Справа № 182/2076/19
Провадження № 2/0182/1811/2019
19.07.2019 м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Рунчевої О.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (без виклику сторін) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житлом, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
Позивач 28 березня 2019 року звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на наступні обставини.
Йому на праві особистої приватної власності на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 31 жовтня 2018 року , посвідченого приватним нотаріусом Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Балабекян А.Е. належить житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 .
У належному йому будинку зареєстрований чоловік колишньої власниці будинку - ОСОБА_2 .
Відповідач з моменту купівлі-продажу житлового будинку в будинку не проживає, не користуються ним, особистих речей відповідача в будинку немає, участі в утриманні житлового приміщення не приймає. Фактичне місце проживання відповідача йому не відомо, оскільки відповідач є зовсім сторонньою особою та спілкування з ним відсутнє. Вищезазначене підтверджується актом про не проживання.
Реєстрація відповідача в будинку створює йому перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження його власністю, крім того, реєстрація відповідача в будинку позбавляє його право на отримання субсидії, яка надається на погашення витрат з оплати житлово-комунальних послуг.
Враховуючи викладене, просить суд усунути йому перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження житловим будинком з надвірними будівлями АДРЕСА_1 шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .
Ухвалою про відкриття провадження від 20 травня 2019 року позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, що відповідає вимогам ст. 279 ЦПК України. Відповідачу був наданий строк 15 днів з дня отримання ним такої ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву.
Ухвалу судді від 20 травня 2019 року направлено відповідачу за його останнім місцем реєстрації (а.с. 15). До суду повернувся конверт з ухвалою судді від 20 травня 2019 року, як не вручений за закінченням строку зберігання (а.с. 19).
Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву, письмових заперечень щодо її вимог і змісту, клопотань суду не направив.
Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Суд на підставі ст. 280 ЦПК України розглянув справу заочно.
Суд вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню на підставі наступного.
Правовідносини що склалися між сторонами, виникли із житлових та цивільних правовідносин та врегульовані нормами Житлового та Цивільного кодексів України.
Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-BP "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Права власника житлового будинку (квартири) визначені статтею Цивільного кодексу України /далі ЦК/ та статтею 150 Житлового кодексу України /далі ЖК/, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Правовою підставою вимог про зобов`язання не чинити перешкод в користуванні житлом є положення статті 391 ЦК, яке визначає право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно до частини другої статті 89 ЦПК жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Як встановлено судом, ОСОБА_1 на праві особистої приватної власності на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 31 жовтня 2018 року , посвідченого приватним нотаріусом Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Балабекян А.Е. належить житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 . (а.с. 5, 7).
У вищезазначеному житловому будинку, крім сім`ї позивача, зареєстрований відповідач - ОСОБА_2 , який є чоловіком колишньої власниці спірного будинку та не є членом сім`ї позивача (а.с. 9).
За відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 17).
Відповідач ОСОБА_2 в житловому будинку за адресою : АДРЕСА_1 не проживає з 2013 року, що зафіксовано в акті про не проживання від 22 березня 2019 року, посвідченого депутатом сільської ради Рева Л.В. (а.с. 8).
Отже, відповідач не проживає та не користується спірним житловим приміщенням, не виконує свої зобов`язання по оплаті комунальних послуг, не підтримує приміщення в належному стані. Таким чином, суд вважає доказаним факт, що відповідач за місцем своєї реєстрації не проживає без поважних причин з 2013 року та не користуєься ним.
Доказів щодо поважних причин не проживання ОСОБА_2 в спірному домоволодінні з 2013 року не пред`явлено, підстав вважати наявними поважні причини не проживання відповідача з 2013 року у спірному домоволодінні в судовому засіданні судом не встановлено.
У відповідності до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Враховуючи доведеність матеріалами справи підстав позову ОСОБА_1 та ненадання відповідачем доказів на спростування обставин, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог, а також, враховуючи, що відповідач фактично проживає за іншою адресою, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.
При таких обставинах, суд вважає, що необхідно усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні житловим будинком з надвірними будівлями АДРЕСА_1 шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 16, 317, 319, 321, 391 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268-226,280-282 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 ) про усунення перешкод в користуванні житлом, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні та розпорядженні житловим будинком з надвірними будівлями АДРЕСА_1 , визнавши ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 таким, що втратив право користування житловим будинком з надвірними будівлями АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.
На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його складення.
Суддя: О. В. Рунчева