Справа № 146/588/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" липня 2019 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого-судді Пилипчука О.В.

з участю секретаря Бойко Т.Є.,

представника позивача адвоката Семка В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Томашпіль справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по сплаті аліментів на утримання неповнолітніх дітей та неустойки (пені) від суми несплачених аліментів

Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

25 квітня 2018 року до суду з цією позовною заявою, посилаючись на ст. 192 СК України, звернулася ОСОБА_1 , яка проживає по АДРЕСА_1 , до ОСОБА_2 , який проживає по АДРЕСА_1 , про стягнення із відповідача на її користь заборгованості по сплаті аліментів та пені від суми несплачених аліментів, оскільки відповідач допустив заборгованість по сплаті аліментів.

Даний позов обґрунтовано наступним.

4 листопада 2003 року між позивачкою ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено шлюб, який в подальшому 11 вересня 2017 року було розірвано.

Від спільного проживання сторони мають дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно рішення Томашпільського районного суду з відповідача стягуються аліменти на користь позивачки на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі по 888, 50 грн та на утримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 713 грн, щомісячно до досягнення найстаршою дитиною повноліття, починаючи з дня подачі заяви до суду, а саме з 10 липня 2017 року.

Однак вказане рішення суду відповідач ОСОБА_2 майже не виконував та станом на 19 квітня 2018 року заборгованість відповідача по сплаті аліментів за даним рішенням складає - 16687, 10 грн.

Таким чином позивачка зазначає, що у неї виникло право на стягнення вказаної основної суми заборгованості по сплаті аліментів та неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення в розмірі на загальну суму 4920, 56 грн.

22 січня 2019 року позивачкою ОСОБА_1 подано до суду заяву про збільшення позовних вимог, згідно якої остання просить суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість із виплати аліментів у сумі 16687, 10 грн, пеню за прострочення аліментів за період з липня 2017 року по жовтень 2018 року в розмірі 76432, 23 грн.

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. Ухвалою Томашпільського районного суду від 8 травня 2018 року відкрито загальне позовне провадження у справі, підготовче засідання призначено до розгляду на 12 липня 2018 року.

12 липня 2018 року судове засідання не відбулося в зв`язку з перебуванням головуючого судді на лікарняному, розгляд справи перенесено на 8 листопада 2018 року.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 8 листопада 2018 року підготовче засідання відкладено на 22 січня 2019 року в зв`язку з збільшенням позивачкою позовних вимог.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 22 січня 2019 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду на 26 березня 2019 року.

26 березня 2019 року судове засідання не відбулося в зв`язку з перебуванням головуючого судді у відпустці, розгляд справи перенесено на 16 травня 2019 року.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 16 травня 2019 року відкладено розгляд справи на 21 червня 2019 року, в зв`язку з неявкою відповідача.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 21 червня 2019 року розгляд справи відкладено на 22 липня 2019 року в зв`язку з неявкою відповідача.

Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.

22 липня 2019 року в судове засідання з`явився представник позивачки - адвокат Семко В.М., який позовні вимоги підтримав, просив стягнути з відповідача на користь позивачки заборгованість по сплаті аліментів станом на день розгляду справи та пеню.

Позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, однак направила на адресу суду заяву, згідно якої справу просить розглянути без її участі, питання про розгляд даного позову просить провести з урахуванням заборгованості відповідача по аліментам на даний час відповідно до поданих довідок. До вказаної заяви позивачкою додано розрахунок заборгованості по аліментах станом на 1 травня 2019 року, згідно виконавчого листа № 146/584/18 від 29 січня 2019 року, і згідно виконавчого листа виданого 29 вересня 2017 року № 146/878/17.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, зазначив, що з сумою виниклої заборгованості він згідний та згідний її виплачувати. Пеню не визнав, оскільки нещодавно офіційно влаштувався на роботу, тому не має змоги виплачувати пеню від суми несплачених аліментів.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши їх належність та достовірність, сприяючи всебічному й повному з`ясуванню обставин справи, що має істотне значення для правильного вирішення спору, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Основними засадами судочинства є: законність; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання державного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом; обов`язковість рішень суду. Відповідно ч.3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно ч.1-4 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що згідно рішення Томашпільського районного суду від 11 вересня 2017 року у цивільній справи № 146/878/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, вирішено шлюб між ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований 04 листопада 2003 року у Комаргородській сільській раді Томашпільського району Вінницької області, актовий запис № 6- розірвати. Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителя АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , не працюючого на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 в твердій грошовій сумі по 888 грн. 50 коп., на неповнолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі в розмірі по 713 грн., щомісячно до досягнення найстаршою дитиною повноліття, починаючи з дня подачі заяви до суду, а саме з 10 липня 2017 року. Рішення набрало законної сили 22 вересня 2017 року. ( а.с.5)

На виконання вказаного рішення Томашпільським районним судом Вінницької області 29 вересня 2017 року було видано виконавчий лист № 146/878/17.

Згідно розрахунку заборгованості по виплаті аліментів ОСОБА_2 від 19 квітня 2018 року виданого начальником Томашпільського районного відділу ДВС вбачається, що заборгованість по виплаті аліментів ОСОБА_2 згідно виконавчого листа № 146/878/17 станом на 31 серпня 2018 року становить 16687, 10 грн. (а.с.6)

Як вбачається з довідки від 1 лютого 2018 року, виданої директором ТОВ «Торговий дім «Фінпром» відповідачу ОСОБА_2 згідно договору оренди виплачено орендну плату за 2017-2019 роки в сумі 13500 грн. ( а.с.8)

Згідно розрахунку заборгованості по виплаті аліментів ОСОБА_2 від 6 листопада 2018 року виданого державним виконавцем Томашпільського районного відділу ДВС вбачається, що заборгованість по виплаті аліментів ОСОБА_2 згідно виконавчого листа № 146/878/17 станом на 1 листопада 2018 року становить 24158 грн. (а.с.35)

Згідно розрахунку заборгованості по виплаті аліментів ОСОБА_2 від 10 травня 2019 року виданого державним виконавцем Томашпільського районного відділу ДВС вбачається, що заборгованість по виплаті аліментів ОСОБА_2 згідно виконавчого листа № 146/878/17 станом на 1 травня 2019 року становить 30055,74 грн. (а.с.53)

Декларація з прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, закріплює, що дитина повинна мати можливість користуватися благами соціального забезпечення, повинна бути забезпечена належним харчуванням, житлом, розвагами та медичним обслуговуванням. Найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути головним принципом, і відповідальність за це лежить перш за все на батьках дитини.

Крім того, статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Держава вживає всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За змістом ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно статті 11 ЗУ «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

За змістом частин 1 та 3 ст.195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Згідно ч.1ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Відтак, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Вказаний висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 року по справі №572/1762/15-ц.

Відповідно до висновків Великої Палати ВС, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за такою формулою:

p = (A1 х 1% х Q1) + (A2 х 1% х Q2) + ……. (An х 1% х Qn), де:

p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів (обраховується позивачем на момент пред`явлення позову);

A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед пред`явленням позову;

Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

При розрахунку неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів суд вважає за необхідне виходити з розрахунків заборгованості по аліментах, складених державними виконавцями станом на 10 травня 2019 року відповідно до ч.3 ст. 195 СК України (а.с. 53).

Згідно із вказаним розрахунком розмір заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_2 станом на 10 травня 2019 року становить 30055, 74 грн.

Розрахунок заборгованості по виплаті аліментів ОСОБА_2 від 10 травня 2019 року виданого державним виконавцем Томашпільського районного відділу ДВС згідно виконавчого листа № 146/584/18 (а.с.52), суд не бере до уваги, оскільки на підтвердження вказаної заборгованості позивачем не надано ні рішення ні виконавчого листа про стягнення аліментів на підставі яких виникла зазначена заборгованість.

Отже, станом на 10 травня 2019 року пеня за несвоєчасну сплату аліментів вираховується у розмірі 1% від суми заборгованості по аліментах, помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість та шляхом додавання пені за кожен місяць.

При цьому слід врахувати, що за правилами ч. 1 статті 196 СК України, розмір пені не може перевищувати загального розміру заборгованості по аліментах, а тому з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути 30055, 74 грн. пені за несвоєчасну сплату аліментів в розмірі, що відповідає розміру боргу відповідача по сплаті аліментів, відповідно до наданого державним виконавцем розрахунку, станом на 10 травня 2019 року.

В свою чергу відповідач в судовому засіданні визнав факт заборгованості зі сплати аліментів, але вважав, що розмір пені не підлягає стягненню з нього з врахуванням його матеріального стану, однак на підтвердження цих доводів, відповідач взагалі не надав доказів про майновий стан, що давали б підстави для зменшення розміру пені.

Тобто, вирішуючи питання щодо розміру неустойки за несвоєчасну сплату аліментів, суд виходить насамперед з інтересів дітей, оскільки батько виконує свій обов`язок по утриманню дітей неналежним чином, аліменти в повній мірі не сплачує, внаслідок чого діти не отримували відповідного матеріального забезпечення з боку відповідача.

Що стосується вимоги позивача про стягнення заборгованості по аліментам суд зазначає наступне.

Згідно ч. 3 ст. 195 СК України,- розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Згідно з ч. 8 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження",- спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Таким чином, при відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону України "Про виконавче провадження", а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості. Повторне стягнення з боржника суми, яка має бути ним виплачена у порядку виконання рішення суду про стягнення аліментів недопустиме.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по аліментам.

Відповідно до ч.5 ст.265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат.

Згідно п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів;

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб у місячному розмірі, встановленому законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Ставка судового збору за поданням до суду позовної заяви майнового характеру справляється у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Отже, якщо станом на 1 січня 2019 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 1921 гривень, тому ставка судового збору в даній справі становитиме 768,40 гривень.

Таким чином з ОСОБА_2 підлягає стягненню в дохід держави 768,40 гривень судового збору.

Керуючись ст.ст. 180, 195, 196 Сімейного кодексу України, ст.ст. 3, 10, 11, 76 - 81, 89, 141, 209, 229, 258-259, 263-265 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по сплаті аліментів на утримання неповнолітніх дітей та неустойки (пені) від суми несплачених аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , працюючого водієм в ТОВ "Зернотранс" с. Юрківка Тульчинського району Вінницької області, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 30055, 74 гривень (тридцять тисяч п`ятдесят п`ять гривень 74 копійки).

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по сплаті аліментів відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , не працюючого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 в дохід держави 768, 40 гривень ( сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок) судового збору.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення буде виготовлено 25 липня 2019 року

Суддя: О. В. Пилипчук