Постанова

Іменем України

22 липня 2019 року

м. Київ

справа № 757/21129/16-ц

провадження № 61-31408св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Печерський районний відділ державної виконавчої служби

м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві,

відповідач - Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві,

третя особа - Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 12 червня 2017 року у складі судді Цокол Л. І. та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 14 вересня 2017 року у складі колегії суддів: Кирилюк Г. М., Музичко С. Г., Рейнарт І. М.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

03 травня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому, з урахуванням заяви від 10 жовтня 2016 року про збільшення позовних вимог, просив стягнути з відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві (на час розгляду справи - Печерський районний відділ державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві) моральну шкоду в розмірі 1 300 000 грн., заподіяну внаслідок тривалого невиконання виконавчого листа, виданого 17 червня 2003 у справі

№ 2-113/2003 року; тривалого невиконання дубліката виконавчого листа

від 12 грудня 2011 року у справі № 2-113/2003 року; тримісячної затримки відкриття виконавчого провадження за дублікатом виконавчого листа

від 12 грудня 2011 року; надання строку боржнику для самостійного виконання дубліката виконавчого листа від 12 грудня 2011 року, а також просив відшкодувати вартість бензину, витраченого під час збору матеріалів, необхідних для звернення до суду з цим позовом, стягнувши з відповідача на його користь 1 684,25 грн.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що неправомірна бездіяльність відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві щодо тривалого невиконання дубліката виконавчого листа, виданого 12 грудня 2011 року Дніпровським районним судом м. Києва, встановлена низкою судових рішень, в тому числі ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 29 квітня 2016 року.

Внаслідок протиправних дій та бездіяльності відповідача він зазнав моральних страждань, які полягали у порушенні стосунків з оточуючими людьми, фізичному болі від вимушених поїздок для збору довідок та документів, що вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Оскільки місто не пристосоване для пересування на інвалідному кріслі-колясці, багато будівель не мають пандусів, він пересувається на автомобілі з ручним керуванням ЗАЗ 968 МБ « Запорожець ». У зв`язку з викладеним просив відшкодувати йому витрати на пальне для автомобіля в сумі

1 684,25 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 12 червня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Вирішено відшкодувати позивачу за рахунок Державного бюджету України суму завданої моральної шкоди в розмірі 3 000 грн. Судові витрати віднесено за рахунок держави.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з доведеності факту заподіяння позивачеві моральної шкоди неправомірними діями державних виконавців внаслідок тривалого невиконання судового рішення.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 14 вересня 2017 року рішення Печерського районного суду м. Києва від 12 червня 2017 року залишено

без змін.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції та вважав, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та доводи особи, яка її подала

У касаційні скарзі, поданій до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у жовтні 2017 року,

ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судами норм процесуального права й неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення Печерського районного суду м. Києва від 12 червня 2017 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 14 вересня 2017 року скасувати чи змінити й ухвалити у справі нове рішення, яким стягнути з Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві (з державного бюджету) на його користь моральну шкоду в розмірі 1 300 000 грн та вартість бензину в розмірі 1 684,25 грн.

Мотивуючи касаційну скаргу, вказує, що внаслідок протиправних дій та бездіяльності відповідача, які полягали в тривалому невиконанні дубліката виконавчого листа, виданого 12 грудня 2011 року Дніпровським районним судом м. Києва, йому було завдано моральної шкоди, яку він оцінив в 1 300 000 грн, однак суди у порушення вимог закону, задовольнили його позов тільки частково, належним чином таке своє рішення не мотивувавши.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 жовтня 2017 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано цивільну справу

№ 757/21129/16-ц з Печерського районного суду м. Києва.

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

29 травня 2018 року справу № 757/21129/16-ц передано до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 червня 2019 року справу № 757/21129/16-ц призначено судді-доповідачеві Бурлакову С. Ю .

Фактичні обставини справи

Судами встановлено, що 13 травня 2003 року рішенням Дніпровського районного суду м. Києва стягнуто з ВАТ «Трест «Київміськбуд-6» на користь ОСОБА_1 вартість кімнатного крісла-коляски модель М-201 в сумі

1 200 грн.; вартість дорожнього крісла-коляски модель 215 в сумі 7 200 грн.; компенсацію вартості санаторно-курортних лікування за 1999-2000 роки в сумі 4 260 грн.; 14 990 грн. на придбання транспортного засобу, автомобіля «Таврія» з ручним керуванням; щомісячні виплати з компенсації за постільну білизну в сумі 42 грн 31 коп.; 26 грн 60 коп. на звичайний догляд, 118 грн на сторонній догляд; побутову допомогу в сумі 8 грн 90 коп.; 22 грн. 80 коп. доповнення до додаткового харчування; 89 грн. 29 коп. витрати на бензин, ремонт, технічне обслуговування автомобіля; моральну шкоду в розмірі 2 000 грн.

На виконання вказаного судового рішення 17 червня 2003 року видано виконавчий лист.

У листопаді 2006 року ОСОБА_1 звертався до суду з позовом до відділу державної виконавчої служби в Печерському районі м. Києва, Головного управління Державного казначейства України в м. Києві, Державного казначейства про відшкодування майнової та моральної шкоди у зв`язку з тривалим невиконанням вищевказаного судового рішення.

Заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 19 червня

2007 року позов задоволено частково. Стягнуто з держави в особі Головного управління Державного казначейства України в м. Києві на користь ОСОБА_1 компенсацію за заподіяну моральну шкоду в сумі 3 000 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 18 листопада 2011 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправними дії державної виконавчої служби у Печерському районі

м. Києва щодо неналежного виконання виконавчого листа, виданого

17 червня 2003 року Дніпровським районним судом м. Києва у справі

№ 2-113/2003 в частині стягнення з боржника щомісячних виплат; зобов`язано відповідача здійснити дії щодо виконання зазначеного виконавчого листа у спосіб та в межах строку, визначеного законом.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 12 грудня 2011 року задоволено подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві та видано дублікат виконавчого листа № 2-113/2003 на виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 13 травня 2003 року.

Державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві Ковалем В. В. 10 лютого 2012 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 22 листопада 2012 року визнано протиправними дії ДВС у Печерському районі м. Києва щодо неналежного надіслання ОСОБА_1 постанови про відкриття виконавчого провадження від 10 лютого 2012 року по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-113 від 12 грудня 2011 року та неналежного проведення виконавчих дій з виконання виконавчого листа по виконавчому провадженні ВП № 31130100. Стягнуто з держави в особі Головного управління Державної казначейської служби України в м. Києві на користь ОСОБА_1 суму завданої моральної шкоди у розмірі

1 000 грн.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2013 року постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від

22 листопада 2012 року змінено, стягнуто з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України в

м. Києві на користь ОСОБА_1 суму завданої моральної шкоди в розмірі 1 000 грн.

12 березня 2012 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві Ковалем В. В. винесено постанову про зупинення виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 2-113, виданого 12 грудня 2011 року, у зв`язку з направленням подання про заміну боржника у виконавчому провадженні.

12 грудня 2012 року головний державний виконавець відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві повторно звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з поданням про заміну сторони у виконавчому провадженні.

26 лютого 2013 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві Ковалем В. В. винесено постанову про поновлення виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 2-113, виданого 12 грудня 2011 року.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 23 грудня 2013 року замінено боржника ВАТ Трест «Київміськбуд-6» на Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Києві для подальшого проведення перерахування періодичних платежів у виконавчому провадженні ВП № 31130100.

Судом також встановлено, що у період з 23 грудня 2013 року до 30 травня 2016 року судове рішення не виконувалось.

Як вбачається з матеріалів справи, 31 березня 2015 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції в м. Києві Пишним А. В. винесені постанови про заміну сторони виконавчого провадження та про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з направленням виконавчого документа до відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві. При цьому місцерозташування боржника Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Києві зазначено за адресою: м. Київ, проспект Перемоги, 92/2.

У зв`язку з тим, що 23 квітня 2015 року відділ державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві відмовило у відкритті виконавчого провадження, 20 липня 2015 року старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції Джулай Ю. Ю. винесено постанову про відновлення виконавчого провадження.

Вищевказана постанова від 31 березня 2015 року була скасована старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції Джулай Ю. Ю. 30 липня 2015 року.

30 липня 2015 року старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві Джулай Ю. Ю. винесено постанову про скасування постанови про заміну сторони виконавчого провадження відповідно до ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 23 грудня 2013 року.

30 травня 2016 року державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби в м. Києві Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гусєвим О. О. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з направленням виконавчого документа до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби в м. Києві Головного територіального управління юстиції у м. Києві за місцем знаходження боржника: просп. Перемоги, 92/2, м. Київ.

Разом з тим, відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, місцезнаходження юридичної особи Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Києві зареєстровано за адресою: м. Київ, пров. Артилерійський, 7-9.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 29 квітня 2016 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 21 липня

2016 року, скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві щодо тривалого невиконання виконавчого листа, виданого 17 червня

2003 року, тримісячної затримки відкриття виконавчого провадження за дублікатом виконавчого листа від 12 грудня 2011 року та надання строку боржнику для самостійного виконання дубліката виконавчого листа

від 12 грудня 2011 року залишено без розгляду. В іншій частині скаргу

ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано неправомірною бездіяльність відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві щодо тривалого невиконання дубліката виконавчого листа, виданого 12 грудня 2011 року Дніпровським районним судом м. Києва, ВП № 31130100.

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, вирішення справи.

Згідно із положеннями частини другої статі 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд

Частинами першою, другою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до вимог статті 56 Конституції України, статей 1173, 1174 ЦК України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень незалежно від вини цих органів чи посадових осіб.

Підставою для застосування цивільно-правової відповідальності відповідно до статті 1167 ЦК України є наявність у діях особи складу цивільного правопорушення, елементами якого, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 1174 ЦК України, є заподіяна шкода, протиправна поведінка та причинний зв`язок між ними.

Відповідно до частини третьої статті 61 ЦПК України у редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваних судових рішень, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Враховуючи те, що обставини незаконності дій та рішень державних виконавців Печерського районного відділу державної виконавчої служби

м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві встановлено рішеннями Печерського районного суду м. Києва від 19 червня 2007 року та Київського апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2013 року, що набрали законної сили, тому доказуванню не підлягають.

Колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про заподіяння позивачу, який є особою з інвалідністю І групи, моральної шкоди внаслідок тривалого невиконання судового рішення щодо стягнення щомісячних платежів, які є необхідними для забезпечення його потреб у повсякденному житті, відповідає обставинам справи та наданим суду доказам. Правильно судами визначено й розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, в сумі 3 000 грн, з урахуванням, зокрема, строку невиконання судового рішення. Обґрунтованими є й висновки судів щодо визначення порядку відшкодування такої шкоди за рахунок Державного бюджету України.

Згідно зі статтею 60 ЦПК України у редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваних судових рішень, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на те, що придбання пального було здійснено ОСОБА_1 після звернення до суду з даним позовом (позивачем було надано чеки на придбання бензину: від 04 травня 2016 року на придбання 20 літрів на загальну суму 439,80 грн; від 06 червня 2016 року на придбання 35 літрів на загальну суму 804,65 грн; від 04 жовтня 2016 року на придбання 20 літрів на загальну суму 439,80 грн), доводи останнього про те, що вказані збитки були понесені у зв`язку зі збором відповідних доказів не відповідають обставинам справи; матеріали справи не містять жодного розрахунку понесених витрат та посилання на докази, які були отримані позивачем саме у зв`язку з необхідністю пересуватися по м. Києву за станом здоров`я на автомобілі; понесені позивачем витрати на пальне у відповідності до частини першої статті 85 ЦПК України також не відносяться до переліку витрат, що пов`язані з явкою до суду, Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанції щодо відмови в задоволенні позову в частині відшкодування витрат на пальне.

Отже, рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду щодо часткового задоволення позову відповідають обставинам справи та наданим сторонами доказам, судами правильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Наведені у касаційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками судів попередніх інстанцій щодо встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами першої й апеляційної інстанцій, які їх обґрунтовано спростували. В силу вимог статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК Українисуд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З урахуванням вказаного вище, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін, оскільки такі рішення є законними та обґрунтованими, а доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 12 червня 2017 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 14 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийС. Ю. Бурлаков
Судді:А. Ю. Зайцев
Є. В. Коротенко