УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про залишення позову без розгляду

26 липня 2019 року м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі :

головуючого судді Вітера І.Р.,

при секретарі Корніюк Т.О.,

з участю сторін:

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Володимир-Волинський цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Володимир-Волинської районного нотаріального округу Велимчаниця А.І., про визнання довіреності удаваним правочином та визнання недійсними договорів купівлі-продажу,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Володимир-Волинського міського суду від 17 січня 2019 року в даній справі у зв`язку із повторною неявкою в судові засідання позивача та його представників залишено позов ОСОБА_2 без розгляду, вирішено питання щодо скасування арешту на нерухоме майно, який було накладено 01 червня 2018 року за заявою позивача про забезпечення позову.

Постановою Волинського апеляційного суду від 10 квітня 2019 року задоволено апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 , ухвалу Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 17 січня 2019 року про залишення позову без розгляду в даній справі скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

22 квітня 2019 року дана справа повернулась у провадження Володимир-Волинського міського суду Волинської області.

З цього часу судові засідання у справі призначались на 28 травня, 12 червня та 26 липня 2019 року.

Позивач ОСОБА_2 та його представники у судові засідання повторно жодного разу не з`явились. Про дату, час і місце проведення судових розглядів були повідомлені належним чином, що підтверджується відповідними розписками наявними в матеріалах справи. Жодних заяв чи клопотань, в тому числі і про розгляд справи без їх участі, від позивача та його представників до суду не надходило. Про причини неявки позивач та його представники суд також не повідомили.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник адвокат Свередюк Ю.А. у зазначені судові засідання також до суду не з`являлись, заяв не подавали. Про дату, час і місце проведення судових розглядів були повідомлені належним чином, що підтверджується відповідними розписками наявними в матеріалах справи.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Володимир-Волинської районного нотаріального округу Велимчаниця А.І. до суду не з`явився подав заяву про зайнятість на роботі та можливість розгляду справи за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні заявив клопотання про повторне залишення позову без розгляду. Своє клопотання мотивував тим, що позивач ОСОБА_2 та його представники після скасування ухвали суду про залишення позову без розгляду продовжують ігнорувати виклики в судові засідання, не з`являються, про причини неявки суд не повідомляють. Така поведінка позивача порушує його права, оскільки ОСОБА_1 добросовісно виконує свої обов`язки учасника справи, витрачає свій час та кошти для явки в суд.

Вирішуючи заявлене в судовому засіданні клопотання відповідача ОСОБА_1 щодо повторного залишення позову без розгляду, суд прийшов до наступних висновків.

На підставі ч.ч. 1-3 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є: 1) верховенство права; 2) повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін; 5) диспозитивність; 6) пропорційність; 7) обов`язковість судового рішення; 8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 9) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом; 10) розумність строків розгляду справи судом; 11) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 12) відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

За приписами ст.12 ЦПК України, принцип змагальності сторін означає, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Пунктом 3 ч.1 ст.257 ЦПК України передбачено, що суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

На підставі ч.5 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

У відповідності до правової позиції, викладеної у постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 22 травня 2019 року (справа № 310/12817/13), повторна неявка позивача є підставою для залишення позову без розгляду навіть за наявності поважних причин такої неявки. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Правове значення в даному випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), яка є частиною національного законодавства, встановлює, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Закріплене п.1 ст.6 Конвенції право стосується не лише позивачів, які вправі самостійно розпоряджатися наданими їм законом процесуальними правами, але й і відповідачів, які змушені витрачати свій час та кошти для захисту проти вимог позивача у суді.

Гарантуючи баланс прав сторін законодавець у п.3 частини 1 статті 257 ЦПК України передбачив обов`язок суду постановити ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання, не подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, а нез`явлення позивача в судове засідання перешкоджає розгляду справи.

Окрім цього, у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», частини 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

Позивач має сприяти розгляду справи, оскільки він є найбільш зацікавленим в її розгляді.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 -69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України»).

Разом з тим, здійснюючи правосуддя суд повинен дотримуватись справедливого балансу між правами та інтересами усіх учасників процесу.

Відтак судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 та його представники ОСОБА_4 і ОСОБА_5 в судові засідання після повернення справи із апеляційної інстанції жодного разу не з`явились, хоч належним чином були повідомлені про дату, час і місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомили. Заяв про розгляд справи без їх участі до суду не скеровували.

Позицію про причини неможливості проведення розгляду справи і вирішення спору за відсутності позивача та його представників судом в даній справі висловлено в ухвалі від 17 січня 2019 року. Після розгляду апеляційної скарги, якою було скасовано вказану ухвалу, позивач жодним чином не усунув причин неможливості розгляду справи без його участі.

Відтак, повторне нез`явлення позивача в судове засідання об`єктивно перешкоджає розгляду справи та вирішенню спору, оскільки за таких умов, суд позбавлений можливості надати оцінку доводам позивача, які викладені ним у позовній заяві, а також доказам, якими він їх обґрунтовує.

Отже, в даній справі судом встановлено наявність сукупності усіх обов`язкових умов та підстав, визначених ч.5 ст.223 та п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України, за яких суд зобов`язаний постановити ухвалу у справі про залишення позову без розгляду.

При цьому, вирішуючи заявлене відповідачем ОСОБА_1 клопотання про залишення позову ОСОБА_2 без розгляду, суд констатує, що вказані вище положення процесуального закону для суду є нормами імперативного характеру, а не його правом, у зв`язку з чим прийшов до висновку про необхідність задоволення клопотання відповідача.

При цьому у відповідності до ч.2 ст.257 ЦПК України, особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Вказаною нормою законодавець передбачив додаткові гарантії особі щодо можливості реалізації її права на справедливий суд, передбаченого ст.6 Конвенції.

Відповідно до ч.9 ст.158 ЦПК України, у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

З урахуванням того, що позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Володимир-Волинської районного нотаріального округу Велимчаниця А.І., про визнання довіреності удаваним правочином та визнання недійсними договорів купівлі-продажу, підлягає залишенню без розгляду, суд вважає, що заходи забезпечення позову у цій справі, вжиті ухвалою Володимир-Волинського міського суду від 01 червня 2018 року, підлягають одночасному скасуванню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 12, ч.9 ст.158, ч.5 ст.223, п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватний нотаріус Володимир-Волинського районного нотаріального округу Велимчаниця А.І., про визнання довіреності удаваним правочином та визнання недійсним договору купівлі-продажу залишити без розгляду.

Скасувати арешт та заборону відчуження на нерухоме майно, а саме:

- нежитлове приміщення торгового центру /Ж-1/ загальною площею 2363, 6 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- адміністративне приміщення /А-2/ загальною площею 165, 7 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- нежитлове приміщення торгового центру /З-1/ загальною площею 184, 0 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- земельна ділянка загальною площею 0,5647 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер НОМЕР_1 , цільове призначення для обслуговування об`єктів комерційного призначення (торгового комплексу), який був накладений ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області 01 червня 2018 року.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Володимир-Волинський міський суд Волинської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст ухвали складено 29 липня 2019 року

Головуючий (підпис)

Згідно з оригіналом.

Суддя Володимир-Волинського міського суду І.Р.Вітер