Справа № 725/3437/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.07.2019 Першотравневий районний суд м.Чернівців в складі:

головуючого судді Стоцька Л. А.

за участю секретаря Майстрюк В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності на 3/8 частки квартири,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним вище позовом до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності на 3/8 частки квартири.

За змістом ч.2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою.

Відповідно до ч.6 ст. 128 ЦПК України, судова повістка разом із розпискою рекомендованим листом із повідомленням про вручення надсилається за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Положеннями ст.131 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження у справі. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі не повідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Згідно ч.5 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача у судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, у його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Таким чином, участь позивача у судовому засіданні є обов`язковою.

Разом із тим, позивач та його представник у судові засідання неодноразово не з`являвся, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомляв. Під час підготовчого засідання представник позивача пояснив суду, що в усній розмові його довіритель повідомив, що не підтримує позовну заяву. Проте письмової заяви про залишення позовної заяви без розгляду ані позивачем, ані його представником до суду подано не було.

Представником відповідача було подано заяву про розгляд справи у його відсутності та стягнення з позивача, понесених відповідачем судових витрат по оплаті судової експертизи.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява №3572/03 у справі «Цихановський проти України» національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні.

Відповідно до ст.257 ч.1 п.3 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився у судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи зазначені вище вимоги закону, суд вважає, що позовна заява - підлягає залишенню без розгляду.

Щодо клопотання представника відповідача про стягнення з позивача на користь відповідача понесених судових витрат суд зауважує наступне.

Згідно ч.5 ст.142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позовної заяви без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, наслідок необґрунтованих дій позивача. Суд може вирішити про розподіл судових витрат у такому випадку за умови дотримання відповідною стороною вимог ч.9 ст.141 цього Кодексу (частина шоста статті).

За змістом ч.9 ст.141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Відтак, в порядку визначеному ч.5 ст. 142 ЦПК України можуть бути компенсовані витрати, пов`язані з розглядом справи виключно, якщо відповідач доведе факт того, що вони настали внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Поряд з цим в ЦПК України не визначено, що розуміється під необґрунтованими діями позивача.

Звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статями 55,124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Оцінюючи подану представником відповідача заяву про стягнення судових витрат на предмет її мотивованості та обґрунтованості заявлення, а також відповідності вищенаведеним положенням законодавства, суд вважає, що залишення позову без розгляду з підстав повторної неявки позивача не може свідчити про необґрунтованість поданого позову. Пред`являючи до суду позов про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності на 3/8 частки квартири, позивач вважав, що його права порушено, а тому з метою їх захисту звернувся до суду. Неявки в судові засідання позивача не можуть свідчити про необґрунтованість його дій, оскільки останній про поважність причин неявок до суду не повідомляв.

Зважаючи на те, що залишення позову без розгляду не свідчить про його безпідставність і необґрунтованість, а відтак не може бути підставою для визнання дій позивача необґрунтованими як по пред`явленню позову, так і по неявках в судові засідання.

Окрім того, суд зауважує, що витрати у розмірі 4600 гривень були понесені відповідачем у зв`язку з проведенням судової оціночно-будівельної експертизи, якою було визначено розмір вартості 3/8 часток квартири АДРЕСА_1 , що перебуває у власності відповідача та не виключає в подальшому можливість її використання останнім.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що заявлене клопотання необґрунтоване та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 131, 142, 223, 257 ч.1 п.3, 354 ЦПК України ,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності на 3/8 частки квартири - залишити без розгляду.

У задоволенні клопотання представника відповідача про стягнення судових витрат відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до суду апеляційної інстанції.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці Стоцька Л. А.