Провадження №2з/200/131/18
У Х В А Л А

08 лютого 2019 року суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Женеску Е.В. розглянувши заяву позивача Дніпровської міської ради про забезпечення позову по справі за позовом Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про визнання недійсним правочину, скасування державної реєстрації права власності та повернення земельної ділянки,-

ВСТАНОВИВ:

16 липня 2018 року позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про визнання недійсним правочину, скасування державної реєстрації права власності та повернення земельної ділянки.

Ухвалою суду від 23 липня 2018 року позовну заяву залишено без руху.

01 лютого 2019 року представником позивача надано заяву про усунення недоліків.

Разом із позовною заявою позивач подав заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешт на нерухоме майно, а саме: пункт заправки автомобілів зрідженим газом, що складається з операторська літ. А-1 площею 55 кв. м., споруди №1-2,1, розташоване за адресою: вул АДРЕСА_1 . Заборонити ОСОБА_2 , а також будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії (купівля-продаж, міна, найм, виділ часток та інше) по відчуженню, реалізації, передачі іншим особам та переоформленню документів на нерухоме майно, а саме: пункт заправки автомобілів зрідженим газом, що складається з операторська літ. А-1 площею 55 кв. м., споруди №1- 2,1, розташоване за адресою: вул АДРЕСА_1 м АДРЕСА_1 . Заборонити державному реєстратору вчиняти будь-які дії (в тому числі реєстрацію та перереєстрацію права власності, внесення записів про накладення арештів, заборон на відчуження, записів про іпотеку інші дії передбачені чинним законодавством), окрім дій по виконанню ухвали суду про забезпечення даного позову по цій справі на нерухоме майно, а саме: пункт заправки автомобілів зрідженим газом, що складається з операторська літ. А-1 площею 55 кв. м., споруди №1-2,1, розташоване за адресою: вул АДРЕСА_1 . Дніпро.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову, позивач зазначає, що у зв`язку з тим, що земельна ділянка по АДРЕСА_1 , ніколи не передавалась ОСОБА_1 під будівництво, право власності чи користування нею за ОСОБА_3 не оформлювалось. Право забудови зазначеної земельної ділянки належить міській раді. Наявність самочинних споруд по АДРЕСА_1 створює перешкоди Дніпровській міській раді у реалізації права володіння, користування та розпорядження нерухомим майном - земельною ділянкою. Враховуючи дії відповідачів наслідком яких було відчуження самочинно збудованого нерухомого майна на земельній ділянці комунальної форми власності, з урахуванням позовних вимог Дніпровської міської ради про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення будівлі, визнання недійсним договорів купівлі-продажу та скасування записів про державну реєстрацію права власності, на сьогодні у випадку не застосування заходів забезпечення позову існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Суд, вивчивши матеріали справи, зважаючи на обставини справи прийшов до наступного висновку.

Частиною першою ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Відповідно ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно з ч.1. ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинні міститися: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціна позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиція заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Забезпечення позову це заходи цивільного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим.

Як випливає з матеріалів позовної заяви предметом позову є визнання недійсним договору купівлі-продажу, скасування запису про право власності, зобов язання повернути земельну ділянку.

В заяві про забезпечення позову заявник не навів доказів, що існує реальна загроза невиконання рішення суду.

Крім того, позивач надає суду витяг з Державного реєстру речових прав який сформовано у квітні 2018 року, а до судку звертається із позовною заявою через три місяці.

Пленум Верховного Суду України « Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз`яснив, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Враховуючи, що ст. 150 ЦПК України є дискреційною, суд, відмовляючи у застосуванні заходів забезпечення позову, приймає до уваги наявність обставин, які виключають можливість їх застосування.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим вимогам, а також мають бути безпосередньо повзанні з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає в доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Окрім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову повинна довести адекватність засобу забезпечення позову.

Як вбачається з матеріалів позову та матеріалів заяви про забезпечення позову заявник не надає належних доказів на підтвердження того, що невжиття даних заходів може зробити неможливим виконання рішення суду, крім того відсутні докази того, що на момент звернення із позовом до суду відсутнє підтвердження належності відповідач спірного майна, щодо якого позивач просить вжити заходи забезпечення позову.

Дані обставини свідчать про те, що позивачем не доведено яким чином невжиття заходів забезпечення позову вплине на права та інтереси позивача, не зазначено, яким чином може сприяти виконанню рішення суду вказаний захід забезпечення позову; не зазначено обставини та не надано документи, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Враховуючи викладене, та у відповідності з зазначеними нормами процесуального права суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149-153, 260 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви позивача Дніпровської міської ради про забезпечення позову по справі за позовом Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про визнання недійсним правочину, скасування державної реєстрації права власності та повернення земельної ділянки відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення . Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Пунктом 15.5 ч.1 Перехідних положень ЦПК України апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя Е.В. Женеску