Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.07.2019 Справа №607/11452/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі :

головуючого Ромазана В.В.

за участю секретаря Облещук О.В.

представників позивача ОСОБА_10

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа Перша Тернопільська державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_5 , третя особа Перша Тернопільська державна нотаріальна контора, у якому проситьвизнати недійсним заповіт, посвідчений 19 березня 2012 року державний нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори Чопик І.Я., згідно якого ОСОБА_6 , на випадок своєї смерті все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося і взагалі все те, на що він за законом матиме право і що буде належати йому на момент смерті заповів - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що в жовтні 2013 року, за невідомих обставин, помер його батько - ОСОБА_6 . Після його смерті відкрилася спадщина на трикімнатну квартиру по АДРЕСА_1 та житловий будинок з надвірними побудовами і спорудами в АДРЕСА_2 . Позивач, як син померлого та спадкоємець першої черги за законом, у визначений законом шестимісячний строк (19.02.2014 року) подав у держнотконтору заяву про прийняття спадщини, на підставі якої заведена спадкова справа №113/2014. Однак, його було поінформовано, що при житті його батько ОСОБА_6 оформив заповіт, згідно якого усе належне йому майно заповів своїй доньці - ОСОБА_8 . Позивач вважає, що вказаний заповіт є недійсним, вчинений іншою особою, а не ОСОБА_6 , оскільки питання щодо спадкування майна твердо було вирішено його батьком шляхом оформлення заповіту в користь своїх дітей (сторін у справі) та онуків. Позивач вважає, що наявність спірного заповіту порушує його права, як законного спадкоємця.

Представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_9 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з підстав, які викладені у позовній заяві та просить їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_2 в судовому засіданні позовних вимог не визнав, у задоволенні позову просить відмовити за безпідставністю. Попередньо від представника позивача надійшли до суду письмові заперечення на позовну заяву, у яких вони вказує на те, що заповіт, посвідчений 19 березня 2012 року державний нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори Чопик І.Я., згідно якого ОСОБА_6 , все своє майно заповів - ОСОБА_8 , відповідав його волевиявленню. Під час посвідчення заповіту нотаріусом було особу встановлено, дієздатність перевірено. Крім того, у заповіті заповідачем власноручно зазначено: «мною ОСОБА_6 зміст заповіту особисто прочитаний і власноручно підписаний». Тому, сумніву про те, що заповіт від 19.03.2012 р. вчинений іншою особою, а не ОСОБА_6 , на що посилається у позовній заяві позивач, не має. У позові просить відмовити.

Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд встановив.

19 березня 2012 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вчинено заповіт, посвідчений державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори Чопик І.Я., відповідно до якого все його майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не вкладалось і взагалі все те, на що він за законом матиме право і що буде належати йому на момент смерті заповідає ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У жовтні 2013 року у віці 66 років помер ОСОБА_6 , про що 17 жовтня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції складено актовий запис №1345 та 28.02.2014 року повторно видано Свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 .

Після його смерті відкрилася спадщина на трикімнатну квартиру по АДРЕСА_1 та житловий будинок з надвірними побудовами і спорудами в АДРЕСА_2 .

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Позивач, ОСОБА_3 є сином померлого ОСОБА_6 , що стверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим 30 липня 1974 року Тернопільським міським відділом ЗАГС.

За заявою ОСОБА_3 від 19.02.2014 р. Першою Тернопільською державною нотаріальною конторою відкрита спадкова справа №113/2014.

Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування одержують спадкоємці за законом.

Відповідно до ст.1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Частиною 2 статті 1236 ЦК України передбачено, що заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини.

Вимоги щодо форми та змісту заповіту встановлені ст. 1247 ЦК України. Так, цією нормою Кодексу визначено, що заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до ч. 4. ст. 207 цього Кодексу.

13 березня 2014 року за № 394 до Першої Тернопільської державної нотаріальної контори надійшла заява дочки спадкодавця - ОСОБА_8 про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_6 .

Позивач та його представник при обранні способу захисту права вказували на положення ст. 1257 ЦК України.

За приписами ст.1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Заповіт є одностороннім правочином, а тому він повинен відповідати загальним вимогам, додержання яких є необхідним для чинності правочину.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Згідно зі ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно Висновку експерта за результатами проведення судово-почеркознавчої та судово-технічної експертизи документів №840/841/18-22 від 23.11.2018 року, рукописний текст «Мною ОСОБА_6 зміст заповіту особисто прочитаний і власноручно підписаний» у заповіті, посвідченому державним нотаріусом Тернопільської районної нотаріальної контори Чопик І.Я. 19 березня 2012 року, за реєстром № 396, виконано

ОСОБА_6 . Підпис від імені ОСОБА_6 та текст біля нього « ОСОБА_6 » у заповіті, посвідченому державним нотаріусом Тернопільської районної нотаріальної контори Чопик І.Я. 19 березня 2012 року, за реєстром № 396, виконано ОСОБА_6 . Рукописний текст «Мною ОСОБА_6 зміст заповіту особисто прочитаний і власноручно підписаний», підпис від імені ОСОБА_6 та запис « ОСОБА_6 » після цього підпису у заповіті, посвідченому державним нотаріусом Тернопільської районної нотаріальної контори Чопик І.Я. 19 березня 2012 року, за реєстром № 396, виконано однією особою.

Зазначений висновок підтвердив допитаний у судовому засіданні судовий експерт Заблоцький І.Є.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1, ч. 5 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).

Статтею 82 ЦПК України покладено на кожну зі сторін обов`язок довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінивши та дослідивши докази надані сторонами, зазначає, що позивачем не надано суду доказів, які б засвідчували, що на момент складення заповіту від 19 березня 2012 року волевиявлення заповідача ОСОБА_6 не було вільним та не відповідало її волі. Твердження позивача про те, що заповіт вчинений іншою особою, а не ОСОБА_6 , спростоване висновком експерта за результатами проведення судово-почеркознавчої та судово-технічної експертизи документів №840/841/18-22 від 23.11.2018 року.

Доводи ОСОБА_3 та його представника ґрунтуються на припущеннях, а тому у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа Перша Тернопільська державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним, слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76, 81, 82, 263, 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа Перша Тернопільська державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним - відмовити.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 вересня 2017 року щодо заборони Першій Тернопільській державній нотаріальній конторі вчиняти будь-які дії щодо видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом, згідно спадкової справи зведеної після смерті, в ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення виготовлене 11 липня 2019 року.

Головуючий суддяВ. В. Ромазан