Дата документу 17.07.2019 Справа № 554/5000/19
Провадження №2/554/1952/2019
РІШЕННЯ

Іменем України

17 липня 2019 року м.Полтава

Октябрський районний суд м.Полтави

в складі головуючого судді Чуванової А.М.

за участю секретаря Різник А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Державного підприємства «Полтавський комбінат хлібопродуктів» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 у червні 2019 року звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Полтавський комбінат хлібопродуктів» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, в якому просив стягнути з Державного підприємства «Полтавський комбінат хлібопродуктів» на його користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 17019,54 гривень; грошову компенсацію за невикористану щорічну відпустку в розмірі 5907,30 гривень; середній заробіток за весь період затримки розрахунку по день ухвалення судового рішення.

В обґрунтування вимог позивач вказав, що він 03.10.2018 року був прийнятий на роботу у ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів» на посаду охоронника. Згідно з довідкою ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів», станом на 16.04.2019 року це підприємство має перед позивачем заборгованість по заробітній платі у сумі 17019,54 гривень.

18.04.2019 року позивач був звільнений з вищевказаного підприємства за угодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП України. У день звільнення відповідач не здійснив виплату належних грошових коштів позивачу.

Крім того, враховуючи, що відповідач не провів повного розрахунку при звільненні ОСОБА_1 , також підлягає стягненню з підприємства середній заробіток за час затримки розрахунку, який на момент звернення до суду складає 8558,79 гривень. При цьому, згідно довідки ОК-5, середньомісячна заробітна плата за два календарні місяці роботи склала 11043,94 гривень, середньоденна заробітна плата складає: 11043,94 гривень : 40 робочих днів = 276,09 гривень.

Ухвалою суду від 06.06.2019 року було відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, надав заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутність, позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив розглядати справу у відсутність представника, позов визнає у повному обсязі.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних у справі даних і доказів.

Оскільки, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових , сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що в період з 03.10.2018 року по 18.04.2019 року ОСОБА_1 працював у ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів» на посаді охоронника, з якої звільнений за угодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП України (а.с.5 трудова книжка).

Відповідно до ч. 1ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Статтею 116 КЗпП України передбачено, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

В день звільнення з позивачем не було проведено розрахунок, існує заборгованість у розмірі 22926,84 гривень (17019,54 гривень + 5907,30 гривень)(а.с.6 довідка відповідача, а.с.9-14 - відомості).

Згідно із ч. 1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені вст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

У п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці"роз`яснено, що не проведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України.

За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні є компенсаційною виплатою за порушення права на оплату праці, яка нараховується в розмірі середнього заробітку.

Виходячи з викладеного вище, суд вважає за необхідне, для відновлення порушених прав та захисту законних інтересів позивача, стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в сумі 22926,84 гривень та середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст.27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100.

З урахуванням цих норм, середньомісячна заробітна плата працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата. Відповідно до п.5 розділу ІV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку є середньоденна заробітна плата працівника, яка згідно з п.8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - календарних днів за цей період.

Середня заробітна платаОСОБА_1 за останні два місяці складає 11043,94 гривень, кількість робочих (відпрацьованих) днів за останні два місяці складає 40 днів, середньоденна заробітна плата складає 276,09 гривень (а.с.19 - розрахунок позивача).

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Позивач просить стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 18.04.2019року по день винесення рішення суду.

За таких обставин на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 18.04.2019року по 17.07.2019 року у сумі 16289,31 гривень (59 робочих дня х 276,09 гривень середньоденної заробітної плати).

Відповідач визнав позовні вимоги ОСОБА_1 повністю. При розгляді справи у суду відсутні дані, які б викликали обґрунтований сумнів щодо достовірності обставин визнаних сторонами та добровільності їх визнання.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці"визначено, що суд, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Конституційний Суд України в рішенні від 22 лютого 2012 р. № 4-рп/2012 щодо офіційного тлумачення положень ст. 233 КЗпП України у взаємозв`язку з положеннями ст. 117, 237-1 цього Кодексу роз`яснив, що за ст. 47 Кодексу роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в ст. 116 Кодексу а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про проведення розрахунку. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої ст. 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Аналогічна правова позиція викладена в Постановах Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 29 січня 2014 p. у справі № 6-144цс13, від 22 січня 2014 p. у справі № 6-159цс13.

Вiдсутнiсть фiнансово-господарської дiяльностi або коштiв у роботодавця не виключає його вини в невиплатi належних звiльненому працiвниковi коштiв та не звiльняє роботодавця вiд вiдповiдальностi, передбаченої ст. 117 КЗпП України (правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 03 липня 2013 року № 6-64цс13). Відповідач як юридична особа і господарюючий суб`єкт повинен таким чином організовувати виробництво, щоб бути спроможним виплатити зарплату своїм працівникам, щонайменше тим, що звільнилися з роботи.

Відповідно до статті 1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини «кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного прав».

У справі «Кечко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, «що поняття "власності", яке міститься в першій частині статті 1 Протоколу N 1, має автономне значення, яке не обмежене власністю на фізичні речі і не залежить від формальної класифікації в національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, наприклад, борги, що становлять майно, можуть також розглядатись як "майнові права", і, таким чином, як "власність" в цілях вказаного положення. Питання, що потребує визначення, полягає в тому, чи мав відповідно до обставин справи, взятих в цілому, заявник право на матеріальний інтерес, захищений статтею 1 Протоколу N 1».

Відповідно до вищезазначених норм матеріального права позивач мав правові підстави сподіватися на отримання заробітної плати за час своєї роботи на момент звільнення. Відповідач неправомірно не розрахувався з позивачем при звільненні, тому суд повинен захистити порушенні права позивача.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Суд приходить до висновку про задоволення позовних вимогОСОБА_1 , стягнення з відповідача на його користь заборгованості по заробітній платі в розмірі 22926,84 гривень та середнього заробітку за весь час затримки виплати належних працівникові при звільненні сум в розмірі 16289,31 гривень за період затримки з 18.04.2019 року по 17.07.2019 року.

На підставі норми ст.141ЦПК України, положення Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 768,40 гривень.

Враховуючи викладене, та керуючись ст.ст.4,12,81,141,258,259,263-265,268,354 ЦПК України, ст.ст.116,117 КЗпП України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Державного підприємства «Полтавський комбінат хлібопродуктів» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати - задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства «Полтавський комбінат хлібопродуктів», місцезнаходження: 36022 м.Полтава, вул.Небесної Сотні,69, 6, на користь ОСОБА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , заборгованість по заробітній платі в розмірі 22926,84 гривень.

Стягнути з Державного підприємства «Полтавський комбінат хлібопродуктів», місцезнаходження: 36022 м.Полтава, вул.Небесної Сотні,69, 6, на користь ОСОБА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні в сумі 16289,31 гривень.

Стягнути з Державного підприємства «Полтавський комбінат хлібопродуктів», місцезнаходження: 36022 м.Полтава, вул..Небесної Сотні,69, 6, судовий збір на користь держави в сумі 768,40 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду на підставі ч. 1 ст. 355 ЦПК України подається безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

У відповідності до п.п.15.5 п.15 розділу 13 Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ;

відповідач:Державне підприємство «Полтавський комбінат хлібопродуктів», місцезнаходження: 36022 м.Полтава, вул.Небесної Сотні,69, 6.

Суддя: А.М.Чуванова