Справа № 646/3916/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" липня 2019 р. Київського районного суду м. Харкова Лях М.Ю., розглянувши у судовому засіданні в м. Харкові заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 , адреса для листування: АДРЕСА_3 ) про стягнення боргу за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просять стягнути з відповідача на його користь суму боргу в розмірі 922 950,00 грн. (еквівалент 35 000,00 доларів США) шляхом реєстрації права власності на Ѕ нежитлових приміщень 1-го поверху № 103-1, 103-5, 103-5а, 103-6, 103-8, що розташовані в житловому будинку літ. «А-1» загальною площею 91,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_4 .

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11.06.2019 року матеріали цивільної справи № 646/3919 (н/п № 2/646/1529/19) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики напрвлено за підсудністю до Київського районного суду м. Харкова.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 19 липня 2019 року розгляд справи ухвалено проводити в загальному провадженні.

Після відкритті провадження було з`ясовано, що до позовної заяви додана заява про забезпечення позову, в якій позивач просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на Ѕ нежитлових приміщень 1-го поверху № 103-1, 103-5, 103-5а, 103-6, 103-8, що розташовані в житловому будинку літ «А-1» загальною площею 91,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_4 , що належать на праві власності ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 . До набрання чинності рішенням у справі заборонити будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо Ѕ нежитлових приміщень 1-го поверху № 103-1, 103-5, 103-5а, 103-6, 103-8, що розташовані в житловому будинку літ «А- 1» загальною площею 91,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_4 , що належать на праві власності ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що 22.05.2013 між ним та відповідачем було укладено договір позики про надання грошових коштів в розмірі 279 755,00 грн. для придбання належить Ѕ нежитлових приміщень 1-го поверху № 103-1, 103-5, 103-5а, 103-6, 103-8, що розташовані в житловому будинку літ «А- 1» загальною площею 91,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_4 , основною умовою укладеного між ними договору було те, що в разі неможливості розрахуватися з позивачем грошима в повному обсязі, позивач вправі звернути стягнення на вказані нежитлові приміщення. 23.05.2013 року на підставі договору купівлі-продажу № 1087, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Яновою О.Є, відповідач придбав у власність Ѕ вказаних нежитлових приміщень. Під час підготовки позовної заяви позивачем встановлено, що в провадженні Київського районного суду м. Харкова перебуває справа №640/1364/19 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, позовні вимоги якого також стосуються визнання права власності на ј вищевказаних нежитлових приміщень 1-го поверху № 103-1, 103-5, 103-5а, 103-6, 103-8, що розташовані в житловому будинку літ «А- 1» загальною площею 91,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_4 . З метою збереження нерухомого майна до закінчення розгляду справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, є необхідність накласти арешт на вищевказану частину нежитлових приміщень. Позивач вважає, що саме арешт може надати йому певні гарантії збереження нерухомого майна боржника, що в свою чергу сприятиме виконанню рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Суд, перевіривши доводи, викладені позивачем в обґрунтування заявлених вимог, дослідивши надані копії документів в їх системному зв`язку між собою вважає, що заява представника позивача про забезпечення позову не підлягає задоволенню з таких підстав..

Відповідно до статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має право звернутися до суду.

Частиною 1 статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, зокрема накладення арешту на майно, заборона вчиняти певні дії, передача речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. При цьому, під час вирішення питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Отже, невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам. Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлених обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення. Тобто, підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку. Заходи щодо забезпечення позову мають застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

Слід відзначити, що саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування та підтвердження їх доказами згідно зі статтею 81 ЦПК, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заявником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що дії відповідача спрямовані на відчуження нерухомого майна, тому не доведено, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 3 статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 N9, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Таким чином, приймаючи до уваги вищенаведене, суд приходить до висновку про відсутність на теперішній час правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову через наявність вищенаведених неточностей. Разом з тим, позивач не позбавляється права звернутися до суду із відповідною заявою про забезпечення позову в майбутньому в будь-який час протягом розгляду справи в суді.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 81, 149-153, 260,261, 353 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду першої інстанції протягом п`ятнадцяті днів з дня складання ухвали.

Суддя -