Постанова

Іменем України

24 липня 2019 року

м. Київ

справа № 359/5064/15-ц

провадження № 61-9283св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Кузнєцова В. О.

суддів: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Жданової В. С., Карпенко С. О., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Товариство з обмеженою відповідальністю «Автосервіс», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 березня 2016 року у складі судді Борця Є. О. та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 11 травня 2016 року у складі колегії суддів: Ігнатченко Н. В., Поліщука М. А., Фінагєєва В. О.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст вимог

У червні 2015 року ОСОБА_1 звернувся з позовом про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП), у розмірі 344 792,50 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06 грудня 2013 року на автодорозі «Київ - Харків» сталося ДТП за участю автомобіля «Toyota Sequoia», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням позивача та автобуса «БАЗ», державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 , який на день ДТП перебував у трудових правовідносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Автосервіс» (далі - ТОВ «Автосервіс»), у результаті якої автомобіль позивача отримав механічні пошкодження. Позивач вважає винним у вчиненні даної ДТП водія автобуса «БАЗ», який рухався по другій смузі руху, змінюючи напрямок руху ліворуч та виїжджаючи на третю смугу руху, не переконався у безпечності маневру для інших учасників дорожнього руху, допустив зіткнення з автомобілем позивача, що рухався по третій смузі руху в попутному напрямку. У зв`язку з цим, автомобіль «Toyota Sequoia» втратив керування та почав обертатись перед автобусом. Після того, як автомобіль позивача зупинився на першій смузі руху, відбулось його зіткнення з вантажним автомобілем «Камаз 5320», державний номерний знак НОМЕР_3 .Розмір майнової шкоди, завданої позивачу, відповідного до висновку експерта від 05 серпня 2014 року № 14084 становить 344 792,50 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 березня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_2 невинуватий у ДТП, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог про стягнення майнової шкоди на користь позивача.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 11 травня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 березня 2016 року залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції у повній мірі визначився з характером спірних правовідносин та правовою нормою, що підлягає застосуванню, зокрема, не встановивши вини відповідача ОСОБА_2 у спричиненні ДТП, дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з ТОВ «Автосервіс» суми завданої майнової шкоди.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У травні 2016 року ОСОБА_1 , не погодившись з рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 березня 2016 року та ухвалою Апеляційного суду Київської області від 11 травня 2016 року, подав касаційну скаргу до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (далі - ВССУ), у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення ними норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою ВССУ від 04 липня 2016 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 .

Ухвалою ВССУ від 14 грудня 2016 року справу призначено до судового розгляду.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

15 лютого 2018 року справу № 359/5064/15-ц та матеріали касаційного провадження ВССУ передано до Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга обґрунтована тим, що судами не взяті до уваги показання свідків, які підтверджували ті обставини ДТП, на які посилався позивач. Суди взяли до уваги висновок експертного дослідження від 11 лютого 2014 року, який оформлений неналежним чином, і не врахували висновок транспортно-трасологічного та автотехнічного дослідження від 11 лютого 2014 року № 14619/14620/13-52.

Позиції інших учасників

У липні 2016 року представник відповідача ОСОБА_3 . Штундер Я. Г. подав до ВССУ заперечення на касаційну скаргу, в яких просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

Заперечення, зокрема, мотивовані тим, що у межах справи про притягнення до адміністративної відповідальності суд встановив відсутність вини ОСОБА_2 , відповідна постанова є обов`язковою для суду, який вирішує справу про відшкодування шкоди, завданої внаслідок цієї ДТП. Вважає, що досліджені судом першої інстанції докази свідчать про відсутність вини ОСОБА_2 . Зауважує на тому, що у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності позивач не заявляв клопотання про проведення додаткової чи повторної експертизи, проте у цивільній справі оспорює висновки того експертного дослідження, яке було проведено у межах провадження про адміністративне правопорушення. Вказує на те, що ТОВ «Автосервіс» експлуатував автобус «БАЗ» на підставі договору оренди, який не був розірваний. За кермом даного автобуса під час ДТП перебував ОСОБА_2 , який мав усі документи для перевезення пасажирів. Вважає, що він не може нести відповідальність за майнову шкоду, завдану позивачу внаслідок ДТП.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною третьою статті 3 ЦПК Українивизначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК Українипідставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини третьої статті 400 ЦПК України суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо буде виявлено порушення норм процесуального права, що є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення.

Фактичні обставини справи встановлені судами

ОСОБА_1 є власником автомобіля марки «Toyota Sequoia», державний номерний знак НОМЕР_1 .

06 грудня 2013 року приблизно о 12 годині 45 хвилин на 28 кілометрі автодороги «Київ - Харків» сталось зіткнення цього автомобіля, який рухався по третій смузі руху, з автобусом марки «БАЗ», державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався по другій смузі руху та перебував під керуванням ОСОБА_2 . Після цього зіткнення автомобіль позивача переїхав з третьої на першу смугу руху, де відбулось його зіткнення з вантажним автомобілем марки «Камаз 5320», державний номерний знак НОМЕР_3 . Внаслідок ДТП автомобілю марки «Toyota Sequoia», номерний знак НОМЕР_1 , були спричинені механічні пошкодження.

Відповідно до висновку автотоварознавчого дослідження від 05 серпня 2014 року№ 14084 експерта Товариства з обмеженою відповідальністю «Київський експертно-дослідний центр» розмір майнової шкоди, завданої позивачу у зв`язку з пошкодженням його автомобіля, становить 344 792,50 грн.

Постановою судді Бориспільського міськрайонного суду від 29 жовтня 2014 року, залишеною без змін постановою судді Апеляційного суду Київської області від 19 грудня 2014 року, провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП). Зазначені постанови мотивовані тим, що ОСОБА_2 не змінював напрямок руху автобусу марки «БАЗ», державний номерний знак НОМЕР_2 , його руху був прямолінійним.

Постановою Апеляційного суду Київської області від 07 квітня 2014 року задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 , постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 лютого 2015 року скасовано, провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності закрито з огляду на відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Власником автобуса «БАЗ», державний номерний знак НОМЕР_2 , є ОСОБА_3 .

На підставі договору оренди від 27 листопада 2013 року зазначений автобус знаходився у користуванні ТОВ «Автосервіс».

ТОВ «Автосервіс» уклало з Приватним акціонерним товариством «АСК «ІНГО Україна» договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу «БАЗ», державний номерний знак НОМЕР_2 , на підтвердження чого був виданий поліс № АС/8787615.

06 грудня 2013 року співробітник ТОВ «Автосервіс» у телефонному режимі повідомив про ДТП. На місце ДТП прибув аварійний комісар, який за результатами огляду місця ДТП і пошкоджених автомобілів склав рапорт аварійного комісара.

Заява про виплату страхового відшкодування надійшла від ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «АСК «ІНГО Україна» 27 квітня 2015 року.

У виплаті страхового відшкодування страховиком відмовлено листом від 15 травня 2015 року № 2117 з огляду на закінчення року, у межах якого мала бути подана така заява відповідно до пункту 37.1.4 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 і ОСОБА_7 показали, що 06 грудня 2013 року вони їхали в салоні автобусу марки «БАЗ» і бачили, що цей транспортний засіб рухався по другій смузі руху у напрямку м. Києва. Автобус не змінював напрямок руху та не виїжджав на третю смугу руху, проте автомобіль марки «Toyota», рухаючись по третій смузі руху у попутному напрямку, несподівано змінив напрямок руху праворуч та виїхав на другу смугу руху, внаслідок чого відбулось зіткнення транспортних засобів, після якого автомобіль марки «Toyota» переїхав з третьої у першу смугу руху, де відбулось його зіткнення з вантажним автомобілем марки «Камаз».

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показав, що 06 грудня 2013 року він їхав у салоні на задньому пасажирському сидінні автомобіля марки «Toyota», який рухався по третій смузі руху в напрямку м. Києва. Зазначає, що автобус марки «БАЗ», рухаючись по другій смузі в попутному напрямку, змінив напрямок руху ліворуч і виїхав на третю смугу руху. Внаслідок цього відбулось зіткнення транспортних засобів, після якого автомобіль марки «Toyota» переїхав з третьої на першу смугу руху, де відбулось його зіткнення з вантажним автомобілем марки «Камаз».

Відповідно до висновку транспортно-трасологічного та автотехнічного дослідження від 11 лютого 2014 року № 14619/14620/13-52 ОСОБА_2 міг запобігти зіткненню транспортних засобів, якщо б він виконав вимоги пунктів 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР).

Згідно з висновком комісійного транспортно-трасологічного та автотехнічного дослідження від 15 травня 2014 року №14619/14620/13-52к питання стосовно того, який з транспортних засобів під час руху змінював напрямок: автомобіль марки «Toyota» - праворуч чи автобус марки «БАЗ» - ліворуч, вирішити неможливо.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 1187 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання. зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно із частиною першою статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Юридичною підставою для відшкодування майнової шкоди є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина. Відсутність хоча б одного з цих же елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок, як елемент цивільного правопорушення, виражає зв`язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода наслідком.

На позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц зробила висновок про те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

Приватне акціонерне товариство «АСК «ІНГО Україна» відмовило позивачу у виплаті страхового відшкодування з посиланням на пункт 37.1.4 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»з огляду на те, що позивач подав заяву про відповідну виплату після закінчення річного терміну після ДТП.

Постановою судді Бориспільського міськрайонного суду від 29 жовтня 2014 року, залишеною без змін постановою судді Апеляційного суду Київської області від 19 грудня 2014 року, провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Судами у межах розгляду справи про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за порушення пунктів 10.1, 10.3 ПДР встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не змінював напрямок руху автобусу «БАЗ», яким керував під час зіткнення з автомобілем позивача.

Відповідно до пункту 10.1. ПДР перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. Згідно з пунктом 10.3. ПДР у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися.

Відповідно до частини четвертої статті 61 Цивільного процесуального кодексу України у редакції, чинній на час розгляду справи судами попередніх інстанцій, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, що вирішує справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, суди попередніх інстанціїй дійшли обґрунтованого висновку про відсутність вини ОСОБА_2 у заподіянні шкоди позивачу під час ДТП.

Суди попередніх інстанцій належним чином визначили характер спірних правовідносин, на підставі наявних у справі доказів дійшли правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Доводи касаційної скарги про те, що суди не надали належної оцінки висновку експертного дослідження від 11 лютого 2014 року та поясненням свідків, є безпідставними, оскільки судами належним чином обґрунтовано відхилення зазначених доказів.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржувані судові рішення ухвалено без додержання норм матеріального та порушенням норм процесуального права, а зводяться лише до переоцінки доказів у справі, що відповідно до статті 400 ЦПК України перебуває поза межами повноважень Верховного Суду.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Згідно зі статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та апеляційного суду, та не свідчать про порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки Верховний Суд не змінює судове рішення та не ухвалює нове, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 141, 400, 409, 410, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 11 травня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. О. Кузнєцов
Судді:В. С. Жданова В. М. Ігнатенко С. О. Карпенко М. Ю. Тітов