05.07.2019 Справа № 756/4050/17
Унікальний № 756/4050/17-ц
Провадження №2/756/416/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

05 липня 2019 року Оболонський районний суд м. Києва, в складі:

головуючого судді - Шевчука А.В.

при секретарі - МушкетикІ.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут транспортного будівництва «Київдіпротранс», третя особа - директор Державного підприємства «Науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут транспортного будівництва «Київдіпротранс» Семешко Ю.Ф. про зміну формулювання причин звільнення, виплату належних при звільненні сум, виплату середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 року позивач звернулась до суду з позовом, уточненим в ході розгляду справи, в якому просить змінити формулювання причин звільнення, виплатити належні їй при звільненні суми, а також середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні і заподіяну моральну шкоду.

В обґрунтування своїх вимог вказує, що у період з 27.09.2011 року по 28.02.2017 року перебувала у трудових відносинах з ДП «Науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут транспортного будівництва «Київдіпротранс» та обіймала посаду інженера 2 категорії, відділу металоконструкцій.

На заяву ОСОБА_1 від 14.02.2017 року про звільнення за власним бажанням керуючись ст. 38 КЗпП України у зв`язку з неможливістю продовжувати роботу, що викликано невиконанням роботодавцем законодавства про працю та умов колективного і трудового договору. ОСОБА_1 звільнено з займаної посади з 28.02.2017 року згідно наказу директора ПАТ «ДП «Науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут транспортного будівництва «Київдіпротранс» Семешко Ю.Ф. за власним бажанням із вказівкою про виплату грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку, як такій, що має двох дітей віком до 15 років без зазначення причин звільнення.

Станом на момент звільнення заборгованість по заробітній платі не сплачена, вихідна допомога не виплачена. Позивач зазначає, що заборгованість по заробітній платі становить 19 280 грн. 39 коп., розмір вихідної допомоги 12 270 грн., що разом складає 31 550 грн. 39 коп., які на дату подання позову виплачені не були.

Також, на думку позивача відповідач повинен їй сплатити середній заробіток за весь час затримки розрахунку за період з 01.03.2017 року до винесення рішення у справі.

Крім того, позивач зазначає, що тривале грубе порушення відповідачем строків виплати заробітної плати та наявність значної для позивача суми заборгованості по заробітній платі змусило позивача звільнитись з роботи, чим завдало та продовжує завдавати позивачу моральних страждань, які оцінює у 2000 грн.

Позивач в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, представник позивача подав до суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечував.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином шляхом направлення викликів до суду. Відзиву на позов не надано, явку представника не забезпечено. На неодноразові ухвали суду про забезпечення доказів, окрему ухвалу з вимогами усунути порушення законодавства про звернення громадян та вимог закону щодо обов`язковості судового рішення не відреагували.

За таких обставин, враховуючи позицію представника позивача, з огляду на зміст ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних доказів, які є в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 27.09.2011 року ОСОБА_1 прийнято на роботу до ДП «Науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут транспортного будівництва «Київдіпротранс» на посаду інженера 3 категорії відділу металоконструкції.

01.07.2013 року позивача було переведено на посаду інженера 2 категорії відділу металоконструкцій.

Як вбачається з заяви позивача від 14.02.2017 року, адресованої директору ДП «Науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут транспортного будівництва «Київдіпротранс» Семешку Ю.Ф. (а.с.21), позивач просила звільнити її за власним бажанням у зв`язку з неможливістю продовжувати роботу у зв`язку з порушенням термінів виплати заробітної плати.

З трудової книжки позивача вбачається, що 28.02.2017 року позивача було звільнено з посади за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України відповідно до наказу №36к від 23.02.2017 року (а.с.15-17).

З наказу ДП «Науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут транспортного будівництва «Київдіпротранс» №36к від 23.02.2017 року вбачається, що ОСОБА_1 було звільнено з роботи за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України без зазначення пунктів статті та причин звільнення. Зазначено про виплату компенсації за невикористану додаткову відпустку як особі, що має двох дітей віком до 15 років (а.с.59).

Таким чином, роботодавцем безпідставно не враховано та не зазначено при звільненні працівника дійсних причин звільнення, які дають можливість останньому отримати вихідну допомогу.

Згідно з довідкою ДП «Науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут транспортного будівництва «Київдіпротранс» №161 від 28.02.2017 року нарахована заробітна плата позивача за період з січня по грудень 2016 року становила 16007,07 грн.: за січень 2016 - 1603,42 грн., за лютий 2016 - 2028,16 грн., за березень 2016 - 1944,68 грн., за квітень 2016 - 2048,84 грн., за травень 2016 - 1790,17 грн., за червень 2016 - 1068,17 грн., за липень 2016 - 2125,83 грн., за серпень 2016 - 2338,10 грн., за вересень 2016 - 690,21 грн., за грудень 2016 - 369,49 грн. (а.с.23).

З розрахункового листка ДП «Науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут транспортного будівництва «Київдіпротранс» за лютий 2017 року (а.с.22) вбачається, що борг підприємства перед ОСОБА_1 станом на кінець місяця становив 19280,39 грн. Оклад становить 4090 грн.

Згідно з розрахунками позивача, наявними в матеріалах справи, загальна заборгованість відповідача перед нею по заробітній платі за період з 2 кварталу 2014 року по 4 квартал 2017 року становить 22 898,68 грн., а саме: 4354,66 грн. за 2 квартал 2014 року, -4354,66 грн. за 3 квартал 2014 року, 6775,65 грн. за 4 квартал 2014 року, 6253,82 грн. за 1 квартал 2015 року, -5990,40 грн. за 2 квартал 2015 року, 6179,49 грн. за 3 квартал 2015 року, -3381,17 грн. за 4 квартал 2015 року, 530,25 грн. за 1 квартал 2016 року, 4408,22 грн. за 2 квартал 2016 року, 6483,19 грн. за 3 квартал 2016 року, 464,77 грн. за 4 квартал 2016 року, 2045,57 грн. за 1 квартал 2017 року, -870,71 грн. за 4 квартал 2017 року (а.с.122).

Частиною 1 ст. 94 КЗпП України визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

За приписами ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення працівником вимоги про розрахунок.

Згідно зі статтею 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Як вбачається з положень ч.3 ст. 12 ЦПК України та ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суду не надано ДП «Науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут транспортного будівництва «Київдіпротранс» жодного належного та допустимого доказу на спростування позовних вимог.

За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача нарахованої, але не виплаченої заробітної плати у розмірі 19 280,39 грн.

Відповідно до розрахункових листків за січень та лютий 2017 року позивач пропрацювала 4 дні (32 години) з окладом 818 грн. Таким чином, середньоденна заробітна плата становить: 818 грн. / 4 дні = 204,50 грн.

Оскільки, відповідачем суду не надано табелів обліку робочого часу працівника на аналогічній посаді до посади звільненої ОСОБА_1 , суд при здійсненні розрахунків виходить із середньоденної заробітної плати позивача, середньої кількості робочих днів у місяці, тобто 21 робочий день та загальної кількості місяців затримки належного розрахунку з моменту звільнення позивача до дати ухвалення рішення (204.50х21х27=115 951 грн. 50 коп.)

Таким чином, сума середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні до часу винесення рішення становить 115 951 грн. 50 коп.)

Відповідно до ст. 44 КЗпП України при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку; у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41, - у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток.

Оскільки судом було встановлено, що звільнення позивача відбулось внаслідок порушення відповідачем законодавства про працю, а саме: внаслідок того, що заробітна плата виплачувалась позивачу несвоєчасно та не в повному розмірі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню вихідна допомога у розмірі тримісячного середнього заробітку, яка за підрахунками позивача складає 12 270 грн.

Щодо відшкодування на користь позивача моральної шкоди суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Відповідно до п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до п.4 цієї постанови у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується.

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди, зазначає, що тривале грубе порушення відповідачем строків виплати заробітної плати та наявність значної для позивача суми заборгованості по заробітній платі змусило позивача звільнитись з роботи, чим завдало та продовжує завдавати позивачу моральних страждань. Заробітна плата є єдиним джерелом доходів позивача, позивач розлучена та має на утриманні двох неповнолітніх дітей, яких виховує самостійно (а.с.18-20).

Враховуючи зазначені обставини, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 1 000 грн.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору.

Відповідно до ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 206, 263-265, 280-282, 354 ЦПК України, ст.ст. 44, 47, 94, 116, 117, 237-1 КЗпП України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Державного підприємства «Науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут транспортного будівництва «Київдіпротранс», третя особа - директор Державного підприємства «Науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут транспортного будівництва «Київдіпротранс» Семешко Ю.Ф. про зміну формулювання причин звільнення, виплату належних при звільненні сум, виплату середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні - задовольнити частково.

Зобов`язати Державне підприємство «Науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут транспортного будівництва «Київдіпротранс» (01032, м. Київ, вул. Петлюри, 15, ) змінити формулювання звільнення ОСОБА_1 з відображенням у трудовій книжці зі «Звільнення за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України» на «Звільнення за власним бажанням за ч.3 ст. 38 КЗпП України внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору».

Стягнути з Державного підприємства «Науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут транспортного будівництва «Київдіпротранс» (01032, м. Київ, вул. Петлюри, 15, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) без врахування податків та зборів заборгованість по заробітній платі у розмірі 19 280 (дев`ятнадцять тисяч двісті вісімдесят) грн. 39 коп.

Стягнути з Державного підприємства «Науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут транспортного будівництва «Київдіпротранс» (01032, м. Київ, вул. Петлюри, 15, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) середній заробіток за затримку у виплаті заробітної плати в розмірі 115 951 (сто п`ятнадцяти тисяч дев`ятисот п`ятдесят однієї) грн. 50 коп., вихідну допомогу в розмірі 12 270 (дванадцять тисяч двісті сімдесят) грн. та моральну шкоду в розмірі 1 000 (однієї тисячі) грн..

Стягнути з Державного підприємства «Науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут транспортного будівництва «Київдіпротранс» (01032, м. Київ, вул. Петлюри, 15, ) на користь держави судовий збір в розмірі 1536 (одну тисячу п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя: А.В. Шевчук