справа № 642/2971/18
провадження 2/642/377/19
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

22 липня 2019 року Ленінський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Гримайло А.М.

за участю секретаря Сорокіної Ю.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

представника третьої особи Житєньової К.Є.

розглянувши в порядку загального провадження у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства «ВТБ БАНК» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , 3-тя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Горизонт» про витребування майна з чужого незаконного володіння, -

В С Т А Н О В И В:

20 червня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить витребувати майно, а саме : нежитлову будівлю літ. «В-1» площею 258, 2 кв.м, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 з чужого незаконного володіння ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та повернути його АТ «ВТБ БАНК»; витребувати майно, а саме: нежитлові приміщення підвалу № 1-11 пл. 157, 2 кв.м в літ. «А-2», розташовані за адресою: АДРЕСА_1 з чужого незаконного володіння ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та повернути його АТ «ВТБ БАНК», а також стягнути з відповідачів сплачений судовий збір.

Ухвалою суду від 11 жовтня 2018 року у справі в якості третьої особи без самостійних вимог залучено Товариство з обмеженою відповідальністю «Горизонт».

У судовому засіданні представник позивача просив повністю задовольнити позовні вимоги, посилаючись на те, що 25 лютого 2011 року на підставі Іпотечного договору № 15.09-19/09Д101, укладеного між нам та ТОВ «Горизонт», банком набуто у власність нежитлові приміщення, у тому числі, літ. «В-1» площею 258, 2 кв.м та нежитлові приміщення підвалу № 1-11 пл. 157, 2 кв.м в літ. «А-2» розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Після скасування КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» реєстрації права власності банка право власності на вказане нерухоме майно було набуто відповідачами у справі , а саме : за ОСОБА_3 1/3 частина нежитлових приміщень літ. «В-1» площею 69.9 кв.м та нежитлові приміщення підвалу № 1-11 пл. 157, 2 кв.м в літ. «А-2»; за ОСОБА_4 - 2/3 частин нежитлових приміщень літ. «В-1» площею 188,3 кв.м, розташованих по АДРЕСА_1 . Вказане нерухоме майно було набуто відповідачами відповідного до Договорів купівлі-продажу від 23.08.2017 року, посвідчених Приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гончаренко Н.Ю. У зв`язку з тим, що дії КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» щодо скасування реєстрації права власності на спірне майно були визнані судом протиправними, позивач вважає, що це майно вибуло з володіння власника поза його волею що, в свою чергу, є підставою для витребування цього майна від добросовісного набувача на підставі ст. 388 ЦПК України.

Представник відповідачів - адвокат Жукова В.М. у судове зсідання з`явилась, позовні вимоги не визнала, в їх задоволенні просила відмовити посилаючись на те, що на момент укладена договорів купівлі-продажу між ТОВ «Горизонт» та відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 спірне нерухоме майно нікому іншому не було продане, не подароване, не заставлене, в спорі, в іпотеці, під забороною або арештом, в податковій заставі не перебувало, що підтверджувалось відповідними витягами з Державних реєстрів. На сьогоднішній день право власності на спірні об`єкти зареєстровано за відповідачами відповідно укладених Договорів купівлі-продажу від 23.08.2017 року, воно ніким не скасовано. За позивачем жодним чином не було визнано право власності на це майно, за відновленням свого права власності та/або скасування державної реєстрації на спірне нерухоме майно позивач не звертався, тож підстави для витребування спірного майна із володіння відповідачів відсутні.

Представник третьої особи ТОВ «Горизонт» Житеньова К.Є. у судове засідання з`явилась позовні вимоги не визнала та пояснила, що дійсно відповідно Договорів купівлі-продажу від 23.08.2017 року, посвідчених приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гончаренко Н.Ю., укладених між ТОВ «Горизонт» та ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у власність покупців, відповідачів у справі, були передані спірні нежитлові приміщення. На момент укладення цих договорів ТОВ «Горизонт» був законним власником цього майна. Позивач АТ «ВТБ БАНК» на той час втратив права на нерухоме майно, що було предметом іпотек, внаслідок скасування КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» своїх попередніх рішень щодо реєстрації предмета іпотеки за банком. Таким чином, оскільки спірне майно вибуло з володіння власника не на підставі рішення суду, а на підставі рішення реєстраційного органу, ст. 388 ЦК України як підстава позову про повернення майна від добросовісного набувача застосовуватись не може. Крім того, в постанові ВАСУ від 03.12.2015 року, на яку посилається позивач, йому відмовлено в задоволенні вимог щодо внесенні запису про реєстрацію за банком права власності на спірні нежитлові приміщення.

Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази. приходить до наступного.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 16 ЦК україни).

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України , суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього ,Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 1 статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, яка ратифікована Україною 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Судом встановлено, що 10.08.2009 р. між ВАТ "ВТБ Банк" (правонаступником якого є АТ "ВТБ Банк") (Іпотекодержателем) та ТОВ "Горизонт" (Іпотекодавцем, Майновим поручителем) було укладено Іпотечний договір № 15.08-08/09-ДІ02, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Шевченко В.Ю. з метою забезпечення виконання зобов`язань ТОВ "Горизонт КЦ" (Позичальник) за кредитним договором № 15.08-08/09-СК від 10.08.2009 р. Відповідно до п. 1.3. Іпотечного договору - предмет іпотеки - нежитлові приміщення за адресою АДРЕСА_1 - нежитлова будівля літ. «В-1» загальною площею 258,2 кв.м, нежитлові приміщення 1-го поверху 1-16,40,41; 2-го поверху № 17-39 літ. «А-2» загальною площею 376,7 кв.м, нежитлові приміщення підвалу № 1-11 загальною площею 157,2 кв.м

Відповідно до п. 4.1. Іпотечного договору, Іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за кредитним договором в повному обсязі, включаючи сплату основної суми боргу, неустойки, процентів та інших платежів, витрат, пов`язаних з пред`явленням вимоги і звернення стягнення на предмет іпотеки, збитки завдані порушенням основного зобов`язання.

25.02.2011 р. право власності на предмет іпотеки було зареєстровано КП "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" за ВАТ ВТБ Банк на підставі Іпотечного договору.

Прокуратурою м. Харкова проведено перевірку за зверненням ТОВ "Горизонт" щодо неправомірних дій співробітників КП "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" під час проведення технічної інвентаризації та реєстрації прав власності на об`єкти нерухомого майна, які знаходяться по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 за ПАТ "ВТБ Банк". В ході перевірки встановлено порушення п. 3.9. Тимчасового положення "Про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно", п. 3.1Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна», ст. 9 Закону України «про державну реєстрацію речових прав на нерухому майно та їх обтяжень».

17.05.2011 р. заступником прокурора м. Харкова були винесені протести на рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності на об`єкти нерухомого майна № 1280, 1282, 1283, 1288, яким від директора КП "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" вимагалось скасувати рішення державного реєстратора КП "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" від 25.02.2011 р. про реєстрацію за ПАТ "ВТБ Банк" права власності на нежитлові приміщення 4-го поверху № 106-121, 122а, 123а, 124а, 187-201, І, ІІа в нежитловій будівлі літ. "Р-5" площею 565,7 м2 по АДРЕСА_2 та нежитлові приміщення підвалу № 1-11 площею 157,2 м2, 1-го поверху № 1-16, 40, 41, 2-го поверху № 17-39 площею 379,9 м2 в літ. "А-2" та нежитлову будівлю літ. "В-1" площею 258,2 м2 по АДРЕСА_1 .

За зазначеними протестами заступника прокурора м. Харкова реєстрацію права власності на наведені нежитлові приміщення за ПАТ "ВТБ Банк" було скасовано.

В березні 2011 р. ТОВ "Горизонт" звернулось до суду з позовом до КП "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" про визнання протиправними дії КП "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" щодо державної реєстрації за ПАТ "ВТБ Банк" права власності на нерухоме майно: нежитлові приміщення літ. В-1 площею 251,2 м2; нежитлові приміщення 1 поверху № 1-16, 40, 41; 2-го поверху № 17-39 в літ. А-2 площею 376,7 м2; нежитлові приміщення підвалу № 1-11 площею 157,2 м2, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та нежитлові приміщення № 106-121, І в літ. Р-5 4-го поверху площею 537,8 м2, розташовані за адресою: АДРЕСА_2 . Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 18.04.2011 р. позов задоволений частково. Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 17.10.2011 р. скасовано рішення 1-ї інстанції в частині задоволення позову та відмовлено в задоволенні позовних вимог. В решті рішення залишено без змін. 26.06.2012 р. ухвалою Вищого адміністративного суду України постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 17.10.2011 р. залишено без змін.

В червні 2011 р. ПАТ "ВТБ Банк" звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до КП "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" про визнання дій протиправними. Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 19.08.2011 р. в задоволенні позову було відмовлено.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 08.11.2011 р. постанову Харківського окружного адміністративного суду від 19.08.2011 р. залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 06.12.2012 р. постанову Харківського окружного адміністративного суду від 19.08.2011 р. та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 08.11.2011 р. залишено без змін.

Постановою Верховного Суду України ухвалу Вищого адміністративного суду України від 06.12.2012 р. скасовано, а справу направлено на новий розгляду до суду касаційної інстанції.

Постановою Вищого адміністративного суду України від 03.12.2015 р. постанову Харківського окружного адміністративного суду від 19.08.2011 р. та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 08.11.2011 р. скасовано, позов ПАТ "ВТБ Банк" задоволено частково. Визнано протиправними дії КП "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" по скасуванню реєстрації права власності на нежитлові приміщення 4-го поверху № 106-121, 122а, 123а, 124а, 187-201, І та ІІа в нежитловій будівлі літ. "Р-5" площею 565,7м2 по АДРЕСА_2 та нежитлові приміщення підвалу № 1-11 площею 157,2 м2, 1-го поверху № 1-16, 40, 41, 2-го поверху № 17-39 площею 379,9м2 в літ. "А-2" та нежитлову будівлю літ. "В-1" площею 258,2 м2 по АДРЕСА_1 за ПАТ "ВТБ Банк" на підставі протестів заступника прокурора м. Харкова від 17.05.2011 р. № 1283, від 17.05.2011 р. № 1280, від 17.05.2011 р. № 1282 та від 17.05.2011 р. № 1288. В частині позовних вимог щодо зобовязання снести до Реєстру прав власності на нерухоме майно запис про реєстрацію за ПАТ «ВТБ БАНК» права власності - відмовлено.

Відповідно до Договору купівлі-продажу від 23.08.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гончаренко Н.Ю. та зареєстрованому в реєстрі за № 3116, укладеному між ТОВ «Горизонт» та ОСОБА_4 , останній прийняв у власність 2/3 частки у праві власності на нежитлову будівлю літ. В-1 загальною площею 188,3 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 і сплатив за неї 72930,00 грн.

Відповідно до Договору купівлі-продажу від 23.08.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гончаренко Н.Ю. та зареєстрованому в реєстрі за № 3112, укладеному між ТОВ «Горизонт» та ОСОБА_3 , останній прийняв у власність 1/3 частки у праві власності на нежитлову будівлю літ. В-1 загальною площею 69,9 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 і сплатив за неї 27070,00 грн.

Відповідно до Договору купівлі-продажу від 23.08.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гончаренко Н.Ю. та зареєстрованому в реєстрі за № 3099, укладеному між ТОВ «Горизонт» та ОСОБА_3 , останній прийняв у власність нежитлові приміщення підвалу № 1-11 загальною площею 157,2 кв.м. в літ «А-2», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 і сплатив за них 50000,00 грн

На момент укладання договорів купівлі-продажу нежитлових приміщень від 23.08.2017 р. продавець ТОВ «Горизонт» свідчив, що нежитлові приміщення нікому іншому не продані, не подаровані, в спорі, в іпотеці, під арештом, забороною, в податковій заставі не перебувають, що підтверджувалось також Інформаційними довідками з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного Реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 23.08.2017 р.. Прав щодо нього у третіх осіб не має, нерухоме майно не надано в користування або оренду третім особам.

Права власності на нерухоме майно відповідно вказаних Договорів купівлі-продажу від 23.08.2017 р. зареєстровано за, що підтверджується витягами з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно про реєстрацію прав власності.

АТ "ВТБ Банк" в своєму позові посилається на те, що ТОВ "Горизонт" у 2009 році виступав як поручитель за кредитним договором кредитора ТОВ "Горизонт КЦ" із ВАТ "ВТБ Банк", предметом іпотеки за яким виступало нерухоме майно, що було відчужено від ТОВ "Горизонт" до відповідачів ОСОБА_6 та ОСОБА_5 .

Також позивач зазначає, що оскільки дії БТІ стосовно реєстрації права власності у подальшому було судом скасовано, то, на їх думку, майно вибуло з володіння власника поза його волею та він має право витребувати його від добросовісного набувача за вимогами ст. 388 ЦК України. Враховуючи, що дії БТІ були визнані незаконними і підстава, на якій вона було набуте, згодом відпала, відповідачі зобов`язані повернути майно. Оскільки майно вибуло з володіння банка на незаконних підставах, то ТОВ «Горизонт» не мав законних підстав на відчуження спірного майна.

Як встановлено судом, 10.08.2009 р. між ТОВ "Горизонт" (іпотекодавець) та ВАТ "ВТБ Банк" було укладено іпотечний договір № 15.08-08/09-ДІ02 - в забезпечення виконання позичальником ТОВ "Горизонт КЦ" кредитного договору № 15.08-08/09-СК від 10.08.2009 р.

01.11.2011 р. господарським судом Харківської області було прийнято рішення по справі № 61/206-10 за позовом ПАТ "ВТБ Банк" до ТОВ "Горизонт" про стягнення заборгованості за кредитним договором № 15.09-19/09-СК від 10.08.2009 р. в сумі 49162997,77 грн. шляхом звернення стягнення на заставлене відповідно до іпотечного договору № 15.08-08/09-ДІ01 від 10.08.2009 р. та іпотечного договору № 15.08-08/09-ДІ02 від 10.08.2009 р. нерухоме майно та в задоволенні позову було відмовлено.

В даному рішенні було зазначено наступне: "Таким чином, позичальник - ТОВ "Горизонт КЦ за кредитним зобов`язанням якого було укладено іпотечні договори від 10.08.2009 р. із ТОВ "Горизонт" - є припиненим, про що 28.07.2011 р. зроблено запис в Єдиному державному реєстрі на підставі ухвали господарського суду Харківської області по справі № Б-24/22-10 від 13.07.2011 р. про ліквідацію ТОВ "Горизонт КЦ" і зобов`язання ТОВ "Горизонт КЦ" перед Банком за кредитним договором № 15.08-08/09-СК від 10.08.2009 р. є такими, що припинились.

Отже, у зв`язку з тим, що зобов`язання ТОВ "Горизонт КЦ" забезпечені заставою ТОВ "Горизонт КЦ" припинились у зв`язку з ліквідацією товариства, відповідні зобов`язання ТОВ "Горизонт" як заставодавця також є припиненими в силу вимог ч. 1 ст. 593 ЦК України і Банк - позивач як кредитор втрачає своє право до відповідача як до заставодавця.".

Рішення по справі № 61/206-10 є таким, що набрало законної сили.

Відповідно до ч. 1 ст.546 ЦК України , порука та застава є способами забезпечення виконання зобов`язання та мають похідний від основного зобов`язання характер.

За ст.598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно ч. 1ст.593 ЦК України, право застави припиняється у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою.

У зв`язку з банкрутством та подальшою ліквідацією кредитора ТОВ "Горизонт КЦ", припинилось і його зобов`язання перед банком і як наслідок, припинились договори іпотек, що забезпечували кредитні зобов`язання.

З 03.12.2015 р. по теперішній час Позивач не вчинив жодних дій по відновленню прав власності на нерухоме майно, не звернувся до суду за відновленням своїх прав, якщо вважав, що його права порушено.

Отже, твердження Позивача, що на момент укладення договорів купівлі-продажу нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_1 між ТОВ «Горизонт» та відповідачами, майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з його волі, не відповідають дійсності, оскільки Позивач не мав реєстрації прав власності на спірне майно, а за ТОВ «Горизонт» не було скасовано реєстрацію права власності на спірне майно.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Ст. 328 ЦК України, визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, право власності вважається набуте правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно із ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Отже, предметом доказування є наявність у позивача права власності на спірне майно та незаконність володіння цим майном з боку відповідача.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму ВССУ від 07.02.2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст.328 ЦК України).

Пунктом 23 вказаної Постанови визначено, що відповідно до ст.387 УК України та ч. 3 ст.10 ЦПК України особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача. При цьому, суди повинні мати на увазі, що право власності на рухоме майно доводиться за допомогою будь-яких передбачених процесуальним законодавством доказів, що підтверджують виникнення такого права у позивача. Факт знаходження майна на балансі особи сам по собі не є доказом права власності чи законного володіння.

За змістом ст.392 ЦК України, лише власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених ч. 1 ст.388 ЦК України (ч. 3 п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»).

Необхідно також враховувати і судову практику, яка склалася при вирішенні даної категорії правових спорів, зокрема на рішення Верховного суду України по справі № 6-327цс15 від 23.12.2015 (№ в ЄДРСРУ 55159817), яке передбачає, що виходячи з положень закону право витребувати майно із чужого незаконного володіння має лише власник цього майна.

У цьому разі майно може бути витребуване від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача, з підстав, передбачених ч. 1ст.388 ЦК України.

Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі ч. 1ст.388 ЦК України пов`язується з тим, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача.

Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом.

За змістом ст.388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можливі, зокрема, за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею.

Отже, вирішуючи спір про витребування майна із чужого незаконного володіння, суди повинні встановити, чи вибуло спірне майно з володіння власника в силу обставин, передбачених ч. 1 ст.388 ЦК України, зокрема, чи з волі власника вибуло це майно з його володіння.

Між тим Постановою ВСУ від 17.12.2014 по справі №6-140цс14 (№ в ЄДРСРУ 42576425) передбачено, що за положеннями зазначених норм права власник майна може витребувати належне йому майно від будь якої особи, яка є останнім набувачем майна та яка набула майно з незаконних підстав, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене попередніми набувачами, та без визнання попередніх угод щодо спірного майна недійсними.

При цьому, норма ч. 1 ст. 216 ЦК України не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було в наступному набувачем відчужене третій особі, оскільки надає право повернення майна лише стороні правочину, який визнано недійсним.

Відповідачем у справах цієї категорії є особа, яка на момент подання позову фактично володіє майном без підстав, передбачених законом, адміністративним актом чи договором. Позов про витребуванні майна від особи, у незаконному володінні якої це майно перебувало, але у якої воно на момент розгляду справи в суді відсутнє, не підлягає задоволенню, що не виключає можливості стягнення з цієї особи відшкодування завданих збитків, якщо про це заявлено вимогу.

Відповідно до ст. 238 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не впливає із закону або незаконність набуття права власності.

Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з державної реєстрації.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Як встановлено судом, право власності на спірні обєкти зареєстровано:

-за ОСОБА_4 2/3 частки у праві власності на нежитлову будівлю літ. В-1 загальною площею 188,3 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухому майно про реєстрацію права власності № 95460293 від 23.08.2017р.;

-за ОСОБА_3 , на 1/3 частки у праві власності на нежитлову будівлю літ. В-1 загальною площею 69,9 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухому майно про реєстрацію права власності № 95456292 від 23.08.2017р.;

-за ОСОБА_3 , на нежитлові приміщення підвалу № 1-11 загальною площею 157,2 кв.м. в літ «А-2», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухому майно про реєстрацію права власності № 95418200 від 23.08.2017р.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні.

Разом з тим, представником позивача не надано жодних доказів про визнання за ним права власності на спірне майно або скасування державної реєстрації права власності спірних нежитлових приміщень за відповідачами.

Постановою Вищаго адміністративного суду від 03 грудня 2015 року, на яку посилається позивач як на підставу для вендикаційного позову, відмовлено ПАТ «ВТБ БАНК» в задоволенні вимог про зобовязання внести до Реєстру прав власності на нерухоме майно запис про реєстрацію за ними права власності на спірні житлові приміщення.

Законність набуття та реалізації права власності ТОВ «Горизонт», а також вчинення дій по реєстрації та її скасуванню не входять до предмету розгляду позову та не беруться судом до уваги.

Таким чином, оскільки спірні нежитлові приміщення перебувають у власності відповідачів, їх право власності та державна реєстрація за ними спірних нежитлових приміщень ніким не скасовано, договори купівлі-продажу цих приміщень недійсними не визнані, суд приходить до висновку про відсутність правових вимог для задоволення позову та витребування майна з чужого незаконного володіння, оскільки воно фактично знаходиться у володінні власників. Тож без визнання за позивачем права власності на спірні нежитлові приміщення або без скасування державної реєстрації за відповідачами, задоволення таких позовних вимог порушує право власності відповідачів, яке є неоспореним та гарантоване Конституцією та Законами України.

У зв`язку з тим, що суд дійшов ґрунтовного висновку про відмову у задоволенні позову, судом не вбачається підстав для відшкодування судового збору.

На підставі викладеного, керуючись вимогами, п. 5 Постанови Пленуму ВССУ від 07.02.2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»; ч. 3 п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»); ст.ст 216, 316, 328, 387, 388, 392 ЦК України, ст. ст. 12,13, 48, 76,82, 141, 229, 259, 263-265, 268, 273, 353, 417 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

В задоволення позовних вимог Акціонерному товариству «ВТБ БАНК» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , 3-тя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Горизонт» про витребування майна з чужого незаконного володіння - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через Ленінський районний суд м.Харкова, шляхом подачі апеляційної скарги у 30-денний строк з дня оголошення.

Суддя А.М. Гримайло