ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4402/19 Справа № 208/1843/17 Суддя у 1-й інстанції - Похваліта С. М. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - Свистунової О.В.,

суддів - Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.,

за участю секретаря - Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро

апеляційну скаргу прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі: Кам`янської міської ради, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Кам`янської міської ради

на рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 вересня 2018 року

по цивільній справі за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору Дочірнього підприємства "Центральний ринок м. Дніпродзержинська" Дніпропетровської обласної спілки споживчих товариств до ОСОБА_1 , територіальної громади в особі Кам`янської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Петриківська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до територіальної громади в особі Кам`янської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Петриківська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про визнання права власності в порядку спадкування.

Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14.09.2018 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Кам`янської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Петриківська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про визнання права власності в порядку спадкування - закрито.

У листопаді 2017 року третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору Дочірнє підприємство "Центральний ринок м. Дніпродзержинська" Дніпропетровської обласної спілки споживчих товариств звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , територіальної громади в особі Кам`янської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Петриківська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про визнання права власності.

Позовна заява мотивована тим, що земельна ділянка на якій розташовані об`єкти, які належать ОСОБА_2 , знаходиться в постійному користуванні ДП "Центральний ринок м. Дніпродзержинська" Дніпропетровської обласної спілки споживчих товариств відповідно до акту на право постійного користування, виданого на підставі рішення Дніпродзержинської міської ради № 166 від 21.06.1995 року.

Третя особа зазначала, що вищезазначені будівлі повинні вважатися самочинним будівництвом з усіма правовими наслідками. Надання земельних ділянок здійснюється за проектами відведення цих ділянок. Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється.

Земельна ділянка, на яких здійснено самочинне будівництво знаходиться в постійному користування КП "Центральний ринок м. Дніпродзержинська", на сьогодні ДП "Центральний ринок м. Дніпродзержинська".

Розпорядженням Виконавчого комітету Заводської районної у м. Дніпродзержинську ради № 241-р від 30.10.1996 року надано дозвіл ОСОБА_2 , ОСОБА_3 для будівництва одного приміщення для торгівлі на центральному колгоспному ринку, тобто на території неіснуючого підприємства, а також будівництво було здійснено після спливу терміну дії розпорядження, строк якого скінчився 30.10.1997 року та не подовжувався.

Відповідно до акту державної технічної комісії про готовність закінченого будівництвом об`єкту до експлуатації від 06.07.1998 року, комісії було пред`явлено господарчі будівлі розташовані на центральному колгоспному ринку по АДРЕСА_1 , в той час як дозвіл надавався для будівництва однієї будівлі. Земельна ділянка на якій було здійснено будівництво мала адресу: АДРЕСА_2 , та знаходиться в постійному користуванні КП "Центральний ринок м. Дніпродзержинська".

Ураховуючи викладене, третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору просила суд: визнати за ДП "Центральний ринок м. Дніпродзержинська" Дніпропетровської обласної спілки споживчих товариств право власності на господарчу будівлю (склад) площею 52,7 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_3 ; визнати за ДП "Центральний ринок м. Дніпродзержинська" Дніпропетровської обласної спілки споживчих товариств право власності на господарчу будівлю (склад) площею 159,4 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_4 .

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14.09.2018 року позовні вимоги третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору задоволено.

Визнано за ДП "Центральний ринок м. Дніпродзержинська" Дніпропетровської обласної спілки споживчих товариств право власності на господарчу будівлю (склад) площею 52,7 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_3 .

Визнано за ДП "Центральний ринок м. Дніпродзержинська" Дніпропетровської обласної спілки споживчих товариств право власності на господарчу будівлю (склад) площею 159,4 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_4 .

В апеляційній скарзі прокуратура Дніпропетровської області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають встановленим обставинам.

У відзиві на апеляційну скаргу, ДП "Центральний ринок м. Дніпродзержинська" Дніпропетровської обласної спілки споживчих товариств просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а скаргу прокуратури - без задоволення.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК судове рішення повинне ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що при прийнятті рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та якими доказами це підтверджується, чи є інші фактичні дані, що мають значення для вирішення справи та докази, що їх підтверджують.

Рішення суду першої інстанції не відповідає указаним вимогам закону.

Судом першої інстанції установлено, що державний акт на право постійного користування землею від 06.07.1995 року, виданий госпрозрахунковому ринку міста, який розташований за адресою: АДРЕСА_5. Землю надано у постійне користування для торгівлі сільськогосподарськими продуктами відповідно до рішення Дніпродзержинської міської Ради народних депутатів № 166 від 21.06.1995 року.

ОСОБА_2 виданий акт державної технічної комісії про готовність закінченого будівництвом об`єкту до експлуатації на господарчі будівлі на центральному колгоспному ринку по АДРЕСА_6 , акт затверджений рішенням виконкому міської Ради народних депутатів № 246 від 25.08.1998 року.

ОСОБА_2 та ОСОБА_4 розпорядженням Виконавчого комітету Заводської районної у м. Дніпродзержинську ради № 241-р від 30.10.1996 року було надано дозвіл на будівництво приміщення для торгів на Центральному колгоспному ринку м. Дніпродзержинська. Протягом 1997-1998 років на кошти ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були збудовані господарчі будівлі за адресою: АДРЕСА_6 .

Рішенням Виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради № 587 від 28.07.2005 року змінено поштову адресу господарчої будівлі за адресою: АДРЕСА_6 на дві суміжні: АДРЕСА_3 ; АДРЕСА_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, але ОСОБА_1 спадщину не приймав, свідоцтво про право власності на об`єкт нерухомого майна не було отримано.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ДП "Центральний ринок м. Дніпродзержинська" Дніпропетровської обласної спілки споживчих товариств є належним користувачем земельної ділянки під спірним нерухомим майном, яка належить підприємству на праві постійного користування згідно державного акту на право постійного користування земельною ділянкою, виданого на підставі рішення Дніпродзержинської міської ради № 166 від 21.06.1995 року, а тому підприємство правомірно звернулось до суду з указаним позовом.

Однак, такий висновок суду є передчасним з огляду на те, що у порушення вимог ст. 197 ЦПК України, судом першої інстанції не було вирішено питання щодо складу осіб, які братимуть участь у справі, чим порушено норми процесуального права при вирішенні зазначеного спору.

Право власності та користування на землю набувається та реалізується в порядку та на підставах, визначених Конституцією України (ст.ст. 13, 14), Земельного кодексу України (ст.ст. 20, 78, 92, 93, 102-1, 116,118, 119, 123, 125, 126 ЗК України), а також інших законів, що видаються відповідно до них (Закону України "Про оренду землі", Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Згідно із ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Як визначено ч.ч.5,8 ст. 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта є дата реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації або видачі сертифіката. Експлуатація закінчених будівництвом об`єктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачено законодавством) в експлуатацію, забороняється.

Відповідно до ст. 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно.

Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Згідно з ч.ч.1,2 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Відповідно до ч.3 ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Тобто, право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути визнане виключно за особою, яка є власником чи користувачем земельної ділянки, на час винесення рішення суду.

Як установлено судом апеляційної інстанції, листом № 8вих-09/103 від 08.02.2019 року органом місцевого самоврядування повідомлено Дніпродзержинську місцеву прокуратуру про відсутність будь-яких рішень міської ради про надання в користування будь-кому земельних ділянок за вищевказаними адресами.

Крім того, підготовка проектів розпоряджень міського голови щодо надання адрес по зазначеним об`єктам нерухомого майна також не здійснювалась, умови та обмеження забудови земельних ділянок, не надавались.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що ДП "Центральний ринок м. Дніпродзержинська" Дніпропетровської обласної спілки споживчих товариств є належним користувачем земельної ділянки під спірним нерухомим майном, яка належить підприємству на праві постійного користування згідно державного акту на право постійного користування земельною ділянкою, виданого на підставі рішення Дніпродзержинської міської ради № 166 від 21.06.1995 року.

Разом з тим, третьою особою із самостійними вимогами не доведено належними і допустимими доказами факту знаходження спірного майна саме на земельній ділянці, яка належить товариству на праві користування.

Таким чином, суд, не дослідивши наявності у третьої особи із самостійними вимогами правовстановлюючих документів на користування земельними ділянками, в порушення ст.ст. 375, 376 ЦК України, безпідставно визнав право власності за нею на самочинно збудоване нерухоме майно.

Крім того, з матеріалів справи не вбачається, що спірне нерухоме майно прийнято до експлуатації, а тому воно не є створеним в розумінні ст. 331 ЦК України, що також виключає можливість визнання права власності на спірне нерухоме майно за позивачем.

Вказане підтверджується листом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області № 1004-1.15/346 від 08.02.2019 року.

Також з матеріалів справи не вбачається, що спірне нерухоме майно створено за рахунок коштів позивача, що також відповідно ст. 331 ЦК України виключає можливість визнання за ним права власності на вказане майно.

Як визначено ч.1 ст. 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що належать до І-ІII категорій складності, та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації.

Відповідно до п.п.2 п.4 Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.07.2014 року № 294 (далі - Положення) Держархбудінспекція України відповідно до покладених на неї завдань приймає в установленому порядку в експлуатацію закінчені будівництвом об`єкти (видає відповідні сертифікати, реєструє декларації про готовність об`єкта до експлуатації та повертає такі декларації).

На території міста Кам`янське з 01.08.2016 року повноваження у сфері архітектурно-будівельного контролю здійснює управління Державного архітектурно-будівельного контролю Кам`янської міської ради.

Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Кам`янської міської ради є виконавчим органом Кам`янської міської ради, що утворено на підставі рішення Дніпродзержинської міської ради від 29.01.2016 року № 39-04/VII відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 19.08.2015 року № 671 «Деякі питання діяльності органів державного архітектурно-будівельного контролю». Управління є підзвітним міській раді, підпорядкованим виконавчому комітету, Кам`янському міському голові. Управління ДАБК є юридичною особою.

Так, Верховний Суд України в постанові Пленуму № 14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення в цивільній справі" роз`яснив, що суд не має права вирішувати питання про права та обов`язки осіб, не залучених до участі у справі, оскільки це є порушенням норм процесуального права, які тягнуть за собою безумовне скасування рішення суду.

Проте, суд першої інстанції всупереч нормам чинного законодавства ухвалив рішення, яким вирішив питання про права та обов`язки власника земельної ділянки - Кам`янської міської ради щодо користування, володіння, розпорядження земельними ділянками під спірним нерухомим майном та органів контролю, які уповноважені на прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, зокрема, Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі управління ДАБК Кам`янської міської ради, яка не залучена до участі у справі.

Частини перша і друга статті 51 ЦПК України передбачає, що суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Пленум Верховного Суду України у п.8 постанови від 12.06.2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" роз`яснив, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному законом. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Суд вказаними роз`ясненнями не керувався і в порушення вимог ст.ст. 12, 51 ЦПК України, не роз`яснив позивачу наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій, у тому числі і щодо залучення до участі у справі належного відповідача.

Апеляційний суд позбавлений можливості залучити до участі у справі належного відповідача, оскільки немає передбачених законом повноважень змінювати склад осіб, які беруть участь у справі, крім випадків процесуального правонаступництва, передбаченого ст. 55 ЦПК України.

Оскільки позовні вимоги заявлені не до всіх осіб, чиїх прав та інтересів стосується предмет спору, зокрема без залучення до участі у справі Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі управління ДАБК Кам`янської міської ради, як органу контролю у відповідності до Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", вирішення даного спору в цілому (враховуючи специфіку спірних правовідносин) без залучення у встановленому процесуальним законом порядку всіх заінтересованих осіб є передчасним.

Відтак, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до роз`яснень, викладених в абз.5 п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення у цивільній справі", суд не має права вирішувати питання про права та обов`язки осіб, не залучених до участі у справі, оскільки це є порушенням норм процесуального права, які тягнуть за собою безумовне скасування рішення суду.

Відповідно до пункту 4 частини 3 статті 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Ураховуючи викладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

На підставі статті 141 ЦПК України з ДП "Центральний ринок м. Дніпродзержинська" Дніпропетровської обласної спілки споживчих товариств на користь прокуратури Дніпропетровської області підлягає стягненню судовий збір, сплачений останнім за подачу апеляційної скарги в розмірі 2 400,00 грн.

Керуючись ст.ст. 259,268,374,376,381,382,383,384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі: Кам`янської міської ради, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Кам`янської міської ради - задовольнити.

Рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 вересня 2018 року - скасувати та ухвалити нове.

У задоволенні позовних вимог третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору Дочірнього підприємства "Центральний ринок м. Дніпродзержинська" Дніпропетровської обласної спілки споживчих товариств до ОСОБА_1 , територіальної громади в особі Кам`янської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Петриківська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про визнання права власності - відмовити у повному обсязі.

Стягнути з Дочірнього підприємства "Центральний ринок м. Дніпродзержинська" Дніпропетровської обласної спілки споживчих товариств на користь прокуратури Дніпропетровської області судовий збір в розмірі 2 400,00 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П. Красвітна

І.А. Єлізаренко