Справа № 464/4036/14-ц Головуючий у 1 інстанції: Рудаков І.П.
Провадження № 22-ц/811/993/19 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2019 року Львівський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого-судді Мікуш Ю.Р.

суддів: Приколоти Т.І., Савуляка Р.В.

розглянувши у м.Львові у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - адвоката Шегинського Романа Андрійовича на рішення Сихівського районного суду м.Львова від 06 лютого 2019 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

в с т а н о в и в :

23.04.2014 року ПАТ «Банк Форум» звернулося в суд із позовом до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 у якому просить в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 перед Публічним акціонерним товариством «Банк Форум» за кредитним договором № 0001/08/6.10-СL від 08 січня 2008 року у розмірі 1 780 582 ( один мільйон сімсот вісімдесят тисяч п`ятсот вісімдесят дві) гривні 00 копійок на підставі договору іпотеки від 08 січня 2008 року звернути стягнення на предмет іпотеки житлову квартиру АДРЕСА_1 , яка складається з трьох житлових кімнат, житловою площею 41,5 кв. м. та кухні, загальною площею 70,1 кв. м. та коморою у підвалі площею 1,2 кв. м., що належить ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності, шляхом проведення прилюдних торгів даної квартири, зазначивши, що початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна в процесі виконавчого провадження з виконання рішення суду.

В обґрунтування позову посилається на те, що 08.01.2008 між банком та відповідачем ОСОБА_2 (позичальник) укладено Кредитний договір за умовами якого позичальнику було відкрито відновлювальну кредитну лінію на споживчі цілі з лімітом кредитування 79000,00 дол. США та із сплатою процентів за користування такими коштами у розмірі 13%, а згодом змінено на 16 % річних, з кінцевим терміном повернення кредиту 05.01.2018року. На забезпечення виконання зобов`язань за цим договором та додатковою угодою, яка є невід`ємною частиною кредитного договору, цього ж дня було укладено договір іпотеки, згідно з якими відповідачами надано в іпотеку банку спірне нерухоме майно, яке належить відповідачам на праві спільної сумісної власності. Станом на 04.04.2014 заборгованість позичальника перед банком становить 1 780 582,00 грн. Таким чином, порушивши умови укладеного кредитного договору, банк 08.02.2012 звернувся до відповідачів із вимогою про дострокове виконання зобов`язань протягом 30 днів. Однак, відповідачі достроково не повернули кредитних коштів та не сплатили процентів за користування ними. У зв`язку із порушенням взятих відповідачами зобов`язань, у відповідності до норм Закону України «Про іпотеку», Цивільного кодексу України, умов Кредитного договору та Договору іпотеки, у позивача виникло право на звернення стягнення на предмет іпотеки. Просить позов задовольнити повністю.

Оскаржуваним рішенням суду позов задоволено повністю.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 перед Публічним акціонерним товариством «Банк Форум» за кредитним договором № 0001/08/6.10-СL від 08 січня 2008 року у розмірі 1 780 582 ( один мільйон сімсот вісімдесят тисяч п`ятсот вісімдесят дві) гривні 00 копійок на підставі договору іпотеки від 08 січня 2008 року звернуто стягнення на предмет іпотеки житлову квартиру АДРЕСА_1 , яка складається з трьох житлових кімнат, житловою площею 41,5 кв. м. та кухні, загальною площею 70,1 кв. м. та коморою у підвалі площею 1,2 кв. м., що належить ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на праві приватної спільної сумісної власності, шляхом проведення прилюдних торгів даної квартири, зазначивши, що початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом/ на стадії оцінки майна в процесі виконавчого провадження з виконання рішення суду.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає до виконання на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого, як забезпечення кредитів в іноземній валюті» № 1304-VII.

Рішення суду оскаржив представник відповідачів - адвокат Шегинський Р.А.

В апеляційній скарзі зазначає, що не погоджується з рішенням, вважає його незаконним та необґрунтованим. Судом при ухваленні рішення безпідставно та необґрунтовано не було застосовано до вимог позивача наслідки спливу позовної давності. Як вбачається з наданих позивачем виписок про рух коштів, останній платіж на погашення заборгованості був здійснений відповідачем 21.01.2009 року. Позивач 05 червня 2009 року пред`явив до відповідача вимогу про дострокове повернення всього кредиту протягом тридцятиденного строку з дати її отримання, таким чином пред`явивши вимогу про дострокове повернення кредиту, банк реалізував своє право передбачене п.п.2.4,3.2.2 та п.5.1 Кредитного договору, змінив строк повернення кредитних коштів передбачений п.1.2 Кредитного договору з 05.01.2018 року на 06.07.2009 року. Таким чином останнім днем подачі позову до відповідача про стягнення заборгованості було 06 липня 2012 року. Позивач у вказаний строк з позовом не звернувся, а подав позов лише 23 квітня 2014 року. Таким чином, суд зобов`язаний за наявності заяв про застосування строку позовної давності відмовити у позові з підстав пропуску строку на звернення до суду. Натомість судом взята до уваги вимога позивача від 08 лютого 2012 року, проте вказана вимога є повторною та на час її пред`явлення кредитування вже було припинено, вся заборгованість вже була прострочена у зв`язку з зміною Банком строку повернення кредитних коштів внаслідок пред`явлення позивачем Вимоги від 05 червня 2009 року. Суд не звернув увагу на вказані обставини, що призвело до ухвалення незаконного рішення. Судом не дано обґрунтованої оцінки розрахунку суми позовних вимог, зокрема в частині нарахування пені за прострочення виконання зобов`язань за кредитним договором та процентів за кредитними коштами. Розрахунки позивача проведені всупереч умов Кредитного договору є неправильними, необґрунтованими та необ`єктивними. Розрахунок штрафних санкцій проведений поза межами річного строку, що залишилося поза увагою суду. Просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ст.360 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) Відзив на апеляційну скаргу не надано.

Сторони в судове засідання не з`явилися, хоч належним чином повідомлені про день і час слухання справи, що підтверджується рекомендованими поштовими повідомленнями від 18.06.2019 року.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про день і час слухання справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно ст. 268 ч.5 ЦПК датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

За змістом статті 247 ч.2 ЦПК у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скарга підлягає до задоволення.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції таким вимогам не відповідає.

Матеріалами справи та судом встановлено, що 08 січня 2008 року між Акціонерним комерційним банком Форум (після зміни найменування - Публічне акціонерне товариство «Банк «Форум») та ОСОБА_2 було укладено Кредитний договір №0001/08/6.10-CL.

Відповідно до п.1.1. Кредитного договору Банк відкриває Позичальнику відновлювальну кредитну лінію на споживчі цілі з лімітом кредитування 79 000,00 (сімдесят дев`ять) тисяч доларів США.

Відповідно до п.1.2. Кредитного договору кредитні кошти надаються строком по 05 січня 2018 року.

Відповідно до п.1.3. Кредитного договору за користування кредитними коштами встановлюється плата в розмірі 13% (тринадцять) процентів річних.

Відповідно до п.2.3. Кредитного договору ліміт кредитування за кредитною лінією зменшується згідно з графіком (Додаток №1 до Договору), який є невід`ємною частиною цього Договору. Повернення кредитних коштів здійснюється шляхом сплати Позичальником коштів на відкритий йому позичковий рахунок № НОМЕР_1 в АКБ Форум, код банку 385509.

Відповідно до п.2.4. Кредитного договору проценти за користування кредитними коштами сплачуються Позичальником згідно п.2.6. цього Договору. Несплата Позичальником процентів в терміни встановлені в п.2.6. цього Договору відповідної дати, є підставою для вимоги Банку про дострокове повернення кредитних коштів, стягнення процентів за користування кредитними коштами, неустойки та є підставою для звернення Банком стягнення на заставлене майно.

Відповідно до п.3.2.2. Кредитного договору Банк має право вимагати дострокового повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитними коштами у випадку невиконання чи неналежного виконання Позичальником своїх зобов`язань за цим Договором, а також у випадку невиконання чи неналежного виконання Позичальником та/або Поручителем зобов`язань за договорами, які є забезпеченням виконання зобов`язань.

Додатком №1 до Кредитного договору №0001/08/6.10-CL від 08 січня 2008 року сторонами погоджено графік зменшення ліміту кредитування. Відповідно до вказаного Додатку перший платіж на погашення заборгованості за кредитом має бути здійснено позичальником до 20 лютого 2011 року.

25 листопада 2008 року між Позивачем та Відповідачем було укладено Додаткову угоду №1 до Кредитного договору №0001/08/6.10-CL від 08 січня 2008 року, за умовами якої сторони домовилися змінити відсоткову ставку за користування кредитними коштами та встановили її у розмірі 16% річних.

Для забезпечення виконання кредитних зобов`язань між позивачем та відповідачами було укладено Іпотечний договір, посвідчений 08 січня 2008 року Вишинською О.М., приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за номером 18.

Відповідно до п.1.2. Іпотечного договору предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: квартира АДРЕСА_1 , яка складається з трьох житлових кімнат житловою площею 41,5 кв.м. та кухні, загальна площа квартири 70,1 кв.м. До квартири відноситься комора в підвалі площею 1,2 кв.м. (надалі предмет Іпотеки).

Відповідно до п.5.1 Кредитного договору іпотекодержатель набуває права своїх вимог за рахунок предмета іпотеки у випадках, якщо сума наданого кредиту та/або проценти за користування ним, можливі неустойки й витрати не будуть сплачені у строки, встановлені Кредитним договором, та в інших випадках, передбачених Кредитним договором, цим Договором та чинним законодавством України.

Судом встановлено, що згідно умов Кредитного договору (п.2.4.- п.2.6. договору) та Додатку №1 до Кредитного договору, відповідач в період з 08.01.2008 року до 20.02.2011 року зобов`язаний був щомісячно до 20 числа місяця сплачувати Банку проценти за користування кредитним коштами, а з лютого 2011 року розпочати погашення основної суми заборгованості за кредитом, що підтверджується графіком зменшення ліміту кредитування (додаток №1 до Кредитного договору).

Із змісту позовної заяви та доданих документів встановлено, що відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі сплачував нараховані позивачем проценти за користування кредитними коштами, внаслідок чого Банк припинив кредитування ОСОБА_2 , пред`явивши йому 05.06.2009 року Вимогу про повне дострокове повернення кредиту.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.2 ст.1056 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язаний вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Так як відповідачем ОСОБА_2 взяті зобов`язання не виконувалися, Банк 05.06.2009 року направив відповідачам Вимогу № 6329/8.10.5.1 про дострокове погашення кредиту у 30-ти денний строк.

Відповідно до Вимоги №6329/8.10.5.1 від 05 червня 2009 року банк припинив кредитування ОСОБА_2 згідно Кредитного договору та вимагав у 30-денний термін з дати отримання вимоги сплатити весь кредит, а саме:

-прострочену заборгованість за нарахованими відсотками згідно Кредитного Договору №0001/08/6.10-CL від 08.01.2008 року в розмірі 4 213,32 доларів США;

-строкову заборгованість за нарахованими відсотками згідно Кредитного Договору №0001/08/6.10-CL від 08.01.2008 року в розмірі 1 088,44 доларів США;

-строкову заборгованість за тілом кредиту згідно Кредитного Договору №0001/08/6.10-CL від 08.01.2008 року в розмірі 79 000,00 доларів США;

-неустойку у вигляді пені у розмірі пені у розмірі 0,2 (нуль цілих два десятих) процентів за кожен день прострочення, що обчислюється з суми неповерненого кредиту та/або несплачених процентів;

-штраф у розмірі 5 000,00 гривень за невиконання пункту 3.3.7. Договору.

Окрім цього, позивач у Вимозі №6329/8.10.5.1 від 05 червня 2009 року вказав на те, що у випадку не погашення заборгованості по закінченню 30-ти денного строку з дати отримання вимоги Банк ініціюватиме звернення стягнення на заставлене майно, а саме квартиру загальною площею 70,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що виступає предметом іпотеки згідно Договору іпотеки від 08.01.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом ЛМНО Вишинською О.М. за номером 19, відповідно до Закону України «Про іпотеку». (а.с. 21 т.1).

Пред`явивши вимогу про повне дострокове повернення кредиту, позивач реалізував своє право передбачене п.п. 2.4., 3.2.2 та п.5.1. Кредитного Договору, змінив строк повернення кредитних коштів передбачений п.1.2. Кредитного договору з 05 січня 2018 року на інший, а саме на 06 липня 2009 року.

Встановлений Банком тридцятиденний строк з моменту отримання Вимоги про дострокове погашення заборгованості за кредитом сплив 06 липня 2009 року.

Пред`явивши Вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату процентів за його користування та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК змінив строк виконання зобов`язання та зобов`язаний пред`явити позов до боржника протягом трьох років, чого зроблено не було.

Вказані обставини, зокрема, підтверджуються рішенням Сихівського районного суду м. Львова у справі №464/4035/14 за позовом ПАТ «Банк Форум» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за Кредитним договором №0001/08/6.10-CL від 07.09.2018 року, яке набрало законної сили та сторонами у справі не оскаржувалося, а відтак в силу ч.4 ст.82 ЦПК України має преюдиційний характер для даної справи, а обставини встановлені рішенням суду не доказуються при розгляді іншої справи у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено обставини.

Під час розгляду справи відповідачами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 було подано заяви про застосування судом наслідків спливу строків позовної давності до вимог ПАТ «Банк «Форум» про звернення стягнення на предмет іпотеки. (а.с. 162-164 т.1).

За приписами статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України ).

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання (частина п`ята статті 261 ЦК України ).

Таким чином, позивач мав можливість реалізувати своє право на захист свого цивільного права за Кредитним Договором та Іпотечним Договором протягом трьох років з моменту виникнення у нього права на позов, починаючи з 06 липня 2009 року, тобто останнім днем подачі позову до відповідача про стягнення заборгованості за Кредитним Договором було 06 липня 2012 року.

З позовною заявою про звернення стягнення на предмет іпотеки позивач звернувся до суду 23 квітня 2014 року ,через п`ять років з моменту надіслання вимоги Позичальнику та вже після спливу строку позовної давності.

Відповідно до п.7 ч.11 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув.

Задовольняючи позовні вимоги позивача ПАТ «Банк Форум» суд першої інстанції взяв за основу повторну Вимогу банку від 08 лютого 2012 року, якою продубльовано Вимогу від 05.06.2009 року та не звернув уваги на те, що 05.06.2009 року позивач направляв відповідачам аналогічну вимогу, припинив кредитування та перебіг строку починається саме з 05.06.2009 року .

Суд приймає до уваги, що при розгляді справи за позовом ПАТ «Банк Форум» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за Кредитним договором рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 07.09.2018 року у справі № 464/4035/14-ц у позові банку відмовлено у зв`язку із закінченням строку позовної давності. Рішення суду набрало законної сили. В основу зазначеного рішення було взято Вимогу банку від 05.06.2009 року. ( а.с.21 т.1).

Як зазначено у п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Такий підхід сформував Європейський суд з прав людини у справах, у яких позивачі звернулися до суду за захистом порушеного права після спливу позовної давності, хоча про особу порушника їм було відомо своєчасно.

Так, Європейський суд з прав людини юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), зазначає, що «позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу» (п. 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; п. 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»). (STUBBINGS AND OTHERS v. THE UNITED KINGDOM, № 22083/93, № 22095/93, § 51, ЄСПЛ, від 22 жовтня 1996 року; ZOLOTAS v. GREECE (No. 2), № 66610/09, § 43, ЄСПЛ, від 29 січня 2013 року).

Європейський суд з прав людини зауважив, що відмова національного суду обґрунтувати причину відхилення заперечення стосовно спливу позовної давності є порушенням статті 6 Конвенції. Встановлена законом позовна давність була важливим аргументом, вказаним компанією-заявником в ході судового розгляду. Якби він був прийнятий, то це, можливо, могло призвести до відмови в позові. Проте, суд не навів ніяких обґрунтованих причин для неприйняття до уваги цього важливого аргументу (GRAFESCOLO S.R.L. проти Республіки Молдова, № 36157/08, § 22, 23, від 22 липня 2014 року).

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги в частині не застосування судом першої інстанції ч.4 ст.82 ЦПК.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК обставини встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть ті самі особи або особа, щодо якої встановлено обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як встановлено колегією суддів, під час розгляду Сихівським районним судом м. Львова представником відповідачів було долучено до матеріалів справи рішення Сихівського районного суду м. Львова у справі 464/4035/14 за позовом ПАТ «Банк Форум» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за Кредитним договором №0001/08/6.10-CL від 07.09.2018 року, яким суд відмовив ПАТ «Банк Форум» у задоволенні позовних вимог з причин пропуску останнім строку позовної давності. ( а.с.225-233).

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова у справі №464/4035/14 було встановлено, що пред`явивши Вимогу про повне дострокове повернення кредиту 05.06.2009 року, Банк реалізував своє право, передбачене п.п. 2.4, 3.2.2 та 5.1. кредитного договору, змінив строк повернення кредитних коштів, передбачений п.1.2. Кредитного договору з 05 січня 2018 року на інший, а саме 06 липня 2009 року. Позивач мав можливість реалізувати своє право на захист свого цивільного права протягом трьох років з моменту виникнення у нього права на позов, починаючи з 06 липня 2009 року. Тобто останнім днем подачі позову є 06 липня 2012 року.

Відповідно до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Така правова позиція висловлена Верховним Судом у справі за № 6-990 цс/15 від 27.01.2016 року, у справі №741/551/17 від 23 липня 2018 року та у постанові Великої палати Верховного суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині розрахунку позивачем пені за порушення строків виконання зобов`язань за Кредитним договором, колегія судді звертає увагу, що розрахунок пені проведений позивачем всупереч умовам Кредитного договору, оскільки відповідно до п.4.2. Кредитного договору сторони погодили пеню у розмірі 0,2 процентів за кожен день прострочення. Водночас, як вбачається з розрахунку пені, позивач для обчислення пені приймав подвійну облікову ставку визначену НБУ, яка умовами Кредитного договору не передбачена.

Суд звертає увагу на те, що облікова ставка НБУ встановлюється виключно для національної валюти України гривні. Чинне законодавство не передбачає встановлення облікової ставки НБУ для іноземної валюти. Таким чином і з цих підстав використання позивачем облікової ставки для розрахунку пені за зобов`язанням в доларах США не відповідає чинному законодавству України.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Із вище наведеного встановлено, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, що дає підстави для задоволення апеляційної скарги повністю.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.4, 383, 384, 389-391 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - адвоката Шегинського Романа Андрійовича задовольнити.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 06 лютого 2019 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Відмовити ПАТ «Банк «Форум» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію ПАТ «Банк «Форум» Соловйової Наталії Анатоліївни у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку визначеному ст.ст.389-391 ЦПК України.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк