Постанова

Іменем України

17 липня 2019 року

м. Київ

справа № 757/64006/16-ц

провадження № 61-36409св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В. (суддя-доповідач),

суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - ОСОБА_2 ,

відповідач - Міністерство оборони України, державне підприємство «Готель «Козацький» Міністерства оборони України,

представник Міністерства оборони України - Цицюра Володимир Іванович,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційні скарги Міністерства оборони України, державного підприємства «Готель «Козацький» Міністерства оборони України на рішення Печерського районного суду міста Києва, у складі судді Москаленко К. О., від 14 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва, у складі колегії суддів: Українець Л. Д., Оніщука М. І., Шебуєвої В. А., від 20 вересня 2017 року.

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Міністерства оборони України, державного підприємства «Готель «Козацький» Міністерства оборони України (далі - ДП «Готель «Козацький»), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - ОСОБА_3 , про скасування наказу та поновлення на роботі.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що відповідно до наказу заступника Міністра оборони України - керівника апарату № 10-ДП від 31 жовтня 2016 року на нього було покладено тимчасове виконання обов`язків директора ДП «Готель «Козацький». 18 листопада 2016 позивачу стало відомо про існування наказу заступника Міністра оборони України - керівника апарату від 15 листопада 2016 року № 11-ДП, відповідно до якого вказаний вище наказ № 10-ДП від 31 жовтня 2016 року скасовано як нереалізований. Вважає, що наказ від 15 листопада 2016 року № 11-ДП є незаконним, оскільки наказ про фактичне усунення від посадових обов`язків був винесений у спосіб, не передбачений чинним законодавством України. Крім того, зазначив, що підстава винесення оскаржуваного наказу не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки наказ заступника Міністра оборони України - керівника апарату № 10-ДП від 31 жовтня 2016 року станом на дату винесення оскаржуваного наказу 15 листопада 2016 року не було реалізовано з об`єктивних причин, які пов`язані із наявністю заборони на здійснення реєстраційних дій щодо внесення відомостей про зміну керівника підприємства і які могли бути усунуті ОСОБА_3 . Одночасно зазначає, що вказаний наказ заступника Міністра оборони України - керівника апарату № 10-ДП від 31 жовтня 2016 року було реалізовано 18 листопада 2016 року. Позивач вважає звільнення його з посади тимчасово виконуючого обов`язки директора ДП «Готель «Козацький» незаконним та таким, що грубо порушує його права на працю.

Із урахуванням зазначеного, позивач просив позов задовольнити, визнати незаконним та скасувати наказ заступника Міністра оборони України -керівника апарату № 11-ДП від 15 листопада 2016 року про скасування наказу заступника Міністра оборони України - керівника апарату № 10-ДП від 31 жовтня 2016 року, поновити його на посаді тимчасово виконуючого обов`язки директора ДП «Готель «Козацький» Міністерства оборони України.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 14 квітня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано наказ заступника Міністра оборони України - керівника апарату № 11-ДП від 15 листопада 2016 року про скасування наказу заступника Міністра оборони України - керівника апарату № 10-ДП від 31 жовтня 2016 року. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що положеннями Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 671 та Інструкцією про порядок призначення, звільнення та укладення (розірвання) контрактів з керівниками державних підприємств, установ, організацій та господарських об`єднань, що належать до сфери управління Міністерства оборони України, затвердженою наказом Міністерства оборони України від 28 липня 2014 року № 486, не передбачено повноважень заступника Міністра оборони України - керівника апарату на винесення наказу про скасування наказу про покладення тимчасового виконання обов`язків та порядку його винесення, у тому числі, не передбачено і підстав для його винесення.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 20 вересня 2017 року апеляційні скарги Міністерства оборони України, ДП «Готель «Козацький», ОСОБА_1 та ОСОБА_3 відхилено, а рішення Печерського районного суду міста Києва від 14 квітня 2017 року залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що жодних повноважень у заступника Міністра оброни України - керівника апарату на видачу наказу № 11-ДП від 15 листопада 2016 року не існувало, а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про визнання незаконним та скасування цього наказу. Також суд апеляційної інстанції вказав, що позивача не було призначено на посаду директора ДП «Готель «Козацький», на нього було тимчасово покладено виконання обов`язків підприємства.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У жовтні 2017 року Міністерство оборони України подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій просить рішення Печерського районного суду міста Києва від 14 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 20 вересня 2017 року в частині задоволення позовних вимог скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що висновки судів попередніх інстанцій про те, що жодних повноважень у заступника Міністра оборони України - керівника апарату на видачу наказу № 11-ДП від 15 листопада 2016 року не було ґрунтуються на припущеннях та суперечать вимогам Закону України «Про центральні органи виконавчої влади», Закону України «Про державну службу», які діяли на момент виникнення спірних правовідносин та мають вищу юридичну силу ніж Інструкція про порядок призначення, звільнення та укладання (розірвання) контрактів з керівниками державних підприємств, установ, організацій та господарських об`єднань, що належать до сфери управління Міністерства оборони України, від 28 липня 2014 року № 486 та Постанова Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 671, на які посилалися суди. Судами також не було враховано, що наказом державного секретаря Міністерства оборони України від 01 лютого 2017 року № 3-ДП були внесенні зміни до наказу заступника Міністра оборони України - керівника апарату № 11-ДП від 15 листопада 2016 року шляхом доповнення його абзацом другим «Заступника директора з фінансових питань ДП «Готель «Козацький» Міністерства оборони України ОСОБА_3 вважати таким, що тимчасово виконує обов`язки директора ДП «Готель «Козацький» Міністерства оборони України з 03 березня 2016 року». Вказаний наказ позивачем у судовому порядку не оскаржувався.

У жовтні 2017 року ДП «Готель «Козацький» Міністерства оборони України подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій просить рішення Печерського районного суду міста Києва від 14 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 20 вересня 2017 року скасувати, а позовну заяву ОСОБА_1 залишити без розгляду, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що судовий розгляд відбувся районним судом із порушенням норм процесуального права, а саме пункту 4 частини першої статті 207 ЦПК України. На час розгляду цієї справи існували визначені законом підстави для залишення позову без розгляду, оскільки справа (№ 757/62945/16-ц) між тими самими сторонами про той самий предмет спору і з тих самих підстав розглядається Печерським районним судом міста Києва, провадження у якій було відкрито раніше ніж у цій справі. Окрім того, ДП «Готель «Козацький» Міністерства оборони України послалося на те, що розглянути цю справу неможливо до вирішення судом іншої справи № 757/61167/16-ц, в якій підлягає дослідженню питання законності та чинності наказу заступника Міністра оборони України - керівника апарату № 10-ДП від 31 жовтня 2016 року, на який посилається позивач у цій справі в обґрунтування заявлених позовних вимог.

Судові рішення у частині відмови у задоволенні позовних вимог про поновлення позивача на посаді тимчасово виконуючого обов`язки директора ДП «Готель «Козацький» Міністерства оборони України не оскаржуються, отже не є у цій частині предметом касаційного перегляду в силу положень частини першої статті 400 ЦПК України.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 жовтня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі.

Статтею 383 ЦПК України, в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - ЦПК України), що набрав чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до пункту 4 Перехідних положень ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

06 червня 2019 року на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Верховного Суду справу № 757/64006/16-ц розподілено судді-доповідачу.

Ухвалою Верховного Суду від 08 липня 2019 року справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ДП «Готель «Козацький» Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - ОСОБА_3 , про скасування наказу та поновлення на роботі призначено до судового розгляду.

Доводи осіб, які подали відзив (заперечення) на касаційну скаргу

У поданих запереченнях на касаційну скаргу представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 посилається на те, що касаційні скарги є безпідставними та необґрунтованими, а тому не підлягають до задоволення. Винесення оскаржуваного наказу про фактичне усунення від посадових обов`язків відбулося у спосіб, не передбачений чинним законодавством України. ДП «Готель «Козацький» Міністерства оборони України не вказано належних підстав для зупинення розгляду цієї справи, при цьому потрібно врахувати, що станом на дату винесення рішення у цій справі вирішувалося питання про правомірність відкриття провадження у справі 757/61167/16-ц.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судом встановлено що наказом заступника Міністра оборони України - керівника апарату ОСОБА_5 № 10-ДП від 31 жовтня 2016 року в зв`язку з виробничою необхідністю та з метою забезпечення належного функціонування ДП «Готель «Козацький» Міністерства оборони України тимчасове виконання обов`язків директора покладено на головного спеціаліста відділу торгівлі та послуг Концерну «Військторгсервіс» ОСОБА_1 (за його згодою), увільнено від тимчасового виконання обов`язків директора ОСОБА_3 , якого повернуто до виконання обов`язків за посадою заступника директора з фінансових питань ДП «Готель «Козацький» Міністерства оборони України (а. с. 10 т. 1).

У подальшому наказом заступника Міністра оборони України - керівника апарату ОСОБА_5 № 11-ДП від 15 листопада 2016 року наказ заступника Міністра оборони України - керівника апарату № 10-ДП від 31 жовтня 2016 року скасовано як нереалізований (а. с. 11 т. 1)

21 листопада 2016 року ОСОБА_1 , головного спеціаліста відділу торгівлі та послуг Концерну «Військторгсервіс», звільнено з займаної посади за угодою сторін на підставі пункту 1 частини першої статті 36 КЗпП України, що підтверджується наказом генерального директора Концерну «Військторгсервіс» ОСОБА_4 № 159-а від 21 листопада 2016 року (а. с. 139 т. 1).

Згідно наказу державного секретаря Міністерства оборони України ОСОБА_5 № 3-ДП від 01 лютого 2017 року внесено зміни до наказу заступника Міністра оборони України - керівника апарату № 11-ДП від 15 листопада 2016 року шляхом доповнення його абзацом другим «Заступника директора з фінансових питань ДП «Готель «Козацький» Міністерства оборони України ОСОБА_3 вважати таким, що тимчасово виконує обов`язки директора ДП «Готель «Козацький» Міністерства оборони України з 03 березня 2016 року» (а. с. 133 т. 1).

Позиція Верховного Суду

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої та другої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 3 ЦПК України, 2004 року, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно підпункту 2 пункту 5 Положення про Міністерство оборони України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 671 (у редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 19 жовтня 2016 року № 730), Міноборони України з метою організації своєї діяльності здійснює добір кадрів в апарат Міноборони України та на посади керівників підприємств, установ і організацій, які належать до сфери його управління, організовує роботу з підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації державних службовців та військовослужбовців апарату Міноборони.

Відповідно до пункту 11, підпункту 9 пункту 12 Положення з метою забезпечення діяльності Міноборони, стабільності та наступності в його роботі, організації поточної роботи, пов`язаної із здійсненням повноважень Міноборони, Кабінетом Міністрів України призначається державний секретар Міноборони, який очолює апарат Міноборони.

Державний секретар Міноборони призначає на посаду та звільняє з посади керівників підприємств, установ і організацій, що належать до сфери управління Міноборони, приймає рішення щодо їх заохочення, притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Наказом Міністерства оборони України № 486 від 28 липня 2014 року затверджено Інструкцію про порядок призначення, звільнення та укладання (розірвання) контрактів з керівниками державних підприємств, установ, організацій та господарських об`єднань, що належать до сфери управління Міністерства оборони України.

Згідно розділу ІІІ Інструкції керівник структурного підрозділу Міністерства оборони України, на який покладено функціональне управління державним підприємством, погоджує із заступником Міністра оборони України покладання виконання обов`язків керівника підприємства на працівника цього підприємства, установи, організації до призначення керівника підприємства або визначає кандидатуру керівника підприємства. Покладання обов`язків на працівника іншого підприємства здійснюється за рішенням Міністра оборони України.

У разі покладання тимчасового виконання обов`язків керівника підприємства структурний підрозділ Міністерства оборони України, на який покладено функціональне управління державним підприємством, надає подання до покладання тимчасового виконання обов`язків керівника.

Департамент кадрової політики Міністерства оборони України перевіряє правильність оформлення поданих документів та готує проект наказу Міністра оборони України (по особовому складу керівників державних підприємств).

Після видання наказу Міністра оборони України (по особовому складу керівників державних підприємств) про покладання тимчасового виконання обов`язків керівника підприємства керівник структурного підрозділу Міністерства оборони України, на який покладено функціональне управління державним підприємством, забезпечує проведення передачі справ, посади та майна згідно з чинним законодавством.

Виходячи із вимог вказаних нормативно-правових актів наказ про покладання тимчасового виконання обов`язків керівника державного підприємства видається Міністром оброни України.

Судами встановлено, що ОСОБА_1 не є працівником ДП «Готель «Козацький» Міністерства оборони України, а тому відповідно до вказаної Інструкції покладання обов`язків керівника підприємства на працівника іншого підприємства здійснюється за рішенням Міністра оборони України.

Згідно положень статті 57 ЦПК України, 2004 року, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до статті 60 ЦПК України, 2004 року, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, врахувавши підстави позову, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, оцінивши докази у їх сукупності, враховуючи вимоги вказаної вище Інструкції, яка затверджена самим Міністерством оборони та яка визначає порядок призначення, звільнення та укладання (розірвання) контрактів з керівниками державних підприємств, установ, організацій та господарських об`єднань, що належать до сфери управління Міністерства оборони України, дійшов правильного висновку про те, що заступник Міністра оборони України - керівник апарату не наділений повноваженнями на видачу оскарженого наказу № 11-ДП від 15 листопада 2016 року, оскільки ОСОБА_1 не був працівником ДП «Готель «Козацький» Міністерства оборони України, а тому відповідно до Інструкції вирішення питань, пов`язаних із покладанням обов`язків керівника підприємства на працівника іншого підприємства, віднесено до компетенції Міністра оборони України, який відповідних рішень не приймав.

Пунктом 4 частини першої статті 201 ЦПК України, 2004 року, передбачено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 33 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» № 2 від 12 червня 2009 року, визначаючи наявність передбачених статтею 201 ЦПК України підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, врахувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у пункті 4 частини першої цієї статті - неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість розгляду.

Необхідність у зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиціальне значення для іншої справи.

Обов`язок суду щодо зупинення провадження у справі виникає у разі неможливості розгляду справи до вирішення взаємопов`язаного спору іншим судом в іншій справі. Адже неможливість розгляду справи полягає в тому, що обставини, які підлягають з`ясуванню та мають значення при розгляді конкретної справи, не можуть бути встановлені судом самостійно у даній справі.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 17 лютого 2017 року клопотання представника ДП «Готель «Козацький» Міністерства оборони України про зупинення провадження у цій справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 757/61167/16-ц за позовом ОСОБА_3 до Міністерства оборони України, третя особа: ОСОБА_1 , про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на посаді залишено без задоволення (а. с. 56-58 т. 1).

Згідно копії позовної заяви ОСОБА_3 останній просив визнати незаконним та скасувати наказ № 10-ДП від 31 жовтня 2016 року, поновити його на посаді тимчасово виконуючого обов`язків директора ДП «Готель «Козацький» Міністерства оборони України (а. с. 49-52 т. 1).

У цій справі ОСОБА_1 заявив позовні вимоги про скасування наказу № 11-ДП від 15 листопада 2016 року, а в справі № 757/61167/16-ц розглядаються вимоги про визнання незаконним та скасування наказу № 10-ДП від 31 жовтня 2016 року.

Із урахуванням зазначеного, судами попередніх інстанцій зроблено правильний та обґрунтований висновок про те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 оскаржуються різні накази у різних судових процесах, а тому відсутні підстави для зупинення провадження, виходячи з того, що розгляд справи № 757/61167/16-ц не впливає на розгляд справи № 757/64006/16-ц.

Доводи касаційних скарг не дають підстав для висновку, що оскаржені судові рішення ухвалені без додержання норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій. Судами правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, зроблені обґрунтовані висновки про часткове задоволення позовних вимог на підставі належним чином оцінених доказів, наданих сторонами (стаття 212 ЦПК України у редакції, чинній на момент розгляду справи).

Враховуючи наведене, встановивши відсутність підстав для скасування оскаржених судових рішень, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (частина друга статті 410 ЦПК України).

Керуючись статтями 400, 402, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги Міністерства оборони України, державного підприємства «Готель «Козацький» Міністерства оборони України залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 14 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 20 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников
Судді О. М. Осіян
Н. Ю. Сакара
С. Ф. Хопта
В. В. Шипович