АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/927/19Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 310020000 Пасацька Л. А.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2019 року м. Черкаси

Апеляційний суду Черкаської області у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

відповідач - ОСОБА_2 ;

особа, що подала апеляційну скаргу - ОСОБА_1 ;

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 16 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та стягнення аліментів на утримання дружини,-

в с т а н о в и в :

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та стягнення аліментів на утримання дружини

Позовна заява мотивована тим, що позивач з 31 грудня 2014 р. перебуває з відповідачем в шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Враховуючи, що вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, та не в змозі самостійно заробляти кошти для забезпечення утримання дитини, а відповідач відповідно ухиляється від виконання свого батьківського обов`язку, вона самостійно утримує сина.

Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку до досягнення спільним сином трирічного віку, посилаючись при цьому на ст. 79,80,180,182 СК України.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 16 квітня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з дня пред`явлення позову до суду - 27 листопада 2019 року і до досягнення дитиною повноліття - ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнуто із ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на її утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно починаючи з дня подачі позовної заяви до суду - 27 листопада 2018 року і до досягнення сином ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 трирічного віку - ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допущено до негайного виконання.

Стягнуто із ОСОБА_2 у дохід держави судовий збір у сумі 768 грн. 40 коп.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку шляхом подачі 14 травня 2019 року апеляційної скарги в якій посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права просила його змінити в частині розміру стягуваних аліментів на утримання дитини з 1/6 на 1/4, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В іншій частині рішення суду не оскаржується.

У відзиві на апеляційну скаргу поданому 08 липня 2019 року ОСОБА_2 заперечує проти збільшення розміру аліментів. Просить суд звернути увагу, що позивачка має двох неповнолітніх дітей від першого шлюбу на яких також отримує аліменти. Він в добровільному порядку сплачує аліменти на утримання дитини, також в добровільному порядку перераховує кошти на утримання дитини від першого шлюбу, надає матеріальну допомогу хворій матері. Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області залишити без змін.

Відповідно до підпункту 8 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідних положень» ЦПК України в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Статтею 351 ЦПК України встановлено, що судами апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд в межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного.

Частиною 3 ст. 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ухвалене судом першої інстанції рішення не відповідає зазначеним вище вимогам.

Судом першої інстанції встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який зареєстровано 13 грудня 2014 року. Від шлюбу у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до довідки про доходи № 442/01-17 від 31 жовтня 2018 року, виданої КЗ ЧОПЛ Черкаської обласної ради загальна сума нарахованого доходу ОСОБА_2 за період з січня 2018 року по липень 2018 року складає 77 733 гривень 20 копійок, загальна сума доходу за мінусом ПДФО становить 63 741 гривень 23 копійок (а.с. 8). Відповідно до довідки № 89/01-17 від 15 лютого 2019 року загальна сума доходу ОСОБА_2 за період з серпня 2018 року про січень 2019 року без урахування аліментів становить 70 475 гривень 01 копійку (а.с. 57).

Відповідно до копії довідки № 12477 від 23 листопада 2018 року, виданої відділом державної реєстрації виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою АДРЕСА_1 , та має такий склад сім`ї: ОСОБА_6 2004 року народження, ОСОБА_3 2016 року народження, ОСОБА_7 2009 року народження.

Як вбачається з копії рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 10 грудня 2018 року №703/1798/18 шлюб між сторонами було розірвано.

Відповідно до довідки квартального комітету №6 Смілянської міської ради від 06 лютого 2019 року відповідач здійснює догляд за свою непрацездатною матір`ю - ОСОБА_8 (а.с.35)

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 - 06 липня 2006 року вбачається, у ОСОБА_2 та ОСОБА_9 народився син - ОСОБА_10 (а.с.39).

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 інших стягнень за виконавчими документами не має, не позбавлений можливості утримувати дитину.

Колегія суддів не може погодитися в повному обсязі з висновком суду першої інстанції, саме в частині розміру стягнутих аліментів на утримання неповнолітнього сина учасників справи виходячи з наступного.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Положеннями ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття.

Отже, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

За положеннями ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька.

За змістом ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на утримання неповнолітньої дитини сплачуються на користь того з батьків, з ким проживає дитина.

Згідно із ч. ч. 1, 2, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно.

Частиною 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У силу ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст.89 ЦПК України).

Слід зазначити, що судом констатовано часткове визнання відповідачем позовних вимог, зокрема його згода на їх стягнення у твердій грошовій сумі, що складає 1625 грн.00 коп. Водночас він сам зазначає, що офіційно являється працевлаштованим до КЗ «ЧОПЛ» Черкаської обласної ради та отримує регулярний дохід у вигляді заробітної плати.

Крім того зазначає, що на його утримання знаходиться мати, що відповідно має похилий вік та хворіє, та потребує його матеріальної допомоги.

За викладених обставин суд першої інстанції визначив розмір аліментів у частковому співвідношенні від доходів відповідача, зокрема, що становить їх 1/6 частину.

Апеляційний суд не може погодитися з висновком суду першої інстанції щодо того, що аліменти в зазначеному розмірі будуть достатніми для гармонійного розвитку неповнолітнього ОСОБА_3 зважаючи на його вік.

Апеляційний суд не приймає до уваги заперечення відповідача, щодо відсутності підстав для задоволення апеляційної скарги, оскільки як вбачається із матеріалів справи інших зобов`язань за виконавчими документами, в тому числі щодо утримання неповнолітньої дитини від попереднього шлюбу він не має, а його мати ОСОБА_8 , 1945 року народження отримує щомісячно пенсію на своє утримання. Щодо тверджень ОСОБА_2 про добровільну регулярну виплату аліментів на утримання сина ОСОБА_11 , то відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між батьками, а за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Заперечення відповідача щодо відсутності підстав для задоволення апеляційної скарги в частині того, що позивачка отримує аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей від іншого шлюбу, то вони є такими що не впливають на розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача на утримання сина ОСОБА_11 .

Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю ООН згідно резолюції 1386 (XIV) від 20 листопада 1959 року встановлено, що дитина потребує любові і розуміння та повинна зростати в умовах турботи, знаходитись під піклуванням і відповідальністю своїх батьків. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Виходячи із вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що доводи скаржниці про необхідність змінити розмір аліментів з 1/6 частини доходу відповідача до 1/4 частини заслуговують на увагу та підлягають задоволенню, оскільки вважає, що такий розмір аліментів є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки позивач відповідно до Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору то з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 2112,6 грн. за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , задовольнити.

Рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 16 квітня 2019 року змінити в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1/6 частини всіх видів заробітку на 1/4 частину всіх видів заробітку доходу щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду, тобто з 27 листопада 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 2112,6 гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає крім випадків передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді Н.І. Гончар

Ю.В.Сіренко

Т.Л. Фетісова