УХВАЛА

25 травня 2019 року

м. Київ

справа № 753/19288/14-ц

провадження № 61-9687св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - судді Стрільчука В. А.,

суддів: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Кузнєцова В. О., Олійник А. С., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_7 ,

відповідачі: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_5

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_7 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 липня 2016 року, ухвалене у складі судді Ковальчук Л. М., та ухвалу апеляційного суду Київської області від 16 листопада 2016 року, постановлену колегією у складі суддів: Таргоній Д. О., Гуля В. В., Приходька К. П.,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2014 року ОСОБА_7 звернувся з позовом до ОСОБА_8 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета

спору, - ОСОБА_5 , про відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 13 травня 2015 року замінено відповідача ОСОБА_8 на її спадкоємців - ОСОБА_3 і ОСОБА_4 та ухвалою цього ж суду від 13 травня 2015 року справу передано до Києво-Святошинського районного суду Київської області.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 липня 2016 рокуОСОБА_7 у позові відмовлено.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із недоведеності позивачем належними і допустимими доказами позовних вимог до відповідачів.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 16 листопада 2016 рокуапеляційну скаргу ОСОБА_7 відхилено, рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 липня 2016 рокузалишено без змін з посиланням на відповідність його висновків матеріалам справи, нормам матеріального та процесуального права.

У грудні 2016 року ОСОБА_7 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, у якій просив рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 липня 2016 року і ухвалу апеляційного суду Київської області від 16 листопада 2016 року скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 січня 2016 року відкрито касаційне провадження у справі.

Відповідно до пункту 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діяв в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIIІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою Верховного Суду від 22 квітня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

У справі, яка переглядається, суди встановили, що на день подання ОСОБА_7 позову і відкриття провадження у справі відповідач ОСОБА_8 померла; вимогу до спадкоємців ОСОБА_3 і ОСОБА_4 позивач пред`явив шляхом подання заяви про уточнення позовних вимог.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 31 жовтня 2018 року з підстав, передбачених частиною другою статті 403 ЦПК України, передано на розгляд об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду справу № 185/998/16-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_12 і ОСОБА_15 , законним представником якого є ОСОБА_13 , про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Аналіз ухвали Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 185/998/16-ц свідчить, що Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що у разі смерті фізичної особи-відповідача до звернення позивача до суду і відкриття провадження у справі, така справа не може розглядатися і провадження у справі підлягає закриттю. Залучення до участі у справі правонаступників відповідача, який помер до подання позову, потребує одночасної зміни предмета і підстав позову, оскільки вимоги до боржника і вимоги до його спадкоємців мають різні матеріально-правові підстави, що в свою чергу порушує принцип диспозитивності цивільного процесу, а також суперечить вимогам цивільного процесуального законодавства щодо неможливості одночасної зміни підстав і предмета позову. Проте постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати

від 17 жовтня 2018 року у справі № 630/664/15-ц залишено без змін рішення суду апеляційної інстанції, яким відмовлено у зв`язку з необґрунтованістю у задоволенні вимог до спадкоємців боржника, залучених до участі у справі після встановлення факта смерті боржника до подання позову. Так як Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважав за необхідне відступити від висновку щодо застосування норм права, висловленого Верховним Судом у справі № 630/664/15-ц, справа № 185/998/16-ц передана на розгляд Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

У даній справі суд першої інстанції, встановивши, що відповідач ОСОБА_14 померла до подання цього позову і відкриття провадження у справі, залучив до участі у справі її правонаступників і вирішив справу по суті.

Таким чином, при перегляді рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 липня 2016 року та ухвали апеляційного суду Київської області від 16 листопада 2016 року у цій справі, тлумачення застосування пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України, здійснене Об`єднаною палатою, має правове значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Пунктом 10 частини першої статті 252 ЦПК України встановлено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі.

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу, до закінчення перегляду в касаційному порядку.

За таких обставин касаційний суд дійшов висновку про зупинення провадження у цій справі з власної ініціативи до розгляду об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду справи № 185/998/16-ц.

Керуючись пунктом 10 частини першої статті 252, пунктом 14 частини першої статті 253, статтею 415 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Зупинити касаційне провадження у справі № 753/19288/14-ц за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_5 , про відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за касаційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 16 листопада 2016 року до закінчення розгляду у касаційному порядку об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду справи № 185/998/16-ц.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. А. Стрільчук
Судді: С. О. Карпенко В. О. Кузнєцов А. С. Олійник Г. І. Усик