з відхиленням від ідеальних часток у розмірі 6% з встановленням фактичних часток - 56/100 та 44/100. Згідно з варіантом № 2 відхилення від ідеальних часток становить 11%, та складає - 61/100 та 39/100 часток.

Відповідно до висновку додаткової судової інженерно-технічної експертизи від 15 липня 2016 року № 160524/1_ЮШ, проведеної за клопотання позивача, визначено вартість грошової компенсації відповідно до запропонованих варіантів розподілу житлового будинку АДРЕСА_2 .

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частин першої та другої статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Частиною першою статті 356 ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

Статтею 367 ЦК України визначено, що майно, яке перебуває у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Згідно із положеннями статті 57 ЦПК України, 2004 року, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до статті 60 ЦПК України, 2004 року, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, враховуючи вказані норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, право кожного співвласника на користування спірним майном, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення заявлених позовних вимог щодо виділу частки співвласника.

Здійснюючи розподіл спірного домоволодіння, із урахуванням проведених у справі судової інженерно-технічної експертизи від 05 січня 2016 року № 500901/1_ЮШ та додаткової судової інженерно-технічної експертизи від 15 липня 2016 року № 160524/1_ЮШ, суди попередніх інстанцій обґрунтовано виходили із того, що поділ будинковолодіння АДРЕСА_2 в натурі в рівних долях між сторонами технічно неможливий, а запропонований експертом варіант № 1 розподілу будинковолодіння відповідає порядку фактичного користування спірним будинком, який склався між співвласниками, та є найбільш оптимальним. Позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження того, що між ним та відповідачем склався інший порядок користування, а саме, що він користується більшою часткою будинку. Судами надано належну оцінку запропонованим варіантам поділу домоволодіння, яке знаходиться у спільній частковій власності сторін спору, відносно якого виник спір, а також визначено компенсацію за незначний відступ від рівності часток (6%), яка підлягає сплаті на користь позивача.

Доводи касаційної скарги не спростовують правильних по суті висновків судів попередніх інстанцій, а зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до приписів статті 400 ЦПК України виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції. Питання про розподіл судових витрат з оплати судової експертизи підлягає вирішенню у порядку ухвалення судом додаткового рішення.

Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 402, 410, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 24 січня

2017 року та ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 21 березня 2017 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 24 січня 2017 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович