Справа № 2-2176/06 Головуючий у 1 інстанції: Дулебко Н.І.
Провадження № 22-ц/811/1761/19 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.

за участі секретаря: Фейір К.О.

без участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 16 квітня 2019 року у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Сихівського районного суду м. Львова від 05.05.2006 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради, про визнання права власності, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Сихівського районного суду м. Львова від 05 травня 2006 у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради, про визнання права власності.

Заяву ОСОБА_1 обґрунтовувала тим, що вказаним рішенням суду визнано за ОСОБА_3 , ОСОБА_4 право власності на самочинно збудовані споруди на території будинковолодіння АДРЕСА_1 , однак на даний час з`ясувались істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі ОСОБА_1 на час розгляду справи.

Так, зазначила, що до складу спадщини, яку отримала після смерті своєї матері, ОСОБА_5 , не увійшло ряд майна, яке успадковане матір`ю після смерті батька ОСОБА_6 . При цьому, інших спадкоємців у ОСОБА_5 не було, жодного майна ОСОБА_5 не відчужувала. Причиною таких відмінностей у спадковому майні є помилка, допущена державним нотаріусом Шостої львівської державної нотаріальної контори Горонною І.С., при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом від 19 лютого 2014 року, до якого в подальшому 17 грудня 2018 року внесене відповідне виправлення. Крім цього, покликається на лист Міністерства юстиції України від 13 липня 2018 року та лист Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 05 вересня 2018 року, які стосуються необхідності внесення виправлень у зазначене свідоцтво про право на спадщину.

Вважає, що при ухваленні рішення суду від 05 травня 2006 року взято до уваги свідоцтво про право на спадщину без внесених виправлень, та таким чином площа позивачів була збільшена, а належна їй площа зменшена, що потягнуло за собою захоплення позивачами однієї з її кімнат будинку. У зв`язку з цим, просила суд заяву задовольнити та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 16 квітня 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Сихівського районного суду м. Львова від 05 травня 2006 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради про визнання права власності - відмовлено та залишено вказане судове рішення в силі.

Ухвалу суду оскаржив представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 . Вважає ухвалу суду незаконною та необгрунтованою. Вважає, що судом не було належним чином досліджено всі обставини по справі. Звертає увагу, що суд не звернув увагу на той факт, що в матеріалах нотаріальної справи наявний лист БТІ на адвокатський запис з ОКП ЛОР БТІ та ЕО від 28 березня 2019 року №1219 з додатками, який долучено представником скаржника два рази. разом з клопотанням про відкладення та з письмовими поясненнями. Зазначає, що відповідно до припису Відділу з питань нотаріату Головного територіального управління юстиції у Львівській області Державний нотаріус Шостої Державної нотаріальної контори у м. Львові Горонна І.С. внесла виправлення в Свідоцтво про право на спадщину за законом від 19.02.2004 року, зареєстрованого в реєстрі за №1-288 державним нотаріусом Шостої Львівської Державної нотаріальної контори Горонною І.С. Відповідно до внесеного виправлення було встановлено житлову площе 32.5 кв.м. та загальну площу 55.8 кв.м., що підтверджує невідповідність правовстановлюючих документів наданих ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . При ухваленні рішення Сихівським районним судом міста Львова від 05.05.2006 року такі обставини не були взяті до уваги, в зв`язку з чим площа ОСОБА_1 була зменшена, що стало підставою захоплення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 однієї з кімнат спірного будинку, ка належить ОСОБА_1 .

Просить оскаржувану ухвалу скасувати та та ухвалити нове рішення. яким задовольнити заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами. Судові витрати просить покласти на позивачів.

08 липня 2019 року від ОСОБА_4 і ОСОБА_3 надійшов відзив на апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 16 квітня 2019 року. Звертає , що згідно свідоцтва про право на спадщинуц за законом від 19 лютого 2004 року ОСОБА_1 успадкувала житловий цегляний будинок, позначений під літерою А-1, який складається з двох житлових кімнат та кухні площею 32.5 м.кв. З моменту такого успадкування, з 19 лютого 2014 року у ОСОБА_1 не виникало жодних застережень та претензій до них щодо кімнати площею 17,5 м.кв., якою вони володіли та продовжують володіти на законних підставах.

Наявність обставини, щодо внесення 17 грудня 2018 року. відомості державним нотаріусом до свідоцтва про право на спадкування за законом на ОСОБА_1 щодо загальної плоті 55.8 кв.м. спадкового майна в жодний спосіб не торкаються їх та їхнього майна, оскільки вони не успадковували жодного майна, тим більше майна, яке успадкувала ОСОБА_1 , щоб виясняти щось по загальним площам, відтак покликання заявниці ОСОБА_1 щодо загальної площі, як на нововиявлену обставину не може заслуговувати на увагу суду, оскільки не є нововиявленою обставиною в розумінні предмету спору та виниклих правовідносин за рішенням суду від 05 травня 2006 року.

Просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

15 липня 2019 року від ОСОБА_1 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням її представника в день розгляду справи за межами м. Львова, однак колегія суддів враховуючи факт завчасно повідомлення ОСОБА_1 про час і місце розгляду справи, тривалість розгляду справи з моменту звернення до суду з заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, наявність в неї іншого представника - ОСОБА_2 який належним чином повідомлений про час та час і місце розгляду справи, яким подано апеляційну скаргу і щодо якого відсутні відомості про неможливість явки в судове засідання, вважає за необхідне клопотання про відкладення розгляду справи відхилити та продовжити розгляд справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги враховуючи таке.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 6 цієї ж статті визначено, що в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. в і

Ухвалюючи судове рішення про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Сихівського районного суду м. Львова від 05 травня 2006 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради про визнання права власності, суд виходив з тих обставин, що про дійсні розміри житлової і загальної площі будинку та про допущену державним нотаріусом Горонною І.С. помилку було або могло бути відомо відповідачеві ОСОБА_1 на час розгляду справи, а внесення нотаріусом лише у 2017 році у свідоцтво про право на спадщину відповідного виправлення не може вважатися нововиявленими обставинами відповідно до положень статті 423 ЦПК України.

З такими висновками колегія суддів погоджується з наступних мотивів.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, заявник просить переглянути за нововиявленими обставинами рішення Сихівського районного суду м. Львова від 05 травня 2006 року.

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 05 травня 2006 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради визнано за ОСОБА_3 , ОСОБА_4 право власності на ряд самочинно збудованих споруд на території будинковолодіння АДРЕСА_1 . Вказане рішення суду набрало законної сили.

В подальшому Сихівським районним судом м. Львова до 2011 року за ініціативою, в тому числі і відповідача ОСОБА_1 , розглядалися апеляційні скарги на рішення суду, питання щодо роз`яснення вищевказаного рішення, виправлення описки.

З матеріалів заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду вбачається, що її подано з підстави, передбаченої п.1 ч.2 ст. 423 ЦПК України, зокрема, істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 423 ЦПК України, рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Пунктом 1 частини 2 ст. 423 ЦПК України визначено, що підставами для перегляду рішення, постанови або ухвали суду за нововиявленими або виключними обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Постановою ПВССУ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» від 30.03.2012 року № 4, пунктом 1 роз`яснено, що передбачений главою 4 розділу V ЦПК перегляд судових рішень, що набрали законної сили, у зв`язку з нововиявленими обставинами є самостійною стадією цивільного процесу, в якому судом перевіряється наявність чи відсутність правових підстав для цього - юридичних фактів, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, хоча їх подання до суду могло потягти ухвалення іншого за змістом судового рішення.

Згідно роз`яснень, викладених у пунктах 3, 4, 7 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» від 30.03.2012 року № 4, нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК). Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами. Обставини, які відповідно до п.1 ч.2 ст.361 ЦПК є підставою для перегляду судового рішення, це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили.

Як вбачається із рішення Європейського Суду з прав людини від 18 листопада 2004 року у справі «Правєдная проти Росії» (Pravednaya v. Russia), заява № 69529/01, пп. 27-28, та рішення від 6 грудня 2005 року у справі «Попов проти Молдови» № 2 (Popov v.Moldova № 2), заява № 19960/04, п. 46), процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду.

Заявник як на підставу скасування судового рішення посилається на ту обставину, що державним нотаріусом Шостої львівської державної нотаріальної контори Горонною І.С. 17.12.2018 внесено виправлення у видане ОСОБА_1 свідоцтво від 19.02.2004 про право на спадщину за законом, що відкрилась після смерті її матері ОСОБА_5 , та саме відповідно до такого виправлення було встановлено житлову площу будинку АДРЕСА_1 - 32,5 кв.м. та загальну площу - 55,8 кв.м.

Також, як на докази, що підтверджують нововиявлені обставини, відповідач покликається на лист Міністерства юстиції України від 13.07.2018 та лист Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 05.09.2018, які стосуються необхідності внесення виправлення у зазначене свідоцтво про право на спадщину.

Проте, враховуючи вищевикладене, обставини, на які посилається заявник у своїй заяві, були встановлені значно пізніше, ніж було ухвалено рішення суду (рішення Сихівського районного суду м. Львова від 05 вересня 2006), яке заявник просить переглянути за нововиявленими обставинами.

Разом з тим, як встановлено з матеріалів цивільної справи Сихівського районного суду м. Львова №2 - 2176/2006, ряд документів такої справи містять інформацію про те, що загальна площа будинку АДРЕСА_1 становить саме 55,8 кв.м, а житлова 32,5 кв.м., зокрема: позовна заява (а.с.3-4), доповнення до позовної заяви (а.с.5), довідка з місця проживання про склад сім`ї і прописки (а.с.10). Копію таких документів відповідач ОСОБА_1 отримала, що підтверджується її розпискою (а.с.15) та брала участь у розгляді справи.

Крім цього, суд першої інстанції правильно звернув увагу на ту обставину, що відповідачу ОСОБА_1 заздалегідь до внесення нотаріусом виправлень у свідоцтво про право на спадщину було або могло бути відомо про те, що житлова площа будинку становила 32,5 кв.м, а загальна - 55,8 кв.м, та про те, що державним нотаріусом при видачі свідоцтва про право на спадщину допущено помилку, випливає зі змісту апеляційної скарги від 18 травня 2009 року (а.с.78-80) та доданих до такої копії свідоцтва про право на спадщину, виданого ОСОБА_6 (а.с.88), копії свідоцтва про право на спадщину, виданого ОСОБА_5 (а.с.89), витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 17 грудня 2003 року (а.с.90), технічного паспорта (а.с.91-95); а також заперечення проти апеляційної скарги від 18 травня 2010 (а.с.196-197), ухвали Апеляційного суду Львівської області від 10 травня 2011 року.

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не убачає.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 слід залишити без задоволення, а ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 16 квітня 2019 року слід залишити без змін.

Згідно ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 -залишити без задоволення.

Ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 16 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повни текст постанови складено 25 липня 2019 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.