ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 4-с/753/64/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" червня 2019 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Трусової Т.О.,

секретар судового засідання Кримчук Я.Р.,

учасники справи:

заявник (боржник) - ОСОБА_1 ,

особа, бездіяльність якої оскаржується, - приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяна Леонідівна,

заінтересовані особи - 1. Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» (стягувач), 2. Державне підприємство «Сетам»,

розглянув в судовому засіданні в м. Києві скаргу боржника ОСОБА_1 на дії приватного виконавця,

В С Т А Н О В И В:

30.11.2018 боржник ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , боржник) звернувся до суду зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяни Леонідівни (далі - приватний виконавець) щодо реалізації предмета іпотеки.

На обґрунтування скарги вказав, що 04.07.2018 приватним виконавцем Вольф Т.Л. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 56704105 з виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26.02.2013 про стягнення з нього на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» (далі - ПАТ «Універсал Банк», стягувач) заборгованості за валютним кредитом в сумі 1 565 998,58 грн.

05.07.2018 в рамках даного виконавчого провадження були прийняті постанови про арешт коштів та усього майна боржника.

17.07.2018 приватний виконавець Вольф Т.Л. отримала витяг щодо іпотечної квартири за адресою: АДРЕСА_1 , та уклала договір перевезення вантажу з ТОВ «Ринг-Транс».

Того ж дня приватний виконавець шляхом введення боржника в оману потрапив до його помешкання та у супроводі помічника та двох патрульних поліцейських склав постанову про опис та арешт майна боржника і вивіз з квартири дороге професійне обладнання і його особисте майно згідно переліку. Щодо протиправності дій виконавця боржник на місці склав заяву до поліції та подав її через поліцейського, проте про результати розгляду заяви боржника не повідомили. Саме тоді боржник дізнався про наявність виконавчого провадження № 56704105. Всі заперечення боржника щодо свавілля приватного виконавця з приводу незаконного проникнення до квартири, безпідставності опису та вилучення майна, а також протизаконності опису самої квартири у зв`язку з дією мораторію згідно Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадяни України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» були залишені виконавцем та патрульними без уваги.

27.07.2018 боржник оскаржив дії приватного виконавця до суду, але скарга була повернута з підстав її подачі представником, який не адвокатом. 31.07.2018 боржник оскаржив дії приватного виконавця до Міністерства юстиції України, відповіді на яку станом на день подання цієї скарги не отримав.

07.08.2018 незважаючи на пряму законодавчу заборону (мораторій) на стягнення майна та те, що до виконання було прийнято виконавчий лист, строк пред`явлення якого ще не настав, приватний виконавець прийняв постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «Приватна експертна служба», з яким було укладено договір про проведення незалежної оцінки.

15.08.2018 боржник отримав копію першої сторінки висновку експерта про вартість майна, а в листі приватний виконавець зазначила, що оскарження в судовому порядку результатів оцінки не зупиняє передачі майна на реалізацію крім випадків зупинення передання майна на реалізацію судом.

29.08.2018 приватний виконавець звернувся до Державного підприємства «Сетам» (далі - ДП «Сетам») із заявкою на реалізацію арештованого майна.

29.09.2018 боржник отримав від ДП «Сетам» лист-повідомлення про проведення електронних торгів 04.10.2018, однак в цей день торги не відбулися.

19.11.2018 при відсутності будь-якої інформації щодо факту відчуження квартири в реєстрі виконавчих проваджень та на офіційному райті ДП «Сетам» боржнику зателефонувала особа, яка представилась представником стягувача, та повідомила, що ПАТ «Універсал Банк» отримав квартиру у власність шляхом передачі майна стягувачу в рахунок часткового погашення боргу.

Посилаючись на порушення вимог Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», боржник просить визнати неправомірними дії приватного виконавця Вольф Т.Л. щодо виконання виконавчого листа про примусову реалізацію предмета іпотеки та застосувати наслідки неправомірності дій шляхом визнання недійсним акту про передачу майна стягувачу та протоколу електронних торгів від 04.10.2018.

Одночасно зі скаргою боржник подав низку клопотань, а саме: про поновлення пропущеного строку на подання скарги; про забезпечення доказів шляхом витребування копій матеріалів виконавчого провадження; про забезпечення скарги шляхом накладення арешту на квартиру; про розгляд скарги за його відсутності.

Приватний виконавець Вольф Т.Л. подала заяву про залишення скарги без розгляду з підстав пропущення боржником без поважних причин строку на подання скарги, заперечення на клопотання про накладення арешту на квартиру та письмові пояснення із запереченнями по суті скарги, які обґрунтовані посиланням на такі обставини.

Предмет іпотеки не є постійним місцем проживання боржника та його сім`ї, а використовувався як офіс, що підтверджується актом, складеним під час опису й арешту майна в присутності понятих та працівників поліції, а також тим, що місце проживання боржника за цією адресою не зареєстроване.

Заявником не надано жодних належних доказів на підтвердження того факту, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 , є його постійним місцем проживання.

Відтак вищевказана квартира не підпадає під дію мораторію, встановленого Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», а тому у виконавця не було жодних законних перешкод для здійснення опису й арешту майна боржника і передачі його на реалізацію.

Приватним виконавцем також не було порушено порядок проведення опису, арешту майна та його передачі на реалізацію, визначений ст. 48, 56, 57, 61 Закону України «Про виконавче провадження».

Отже при проведенні оскаржуваних виконавчих дій приватний виконавець діяв в межах своїх повноважень, відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» і підстави для задоволення скарги відсутні.

ПАТ «Універсал Банк» також подано письмову заяву про залишення скарги без розгляду, заперечення на клопотання про накладення арешту на квартиру та письмові пояснення із запереченнями по суті скарги аналогічного змісту.

В судове засідання учасники справи не з`явилися, що є підставою для розгляду скарги без фіксування судового засідання технічними засобами.

За результатами вивчення матеріалів скарги суд дійшов висновку про обґрунтованість доводів заявника щодо поважності причин пропущення ним встановленого ч. 1 ст. 449 ЦПК України десятиденного строку подання скарги, що є підставою для його поновлення.

Дослідивши копії матеріалів виконавчого провадження № 56704105 та письмові пояснення учасників справи, суд встановив такі обставини.

26.02.2013 Дарницький районний суд м. Києва ухвалив заочне рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості за кредитним договором та судових витрат в загальному розмірі 1 565 998,58 грн.

12.08.2013 вказане рішення набрало законної сили, та за ним було видано виконавчий лист під № 753/3568/12.

У зв`язку з втратою оригінала виконавчого листа на підставі ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 10.11.2017 було видано його дублікат.

22.09.2017 Придніпровський районний суд м. Черкаси ухвалив рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 58 543 швейцарських франків та судових витрат в сумі 22 926,51 грн.

24.10.2017 вказане рішення набрало законної сили, та за ним було видано два виконавчі листи під № 753/18939/16.

04.07.2018 стягувач пред`явив виконавчі листи на суму 1 565 998,58 грн. та на суму 58 543 швейцарських франків до виконання, подавши приватному виконавцю Вольф Т.Л. заяви про примусове виконання рішень суду.

Постановами від 04.07.2018 приватний виконавець відкрив виконавчі провадження № 56704105, № 56704499 та зобов`язав боржника ОСОБА_1 подати декларацію про доходи і майно.

05.07.2018 стягувач пред`явив до виконання виконавчий лист на суму 22 926,51 грн., на підставі якого приватний виконавець відкрив виконавче провадження № 56707987.

Постановою від 05.07.2018 приватний виконавець об`єднав три виконавчі провадження у зведене виконавче провадження № 56708309.

Цієї ж дати приватний виконавець здійснив виклик боржника та склав і направив до низки державних установ вимоги та запити про надання інформації щодо майнового стану боржника.

Постановами від цієї ж дати приватний виконавець наклав арешт на кошти боржника, що знаходяться на його рахунках в банківських установах, та на все майно в межах суми стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця.

Перевіркою майнового стану боржника не було виявлено коштів в банківських установах, транспортних засобів та іншого майна, достатнього для задоволення вимог стягувача, водночас було встановлено, що у його власності перебуває квартира за адресою: АДРЕСА_1 , яка була передана в іпотеку стягувачу як забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором.

17.07.2018 приватний виконавець прибув до квартири за адресою: АДРЕСА_1 , де з участю двох понятих, двох патрульних поліцейських та в присутності представника стягувача і боржникасклав постанови про опис та арешт майна боржника - вищевказаної квартири та рухомого майна (здебільшого комп`ютерної техніки), яка знаходилась у квартирі, згідно опису, а також акт, у якому зафіксовано, що квартира є офісом і не використовується в якості житлового приміщення.

За результатами опису та арешту майна приватний виконавець передав квартиру на відповідальне зберігання боржнику, а рухоме майно - стягувачу.

07.08.2018 приватний виконавець виніс постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання ТОВ «Приватна експертна служба», для визначення вартості описаного нерухомого майна.

Згідно Звіту про оцінку ринкова вартість описаної квартири станом на 10.08.2018 становить 2 757 960 грн.

Листом від 15.08.2018 приватний виконавець повідомив боржника про результати оцінки та направив йому копію першої сторінки Звіту, роз`яснивши право на ознайомлення з повним висновком в офісі приватного виконавця у робочі дні та години.

Зі скарги вбачається, що з оцінкою квартири ОСОБА_1 був ознайомлений, і її не оспорював.

29.08.2018 приватний виконавець подав до ДП «Сетам» заявку на реалізацію арештованого нерухомого майна за початковою ціною, визначеною Звітом.

07.09.2018 ДП «Сетам» повідомило приватного виконавця та сторони виконавчого провадження про те, що електронні торги з реалізації предмета іпотеки відбудуться 04.10.2018 о 09-00 год.

27.09.2018 приватний виконавець виніс постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання ФОП Гукова, для визначення вартості описаного рухомого майна.

05.10.2018 ДП «Сетам» повідомило приватного виконавця про те, що 04.10.2018 електронні торги не відбулися у зв`язку з відсутністю допущених учасників торгів, на підтвердження чого було надано протокол № 360739 проведення електронних торгів.

Цієї ж дати представник ПАТ «Універсал Банк» повідомив приватного виконавця про намір стягувача залишити за собою нереалізоване нерухоме майно за ціною, визначеною на початок електронних торгів - 2 757 960 грн.

09.10.2018 боржник звернувся до приватного виконавця із заявою про зупинення реалізації предмета іпотеки пославшись на норми Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Листом від цієї ж дати приватний виконавець повідомив боржника про відсутність визначених Порядком реалізації арештованого майна підстав для зупинення електронних торгів.

11.10.2018 приватний виконавець виніс постанову про передачу арештованого майна стягувачу та цієї ж дати було складено акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу.

18.10.2018 приватному виконавцю надійшов Висновок про оцінку описаного рухомого майна, згідно якого його сумарна вартість становить 25 000 грн.

Листом від 26.10.2018 приватний виконавець повідомив боржника про результати оцінки рухомого майна та направив йому копію першої сторінки Висновку роз`яснивши право на ознайомлення з повним висновком в офісі приватного виконавця у робочі дні та години.

Цієї ж дати приватний виконавець подав до ДП «Сетам» заявку на реалізацію арештованого рухомого майна за початковою ціною, визначеною Висновком про оцінку.

З протоколу проведення електронних торгів, наявного в матеріалах виконавчого провадження, вбачається, що електронні торги з реалізації описаного рухомого майна боржника ОСОБА_1 відбулися 28.11.2018 та переможцем торгів визнана ОСОБА_2 , яка сплатила за майно 25 000 грн.

На підставі ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28.12.2018 про скасування заочного рішення у цивільній справі № 753/18939/16 та призначення справи до розгляду у загальному порядку 14.02.2019 приватний виконавець прийняв постанови, згідно з якими якою вивів виконавчі провадження № 56704499, № 56707987 з примусового виконання зведеного виконавчого провадження, закінчив дані виконавчі провадження та повернув виконавчі листи до Придніпровського районного суду м. Черкаси.

Про прийняті рішення приватний виконавець повідомив учасників виконавчого провадження.

На підставі заяви стягувача 29.03.2019 приватний виконавець виніс постанову про закінчення виконавчого провадження № 56704105 у зв`язку з повним виконанням рішення суду та припинення чинності арешту майна боржника, копію якої було направлено до відома сторонам виконавчого провадження.

Даючи оцінку доводам скарги про неправомірність дій приватного виконавця щодо примусової реалізації предмета іпотеки суд керується положеннями Законів України «Про виконавче провадження» (далі по тексту - Закон № 1404-VIII), «Про іпотеку», «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» та Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України № 2831/5 від 20.09.2016 (далі - Порядок).

Так, відповідно до положень статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За приписом ст. 2 цього Закону засадами виконавчого провадження є верховенство права; обов`язковість виконання рішень; законність; диспозитивність; справедливість; неупередженість та об`єктивність; гласність та відкритість виконавчого провадження; розумність строків виконавчого провадження; співмірність заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Статтею 10 цього Закону визначено, що заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно ст. 13 Закону № 1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Ст. 18 Закону № 1404-VIII зобов`язує виконавця вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом.

За змістом положень ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний розпочати примусове виконання рішення за наявності низки умов, зокрема якщо: виконання рішення передбачає застосування заходів примусового виконання рішень; рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, набрало законної сили; не пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання; виконавчий документ відповідає вимогам, передбаченим ст. 4 цього Закону; стягувач подав заяву про примусове виконання рішення та надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим.

Судом встановлено, що в даному випадку усі вищенаведені умови були дотримані, а отже приватний виконавець зобов`язаний був винести постанови про відкриття виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа (ч. 5 ст. 26 Закону № 1404-VIII).

За міркуванням боржника приватний виконавець неправомірно відкрив виконавче провадження з огляду на існування заборони на реалізацію іпотечного майна по валютним кредитам, проте ці доводи не заслуговують на увагу, оскільки до примусового виконання пред`явлено рішення суду про стягнення грошової заборгованості, а не про звернення стягнення на предмет іпотеки.

До того ж відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону № 1404-VIII встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника може бути підставою для повернення виконавчого документа стягувачу лише у випадку, якщо у боржника відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, що можливо встановити лише шляхом проведення виконавчих дій, які здійснюються в рамках відкритого виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 48 Закону № 1404-VIII звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Порядок арешту і вилучення майна (коштів) боржника регламентований ст. 56 Закону № 1404-VIII.

За приписом вказаної норми арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

За загальним правилом, встановленим ст. 57 Закону № 1404-VIII, визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження.

У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника.

Визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна.

Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання.

У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для проведення оцінки майна.

Виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем.

Оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом.

Відповідно до ст. 61Закону № 1404-VIII реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною.

Реалізація за фіксованою ціною застосовується щодо майна, оціночна вартість якого не перевищує 50 мінімальних розмірів заробітної плати. Реалізація за фіксованою ціною не застосовується до нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден незалежно від вартості такого майна.

Порядок проведення електронних торгів визначається Міністерством юстиції України.

Початкова ціна продажу нерухомого майна визначається в порядку, встановленому статтею 57 цього Закону.

Не реалізоване на електронних торгах нерухоме майно виставляється на повторні електронні торги за ціною, що становить 85 відсотків, а рухоме майно - 75 відсотків його вартості, визначеної в порядку, встановленому статтею 57 цього Закону.

У разі повторної нереалізації майна нерухоме майно виставляється на треті електронні торги за ціною, що становить 70 відсотків, а рухоме майно - 50 відсотків його вартості, визначеної в порядку, встановленому статтею 57 цього Закону.

У разі нереалізації майна на третіх електронних торгах виконавець повідомляє про це стягувачу і пропонує йому вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна, крім майна, конфіскованого за рішенням суду.

Водночас Закон України «Про іпотеку» містить спеціальну норму, яка визначає права та обов`язки іпотекодержателя у разі визнання прилюдних торгів такими, що не відбулися.

Так, за приписом ч. 1 ст. 49 цього Закону протягом десяти днів з дня оголошення прилюдних торгів такими, що не відбулися, іпотекодержателі та інші кредитори боржника відповідно до пріоритету їх зареєстрованих вимог мають право залишити за собою предмет іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна. У цьому випадку залишення за собою предмета іпотеки іпотекодержателем оформлюється протоколом і актом про реалізацію предмета іпотеки у порядку, встановленому статтею 47 цього Закону, а нотаріус на підставі такого акта видає свідоцтво про залишення за собою майна з прилюдних торгів, якщо прилюдні торги не відбулися.

Вичерпний перелік підстав зупинення електронних торгів визначений п. 2 розділу XI Порядку реалізації арештованого майна.

Такими підстави є: рішення суду щодо зупинення реалізації арештованого майна; зупинення вчинення виконавчих дій у випадках, визначених Законом України «Про виконавче провадження»; відкладення проведення виконавчих дій; наявність технічних підстав, що унеможливлюють роботу Системи, включно на період відновлення її працездатності.

Як встановив суд, жодної з наведених підстав для зупинення реалізації належного боржнику ОСОБА_1 предмета іпотеки не було.

До того ж на момент подання боржником заяви про зупинення реалізації предмета іпотеки торги були оголошені такими, що не відбулися, а від стягувача надійшла заява про намір залишити за собою нереалізоване майно, а відтак в даному випадку приватний виконавець повинен був діяти відповідно до процедури, визначеної ч. 1 ст. 49 Закону України «Про іпотеку».

За змістом положень Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» заборона примусового стягнення (відчуження без згоди власника) нерухомого житлового майно, яке вважається предметом застави та/або предметом іпотеки, застосовуються до такого майна при одночасному існуванні кількох обставин.

Однією з таких обставин є використання нерухомого житлового майна як місця постійного проживання позичальника/майнового поручителя і то лише за умови, що у його власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно.

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що під час опису та арешту майна боржника було встановлено, що предмет іпотеки не використовується в якості житлового приміщення, а є офісом, що підтверджується актом, підписаним приватним виконавцем, понятими та поліцейськими.

Жодних доказів, які б спростовували наведену обставину, боржником не надано.

З огляду на вищенаведене посилання боржника на порушення приватним виконавцем вимог Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не заслуговують на увагу і є безпідставними.

Отже, зважаючи на встановлені обставини та вищенаведені законодавчі норми, суд дійшов висновку, що при зверненні стягнення на майно боржника ОСОБА_1 приватний виконавець діяв правомірно, в межах своїх повноважень та у відповідності з визначеною законом процедурою, а тому підстави для визнання його дій неправомірними вісутні.

Інші вимоги боржника, а саме: про забезпечення скарги шляхом накладення арешту на квартиру; про застосування наслідків визнання дій приватного виконавця неправомірними та визнання недійсними акту про передачу майна стягувачу та протоколу проведення електронних торгів, також не підлягають задоволенню з таких підстав.

Розгляд судом скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця, іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, регламентований нормами розділу VІІ цього Кодексу серед яких відсутня норма, яка б передбачала можливість забезпечення вимог скарги так як це передбачено положеннями цивільного процесуального закону для забезпечення позову.

Відповідно до приписів частини 1 статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Акт про передачу майна стягувачу та протокол проведення електронних торгів за своєю юридичною природою є не правочинами, а документами, які фіксують певні юридичні факти.

Водночас ні ст. 16 ЦК України, якою визначені можливі способи захисту цивільних прав та інтересів, ні будь-яким іншим законом, не передбачено такого способу захисту порушеного права як визнання документів недійсними.

Окрім того вимоги про визнання правочинів недійсними, в тому числі і ті, підставою яких є порушення, допущені під час електронних торгів, розглядаються лише у позовному провадженні, а відтак їх заявлення в рамках скарги на дії приватного виконавця не ґрунтується ні на нормах ЦПК України, ні на Законі України «Про виконавче провадження».

Керуючись статтями 449, 450, 451 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Поновити боржнику ОСОБА_1 строк для подання скарги на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяни Леонідівни.

Відмовити у задоволенні скарги боржника ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяни Леонідівни.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повної ухвали. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя:

Повна ухвала складена 24.06.2019.