Пр.№2/155/306/19
Справа №155/100/19
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
16 липня 2019 року Горохівський районний суд
в складі: головуючого - судді Адамчук Г.М.
при секретарі судового засідання Федонюк О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань Горохівського районного суду в м.Горохів Волинської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, третя особа, якане заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_3 , -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_3 .
Ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 06.03.2019 року по даній справі відкрито провадження.
Ухвалою суду від 08 травня 2019 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, однак скерував до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце його проведення. Про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов суду не подав.
Третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, однак скерував до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав.
За погодженням позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України.
Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до положень ст. ст.55, 124 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
За змістом ст.12 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданими учасниками справи.
Судом встановлено, що 11.10.2018 року о 15.40 год., ОСОБА_4 та ОСОБА_1 склали повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, згідно якого в транспортному засобі позивача SKODA RAPID, реєстраційний номер НОМЕР_1 , виявлено такі видимі порушення: ліве переднє крило, передні та задні двері, ліве заднє крило, відповідач свою вину визнав повністю.
Згідно схеми місця дорожньо-транспортної пригоди, вбачається, що дорожньо-транспортна пригода відбулася 11.10.2018 року о 15 год. 40 хв. в м.Берестечко по вул.Незалежності,71, в районі Берестечківської ЦРЛ №2 внаслідок зіткнення автомобіля SKODA RAPID, реєстраційний номер НОМЕР_1 та автомобіля ВАЗ211540, реєстраційний номер НОМЕР_2 .
Частиною 1 ст.22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Згідно із вимогами ст.1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Разом з тим, спеціальна норма по відношенню до загальної - ч.2 ст.1187 ЦК України зазначає, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно із ч.5 ст.1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Відповідно до роз`яснень, які викладені у п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК).
Оскільки позивачу шкода завдана відповідачем внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, тому обов`язок відшкодувати таку шкоду виникає у її завдавача незалежно від наявності вини.
Згідно ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
З врахуванням вищевикладеного та беручи до уваги те, що зазначена дорожньо-транспортна пригода від 11 жовтня 2018 року відбулася внаслідок неправомірних дій відповідача ОСОБА_2 , що підтверджено повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, в якому він вину визнав та частковим погашенням страхового випадку ПАТ «НАСК» «Оранта», суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити.
У відповідності до статті 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 слід стягнути 768,40 грн. за витрати пов`язані з оплатою судового збору.
Керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 263-265, 287 ЦПК України, ст.ст. 1166, 1167, 1187 ЦК України, суд, -
Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок) судових витрат.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

У відповідності до п.п.15.5) п.1 Розділу ХШ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Головуючий: /підпис/

Згідно з оригіналом.

Суддя Горохівського районного суду

Волинської області Г.М.Адамчук