Постанова

Іменем України

30 січня 2019 року

м. Київ

справа № 757/40835/15-ц

провадження № 61-13182св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Крата В. І., Коротуна В. М., Лесько А. О, Курило В. П. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Торгово-промислова палата України,

третя особа - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення сторін касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 24 лютого 2017 року у складі судді Остапчука Т. В. та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 05 квітня 2017 року у складі колегії суддів: Слюсар Т. А., Панченка М. М., Волошиної В. М.,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Торгово-промислової палати України (далі - ТПП України) про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час тимчасової непрацездатності, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Позов мотивовано тим, що 05 жовтня 2015 року, після закінчення лікування (в період з «18» травня 2015 року по «02»жовтня 2015 року) о 9 год 00 хв вона прибула в ТПП України та мала намір приступити до виконання трудових обов`язків, але співробітники відділу кадрів повідомили, що її звільнено з займаної посади в той час, коли вона знаходилася на лікарняному. З наказом про звільнення її було ознайомлено лише 05 жовтня 2015 року.

Посилаючись на те, що звільнення є незаконним та здійснено з порушенням прав працівника, передбачених статтею 43 Конституції України, статтею 2 КЗпП України, на те, що ні законом, ні Статутом ТПП України, ні жодним іншим правовим документом не встановлено строку повноважень віце-президента ТПП України та в жодному документі не сказано, що посада віце-президента ТПП України є виборною; ніякої іншої посади в зв`язку з звільненням запропоновано не було, з урахуванням уточнень до позову, просила: визнати незаконним наказ Президента ТПП України ОСОБА_7 від 19 травня 2015 року № 50л про звільнення ОСОБА_1 з посади віце-президента ТПП України; зобов`язати відповідача поновити ОСОБА_1 , на роботі, а саме на посаді віце-Президента ТПП України, шляхом видачі відповідного наказу про поновлення на роботі з 20 травня 2015 року; стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням за період з 20 травня 2015 року по день прийняття рішення про поновлення на роботі; стягнути з відповідача на її користь на відшкодування моральної шкоди 100 000,00 грн.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 24 лютого 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення районного суду мотивовано тим, що відсутні правові підстави для задоволення позову.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 05 квітня 2017 року рішення Печерського районного суду міста Києва від 24 лютого 2017 року залишено без змін.

Погоджуючись з рішенням районного суду, апеляційний суд мотивував своє рішення тим, що позовні вимоги необґрунтовані, не доведені належним та допустимими доказами у справі, а тому відсутні підстави для його задоволення.

У травні 2017 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 звернувся до суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Печерського районного суду міста Києва від 24 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 05 квітня 2017 року, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не визначилися з характером спірних правовідносин, не надали належної правової оцінки доказам у справі, висновки суду не відповідають обставинам справи.

У червні 2017 року представник ТПП України - Журавель Т. С. подала до суду касаційної інстанції заперечення на касаційну скаргу в яких зазначила, що доводи касаційної скарги представника ОСОБА_4 - ОСОБА_3 зводяться до власного тлумачення і розуміння Статуту ТПП України, були предметом розгляду судами попередніх інстанцій та мотивовано ними відхилені, не впливають на законність та обґрунтованість оскаржуваних судових рішень.

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За своїм статусом ТПП України є юридичною особою. Відповідно до статті 87 ЦК України для створення юридичної особи її учасники (засновники) розробляють установчі документи, які викладаються письмово і підписуються всіма учасниками (засновниками), якщо законом не встановлений інший порядок їх затвердження. Установчим документом, зокрема, є статут юридичної особи.

Судами встановлено, що відповідно до пункту 1.1, 1.2 Статуту відповідача, ТПП України є недержавною, неприбутковою самоврядною організацією, яка об`єднує юридичних осіб, що створені і діють відповідно до законодавства України, та громадян України, зареєстрованих як підприємці, та їх об`єднання. ТПП України здійснює свою діяльність відповідно до Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» і інших законів, нормативно-правових актів та цього Статуту (а. с. 40-51, т.1).

Пунктом 6.2, 6.10 Статуту встановлено, що Вищим керівним органом ТПП України є З`їзд Торгово-промислової палати України. В період між З`їздами ТПП України для загального керівництва діяльністю ТПП України З`їзд Палати обирає на 5-тирічний строк Раду ТПП України.

Відповідно до пункту 6.12.11 Статуту, Рада Торгово-промислової палати України за поданням Президента ТПП України затверджує Першого віце-президента і віце-президентів Палати.

Згідно з пунктом 6.10. Статуту ТПП України, зі змісту якого убачається, що саме З`їзд Палати обирає Раду ТПП України на 5-річний строк, до якої, відповідно до пункту 6.11 зазначеного Статуту, входять Президент ТПП України, який водночас є Головою Ради, віце-президенти ТПП України та Президенти регіональних торгово-промислових палат.

Пунктом 6.16 ТПП України передбачено, що для керівництва поточною діяльністю ТПП України Рада Палати за поданням Президента Палати обирає із складу членів Ради Палати строком на 5 років Президію Палати у складі Президента, Першого віце-президента і віце-президентів, один з яких є Генеральний секретар, і членів Президії.

Відповідно до пункту 6.12.12 Статуту, Рада Торгово-промислової палати України за поданням Президента Палати достроково звільняє від обов`язків членів Президії, включаючи Першого віце-президента і віце-президентів Палати.

Згідно з частиною третьою статті 147-1 КЗпП України працівники, які займають виборні посади, можуть бути звільнені тільки за рішенням органу, який їх обрав, і лише з підстав, передбачених законодавством.

Встановлено, що на підставі наказу від 15 березня 2004 року № 37-л ОСОБА_1 12 березня 2004 року була призначена на посаду віце-президента ТПП України, на підставі рішення Ради ТПП України від 11 березня 2004 року, звільнившись з посади начальника Управління міжнародних програм та економічних досліджень ТПП України (а. с. 97, т.1)

Рішеннями Ради ТПП України від 25 травня 2005 року та від 27 травня 2010 року ОСОБА_1 було обрано до складу Президії ТПП України, затвердивши її віце-президентом ТПП України (а. с. 33, 34, т. 2).

Встановлено що питання призначення засідання Ради врегульовано пунктом 6.2, 6.10 Статуту ТПП України та не обмежено конкретним строком .

19 травня 2015 року рішенням Ради ТПП України № 1 «Про Президію ТПП України» у зв`язку із закінченням п`ятирічного терміну повноважень та на підставі статей 6.12.10, 6.12.12, 6.16, 6.21.7 Статуту ТПП України з 19 травня 2015 року припинено повноваження члена Президії ТПП України ОСОБА_1 і звільнено її від обов`язків віце-президента ТПП України та виключено з числа підписантів - фізичних осіб платників податків, які мають право вчиняти дії від імені ТПП України без довіреності (а. с. 101, т. 1).

Наказом ТПП України від 19 травня 2015 року № 50 л у зв`язку з закінченням строку повноважень за виборною посадою та відсутністю у штатному розкладі ТПП України посади начальника управління міжнародних програм та економічних досліджень, з якої було зроблено переведення на виборну посаду віце-президента, та відсутністю іншої рівноцінної роботи (посади) ОСОБА_1 звільнено з посади віце-президента ТПП України з 19 травня 2015 року. Підстава: пункт 2 статті 36, пункту 2 статті 23 та стаття 118 КЗпП України; рішення Ради ТПП України № 1 (пункт 1) від 19 травня 2015 року (а. с. 98, т.1).

На підставі наказу від 29 березня 2016 року № 33-л в зв`язку з виявленою помилкою в тексті пункту 1 наказу від 19 травня 2015 року № 50л було викладено пункт наказу в наступній редакції: у зв`язку з закінченням строку повноважень за виборною посадою та відсутністю у штатному розкладі ТПП України посади начальника Управління міжнародних програм та економічних досліджень, з якої було зроблено звільнення на виборну посаду віце-президента, та відсутністю іншої рівноцінної роботи (посади) звільнити ОСОБА_1 з посади віце-президента ТПП України 19 травня 2015 року (а. с. 152, т.1).

Відповідно до акту від 20 травня 2015 року № 1-ЛС, складеного начальником Відділу кадрів і соціального розвитку ТПП України ОСОБА_6 та першим віце-президентом ТПП України ОСОБА_5. , ОСОБА_1 відмовилась від підпису про ознайомлення з наказом про звільнення (а. с.190, т. 2).

Згідно з пунктом 6.12.10 Статуту, Рада Палати визначає кількість членів Президії і обирає за поданням Президента Палати із складу членів Ради персональний склад Президії Палати терміном на 5 років.

Відповідно до пункту 6.21.7 Президент ТПП України вносить на затвердження Ради Палати кандидатури на посади Першого віце-президента, віце-президентів і членів Президії Палати та визначає коло їх службових обов`язків, подає на затвердження Ради Палати рішення про дострокове увільнення від обов`язків Першого віце-президента, віце-президентів і членів Президії.

Отже статутом ТПП України передбачено особливий порядок призначення та звільнення та процедуру обрання Президії Палати, до якої і входить посада віце-президента.

З урахуванням викладеного, колегія суддів касаційної інстанції дійшла висновку, що звільнення ОСОБА_1 з посади віце-президента ТПП України 19 травня 2015 року суперечить положенням пунктом 6.12.10, 6.16 Статуту ТПП України згідно з якими персональний склад Президії Палати обирається терміном на 5 років.

Суди встановили, що рішенням Ради ТПП України від 27 травня 2010 року ОСОБА_1 було обрано до складу Президії ТПП України строком на 5 років, відповідно її повноваження на виборній посаді закінчуються 27 травня 2015 року.

За таких обставин наказ ТПП України від 19 травня 2015 року № 50 л, викладений в редакції наказу від 29 березня 2016 року № 33-л, про звільнення ОСОБА_1 з посади віце-президента ТПП України з 19 травня 2015 року є незаконним.

Враховуючи, що ОСОБА_1 було звільнено із займаної посади 19 травня 2015 року на її користь з відповідача підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 19 по 27 травня 2015 року (частина друга статті 235 КЗпП України).

Згідно з довідкою про доходи від 04 жовтня 2016 року № 180 ОСОБА_1 за березень, квітень 2015 року було нарахована заробітна плата у розмірі 29 710,00 грн (15 290,00+14 420,00), кількість робочих днів становить 42 (21+21), відповідно середньоденна заробітна плата становить 707,38 грн (29710/42). Кількість днів за які не проводилось нарахування заробітної плати становить 6 днів. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума недоотриманої заробітної плати без врахування податків і обов`язкових платежів у розмірі 4 244,28 грн (707,38*6).

Позовні вимоги ОСОБА_1 про поновлення її на роботі, а саме на посаді віце-Президента ТПП України, шляхом видачі відповідного наказу про поновлення на роботі з 20 травня 2015 року не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до пунктів 6.12.10, 6.16 Статуту ТПП України термін її повноважень на виборній посаді закінчився 27 травня 2015 року.

Відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Встановивши, що позивача було звільнено із займаної виборної посади у порушення положень Статуту ТПП України та з порушенням норм трудового законодавства, що стало підставою для звернення позивача до суду із вказаним позовом, вимагало від ОСОБА_1 додаткових зусиль для організації свого життя, призвело до моральних страждань останньої та з урахуванням принципу розумності та справедливості, суд касаційної інстанції дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача на відшкодування моральної шкоди 5 000,00 грн.

Відповідно до статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судом повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального права, оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до приписів статті 141 ЦПК України Верховний Суд вирішує питання про розподіл судових витрат.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 24 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 05 квітня 2017 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Торгово-промислової палати України про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Визнати незаконним наказ Торгово-промислової палати Українивід 19 травня 2015 року № 50 л, викладений в редакції наказу від 29 березня 2016 року № 33-л, про звільнення ОСОБА_1 з посади віце-президента Торгово-промислової палати Україниз 19 травня 2015 року.

Стягнути з Торгово-промислової палати України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 19 по 27 травня 2015 року у розмірі 4 244,28 (чотири тисячі двісті сорок чотири гривні 28 копійок) гривні.

Стягнути з Торгово-промислової палати України на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 5 000,00 (п`ять тисяч) гривень.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Торгово-промислової палати України про поновлення на посаді відмовити.

Стягнути з Торгово-промислової палати України на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 2 679,60 (дві тисячі шістсот сімдесят дев`ять гривень 60 копійок) гривень з яких: 1 218,00 (тисяча двісті вісімнадцять) гривень - витрати за розгляд справи у суді першої інстанції, 1 461,60 (тисяча чотириста шістдесят одна гривня 60 копійок) гривень - витрати за розгляд справи в суді касаційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді: В. І. Крат
В. М. Коротун
А. О. Лесько
В. П. Курило