Ухвала

15 липня 2019 року

м. Київ

справа № 756/15524/15-ц

провадження № 61-31229св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 15 листопада 2016 року у складі судді Шумейко О. І. та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 15 червня

2017 року у складі колегії суддів: Прокопчук Н. О., Саліхова В. В., Семенюк Т. А.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій

У грудні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі -

ПАТ Укрсоцбанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором кредиту та просило солідарно стягнути з відповідачів на свою користь заборгованість за договором кредиту в сумі

145 390, 65 доларів США в гривневому еквіваленті за курсом Національного банку України (далі - НБУ), що складає 3 200 764, 20 грн.

У лютому 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом до

ПАТ «Укрсоцбанк» про припинення поруки.

Позовна заява мотивована тим, що між банком та ОСОБА_2 укладений договір поруки. ПАТ «Укрсоцбанк» не пред`явив вимогу до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання, що є підставою для припинення поруки.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_2 просила визнати припиненою поруку за договором поруки від 17 червня 2008 року № MRTG-58/Р, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «УніКредит Банк» (далі - ТзОВ «УніКредит Банк»), правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та

ОСОБА_2 .

У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до ПАТ «Укрсоцбанк» про визнання договору кредиту недійсним від 17 червня

2008 року № MRTG-58, укладеного між ТзОВ «УніКредит Банк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_1 .

Зустрічний позов обґрунтовано тим, що 17 червня 2008 року між ПАТ «УніКредит Банк» та ОСОБА_1 укладений договір про іпотечний кредит, за умовами якого ОСОБА_1 отримав кредит. При укладенні оспорюваного правочину сторонами не досягнуто домовленості щодо всіх істотних умов договору, договір містить дискримінаційні та несправедливі умови, які призвели до суттєвого дисбалансу інтересів сторін. Всупереч вимогам закону відповідач не передбачив у договорі іпотечного кредиту орієнтовну сукупну вартість кредиту у простій зрозумілій формі, виражену в національній валюті України. Крім того, оспорюваний правочин містить несправедливі умови, а саме: право банку підвищувати відсотки за користування кредитними коштами, дисбаланс зарахування коштів, що надходять від позичальника, у рахунок погашення відсотків та тіла кредиту.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 15 листопада 2016 року позов ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості залишено без розгляду.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 15 листопада 2016 року у задоволенні зустрічних позовів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що усі умови кредитного договору узгоджені сторонами, позивач підписав договір, попередньо ознайомившись із його змістом та погодившись із ним, він був обізнаний про сукупну вартість кредиту, несправедливих, дискримінаційних умов кредитний договір не містить. Щодо договору поруки, то термін його дії визначено сторонами до 2028 року і підстави для його дострокового припинення відсутні.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 15 червня 2017 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 та ОСОБА_2 відхилено. Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 15 листопада 2016 року залишено без змін.

Постановляючи ухвалу про відхилення апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, який всебічно та повно з`ясував дійсні обставини справи, перевірив доводи та заперечення сторін, дослідив надані сторонами докази та ухвалив законне і обґрунтоване рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги

У липні 2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 15 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 15 червня 2017 року, в якій просять скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позовів, обґрунтовуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України

від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають право встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо), отже, цей кредитний договір є недійсним, оскільки не відповідає вимогам закону щодо справедливості умов договору відповідно до статті 203 ЦК України, статей 11, 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів». Крім того, порука ОСОБА_2 є припиненою, оскільки банк пропустив шестимісячний строк звернення з вимогою до

поручителя, адже пунктом 4.5 договору кредиту передбачено, що строк кредиту є таким, що закінчився у разі несплати позичальником кредиту протягом 90 днів.

Станом на час розгляду вказаної справи у Верховному Суді від інших учасників справи не надходило відзивів на касаційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 липня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ передано вказану цивільну справу до Верховного Суду.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною п`ятою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Позиція Верховного Суду

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання договору кредиту недійсним та за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про припинення поруки, за касаційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 15 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 15 червня 2017 року призначити до судового розгляду на 11 вересня 2019 року колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Ступак

І. Ю. Гулейков

Г. І. Усик