ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2019 року м. Київ

справа № 381/2053/18

провадження № 22-ц/824/6964/19

Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Іванової І.В.

суддів - Матвієнко Ю.О., Мельника Я.С.

при секретарі - Ярмак О.В.

сторони :

позивач - Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»

відповідач - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 29 листопада 2018 року у складі судді Ковалевської Л.М., повний текст складений 09.12.2018 року

встановив:

У червні 2018 року позивач ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на спадкове майно (предмет іпотеки).

Позовні вимоги мотивовані тим, що 06 грудня 2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2 був укладений договір №2406, згідно з умовами якого Банк надав Позичальнику кредит на споживчі цілі в розмірі 140 000 грн. з остаточним поверненням кредиту не пізніше 06.12.2017 року. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між Банком та Позичальником було укладено Іпотечний договір №5395 від 06.12.2007 року, відповідно до умов якого Іпотекодавець передав в іпотеку Банку нерухоме майно, яке належить їй на праві власності, а саме земельну ділянку та розташоване на ній домоволодіння, що складається з житлового будинку АДРЕСА_1 .

Банк виконав свої зобов`язання за кредитним договором в повному обсязі та надав Позичальнику суму кредитних коштів у розмірі та умовах, визначених кредитним договором. Проте, Позичальник зобов`язання за вказаним договором не виконала, не надала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, заяву про прийняття спадщини після її смерті подав син померлої, відповідач ОСОБА_1 .

У зв`язку з тим, що позичальник помер, Банк звернувся до суду с позовом до спадкоємця померлої ОСОБА_1 , за результатом розгляду якого заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 24 грудня 2009 року позовні вимоги АТ «Ощадбанк» було задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором від 06 грудня 2007 року у розмірі 140 305, 43 грн.

Далі, позивач Банк зазначив, що виконавчий документ про стягнення заборгованості з ОСОБА_3 перебуває на виконанні у Деснянському районному ВДВС м. Києва, але станом на 21 грудня 2017 року заборгованість не погашена, ОСОБА_1 на контакт не йде, на виклики до державного виконавця не з`являється, свідоцтво про право на спадщину не отримує, незважаючи на те, що подав заяву про прийняття спадщини ще у жовтні 2008 року. У житловому будинку, який розташований на земельній ділянці, що передана ОСОБА_2 в іпотеку за Іпотечним договором ніхто не проживає, а спадкоємець ОСОБА_1 право власності на будинок не отримував, у зв`язку з чим Банк змушений звернутися до суду з даним позовом.

У відзиві на позов, відповідач його не визнав, посилаючись, що в рамках виконавчого провадження з заробітної плати останнього проводяться відрахування на виконання рішення суду та погашення боргу. Щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, відповідач зазначив, що він не є власником майна, яке визначено договором іпотеки, крім того вважає, що позивач пропустив строк щодо пред`явлення такої вимоги Банком.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 29 листопада 2018 року позов ПАТ «Державний ощадний банк України» задоволено.

Звернуто стягнення на спадкове майно (предмет іпотеки), а саме: земельну ділянку, (кадастровий номер: НОМЕР_1 ), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0647 га, з цільовим призначенням - будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що належить ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 , виданим на підставі рішення Пришивальницької сільської ради № 7-17-ХХУ від 25.06.2007 року та зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право тимчасового користування землею, договорів оренди землі за №01:07:032:00026; домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Житловий будинок зі всіма невід`ємними його при належностями має загальну площу 79,00 кв.м., а житлову площу - 27,40 кв.м., та належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданим державним нотаріусом Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори Тищенко А. В. від 22.03.2006 року за реєстровим номером 5-523.

Встановлено спосіб реалізації спадкового майна (предмета іпотеки) - земельної ділянки та житлового будинку, шляхом проведення прилюдних торгів під час проведення виконавчих дій відповідним відділом державної виконавчої служби в рамках виконавчого провадження за початковою ціною предмета іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Судом визначено, що за рахунок коштів, отриманих від реалізації у встановленому порядку спадкового майна (предмета іпотеки) необхідно задовольнити вимогу ПАТ «Державний ощадний банк України у розмірі 198 169,89 грн., в тому числі:132 386,08 грн. - загальна сума простроченого кредиту (основного боргу); 90,11 грн. - загальна сума пені по простроченому кредиту (основного боргу та відсотків); 52 074,74 грн. - загальна сума інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості по основному боргу з 16.05.2015 року по 16.05.2018 року; 1 021,43 грн. - загальна сума інфляційних втрат від прострочених сум по відсоткам з 16.05.2015 року по 16.05.2018 року; 247,71 грн. - загальна сума 3% річних від прострочених сум заборгованості по відсоткам з 16.05.2015 року по 16.05.2018 року; 70,00 грн. - неустойка за порушення пункту 5.4. кредитного договору.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції через неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовної заяви.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що в рамках виконавчого провадження з його заробітної плати проводяться відрахування на виконання судового рішення та погашення боргу. Вважає, що Банком пропущений строк позовної давності щодо пред`явлення вимог про стягнення сум інфляційних втрат та 3% річних. Крім того, відповідач зауважує, що він не є власником спірного майна.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач Банк вказує, що наданий ним розрахунок заборгованості було складено з урахуванням всіх сум нарахувань та погашень по кредиту, в тому числі, відрахувань із заробітної плати відповідача в розмірі 4 092,42 грн. Позивач вважає, що оскільки у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 відкрилася спадщина, яку прийняв відповідач, перебравши на себе обов`язки іпотекодавця в межах вартості предмета іпотеки, то відповідно, останній зобов`язаний задовольнити вимогу Банку, в тому числі, про стягнення пені та неустойки. Також зазначає, що право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3% річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Крім того, Банк звертає увагу на те, що звернення позивача до відповідача як до спадкоємця померлого іпотекодавця із вимогою про звернення стягнення на успадковане ним майно, що знаходиться у іпотеці, є таким, що відповідає вимогам закону та правозастосовній практиці.

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 просив апеляційну скаргу задовольнити з викладених у ній підстав.

Представник ПАТ «Державний ощадний банк України» просив відмовити у задоволенні скарги з підстав, викладених у відзиві.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників, розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 06 грудня 2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2 було укладено кредитним договір №2406, згідно з умовами якого Банк надав Позичальнику кредит на споживчі цілі в розмірі 140000 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 16,5% річних з остаточним поверненням кредиту не пізніше 06.12.2017 року (а.с.11-12).

В забезпечення виконання зобов`язань за цим кредитним договором від 06.12.2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2 укладено Іпотечний договір №5395 від 06.12.2007 року, відповідно до умов якого Іпотекодавець передав в іпотеку Банку нерухоме майно, що належить Іпотекодавцю на праві власності, а саме земельну ділянку та розташоване на ній домоволодіння, що складається з житлового будинку АДРЕСА_1 , що зазначений на плані під літерою « А» та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Житловий будинок зі всіма невід`ємними його приналежностями має загальну площу 79,0 кв.м, а житлову площу - 27 кв.м. Площа земельної ділянки становить 0,0647 га з цільовим призначенням земельної ділянки - будівництво та обслуговування житлового будинку і господарських будівель (а.с.13-14).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 подав її син відповідач ОСОБА_1 , заведена спадкова справа за № 465/2008 (а.с.23).

Згідно заочного рішення Деснянського районного суду м. Києва від 24 грудня 2009 року позов ВАТ «Державний ощадний банк України» - філія Печерське відділення №3715 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь «Державного ощадного банку України» заборгованість по кредитному договору від 06.12.2007 року в розмірі 140 305,43 грн., витрати на ІТЗ в розмірі 250 грн. та витрати пов`язані із поданням оголошення в газету з метою явки відповідача до суду в розмірі 420 грн. (а.с.19-20).

12 березня 2010 року відділом державної виконавчої служби Деснянського РУЮ у м. Києві винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №17950329 (а.с.21-22).

Згідно наданого Банком у даній справі розрахунку по кредитному договору № 2406 від 06.12.2017 року, загальна сума кредитної заборгованості боржника станом на 16.05.2018 року становить 198 169,89 грн. яка складається : 132 386,08 грн. - загальна сума простроченого кредиту (основного боргу), 90,11 грн. - загальна сума пені по простроченому кредиту (основного боргу та відсотків), 52 074,74 грн. - загальна сума інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості по основному боргу з 16.05.2015 року по 16.05.2018 року, 1021,43 грн. - загальна сума інфляційних втрат від прострочених сум по відсоткам з 16.05.2015 року по 16.05.2018 року, 247,71 грн. - загальна сума 3% річних від прострочених сум заборгованості по відсоткам з 16.05.2015 року по 16.05.2018 року, 70 грн. - неустойка за порушення пункту 5.4. кредитного договору № 2406 від 06.12.2007 року (а.с.10).

Як вбачається з вищенаведеного розрахунку Банку та сторонами не заперечується той факт, що відповідачем за виконавчим листом в рахунок заборгованості сплачено 4091,42 + 3515,98 = 7607,40 грн. (ас.10)

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що Банк скористався своїм правом в 2009 році, пред`явивши вчасно позов до ОСОБА_1 , як до спадкоємця боржника за кредитним договором, проте оскільки зобов`язання не виконано, тому банк набув право на звернення стягнення на предмет іпотеки, право власності на який до відповідача перейшло від іпотекодавця у порядку спадкування, в рахунок погашення заборгованості у розмірі 198 169,89 грн.

Погоджуючись з висновком суду щодо правомірності вимог Банку про звернення стягнення на спадкове майно, колегія суддів з визначеним судом розміром заборгованості в рахунок погашення якого звернуто стягнення, погодитись не може з наступних підстав.

Статтями 1216, 1218 ЦК України, передбачено, що спадкування є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини другої статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (частина перша стаття 1297 ЦК України).

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 08 квітня 2015 року у справі №6-33цс15, відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог кредитора. Якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов`язку, передбаченого статтею 1297 ЦК України, зокрема, з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця.

Отже, у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину, не відмовились від її прийняття, замінюють його особу у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця.

Приписи статей 1281 і 1282 ЦК України та статті 23 Закону України "Про іпотеку" регламентують особливості правового регулювання відносин між кредитором і спадкоємцями боржника, зокрема і в зобов`язаннях, забезпечених іпотекою. За змістом цих приписів: 1) у разі переходу права власності на предмет іпотеки у порядку спадкування право іпотеки є чинним для спадкоємця; 2) спадкоємець, до якого перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця; 3) спадкоємець (фізична особа) не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання боржником основного зобов`язання, але в разі його порушення боржником такий спадкоємець відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки; 4) спадкоємець зобов`язаний повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо йому відомо про борги останнього; 5) кредитор має пред`явити свою вимогу до спадкоємців протягом 6 місяців з дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, незалежно від настання строку вимоги, а якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, то не пізніше одного року від настання строку вимоги; 6) наслідком пропуску кредитором вказаних строків звернення з вимогою до спадкоємців є позбавлення кредитора права вимоги.

Стаття 17 Закону України "Про іпотеку" визначає підстави для припинення іпотеки, серед яких немає такої як смерть іпотекодавця, оскільки за змістом частини першої статті 1282 ЦК України та частини першої статті 23 Закону України "Про іпотеку" у разі переходу права власності на предмет іпотеки в порядку спадкування іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, який як спадкоємець набуває статус іпотекодавця. Відтак, іпотека у зв`язку з фактом набуття її предмета у власність спадкоємцями боржника-іпотекодавця не припиняється.

Таким чином, ухвалюючи рішення у справі про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, встановивши, що позивач належним чином та у встановлений статтею 1281 ЦК України строк, а саме звернувшись до суду в 2009 році з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором після померлої ОСОБА_2 , дійшов правильного та обґрунтованого висновку про те, що відповідач як спадкоємець особи, яка за життя не виконала умови договору, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, прийнявши спадщину, у силу статей 1281, 1282 ЦК України зобов`язаний у межах вартості спадщини задовольнити вимоги позивача про звернення стягнення на успадковане майно, вартість якого згідно іпотечного договору становить 201700 грн.

Проте, суд першої інстанції, визначивши розмір заборгованості в сумі 198 169,89 грн. в рахунок погашення якого звернуто стягнення на спадкове майно, не звернув уваги на те, що заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 24 грудня 2009 року задоволено вимоги Банку про стягнення з відповідача боргу спадкодавця за кредитним договором у розмірі 140 305,43 грн.

Таким чином, судом помилково задоволено вимоги позивача про стягнення заборгованості, яка виникла вже після смерті спадкодавця, розрахованої Банком за умовами кредитного договору станом на 16.05.2018 року, оскільки зазначені норми матеріального права на ці правовідносини не поширюються.

Доводи відповідача у скарзі про те, що позивачем пропущено строк, установлений ст.1281 ЦК України для звернення з даним позовом до суду спростовуються матеріалами справи, оскільки заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 24 грудня 2009 року, яке вступило в законну силу, задоволено вимоги Банку про стягнення з відповідача боргу спадкодавця за кредитним договором у розмірі 140 305,43 грн.

Відповідно до ч.2 ст.1282 ЦК України, вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Таким чином, позивач звернувся до відповідача у встановлений статтею 1281 ЦК України строк.

Посилання відповідача, що він не є власником майна, не заслуговують на увагу, оскільки у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину, не відмовились від її прийняття, замінюють його особу у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині задоволення вимог Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» щодо розміру заборгованості в рахунок погашення якого звернуто стягнення на спадкове майно, визначивши розмір заборгованості у сумі 132 698 грн. з урахуванням сплаченої відповідачем суми боргу у розмірі 7607,40 грн. (140305,43-7607,40)

Відповідно до ч.13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення, відповідно змінює розподіл судових витрат, які в даному випадку підлягають стягненню з відповідача користь позивача у розмірі 308,35 грн.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381 ЦПК України, Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 29 листопада 2018 року змінити в частині задоволення вимог Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» щодо розміру заборгованості в рахунок погашення якого звернуто стягнення на спадкове майно, визначивши розмір заборгованості у сумі 132 698 грн.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 29 листопада 2018 року змінити в частині розміру стягнутих з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» судових витрат, визначивши їх розмір у сумі 308,35 грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді :