Справа № 345/58/19
Провадження № 22-ц/4808/973/19
Головуючий у 1 інстанції Мигович О. М.
Суддя-доповідач Ясеновенко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Ясеновенко Л.В.,

суддів: Мелінишин Г.П., Пнівчук О.В.,

секретаря Турів О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області, ухвалене у складі судді Миговича О.М. 27 травня 2019 року в м. Калуші,

в с т а н о в и в :

08 січня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

В заяві зазначив, що з 08 лютого 2007 року він за згодою всіх повнолітніх членів сім`ї ОСОБА_2 , який є його двоюрідним братом, зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 .

За час спільного проживання вони з братом вели спільне господарство, а він особисто купляв продукти, оплачував комунальні послуги та за власні кошти провів ремонт, зокрема, замінив вікна та двері, придбав холодильник, телевізор, пральну машинку та інші побутові речі.

Посилаючись на вищенаведені обставини, ОСОБА_1 просив встановити факт його проживання з ОСОБА_2 однією сім`єю, та вказав, що такий факт необхідний йому для відкриття окремого особового рахунку для сплати комунальних платежів.

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 27 травня 2019 року в задоволенні заяви відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 , суд виходив з того, що ним не подано належних та достатніх доказів на підтвердження факту спільного проживання разом із ОСОБА_2 однією сім`єю та доказів ведення спільного господарства, спільного бюджету та спільних витрат, а також придбання майна в інтересах сім`ї.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на незаконність рішення суду.

Апелянт зазначає, що суд не дав належної оцінки квитанціям про сплату комунальних платежів, з яких вбачається, що наймачем квартири є ОСОБА_2 , а оплата проведена ОСОБА_1 . Також доказами, на думку заявника, є і товарні чеки на придбання ним та ОСОБА_2 з коштів сімейного бюджету металопластикових вікон та балконної рами, ламінату, вхідних дверей, міжкімнатних дверей та замків до них, тобто речей, необхідних для них обох.

Крім того, довідкою ПП «Аваль» підтверджено факт проведення ремонтних робіт та їх оплати, довідкою КП ЖЕО №4 підтверджено їх спільний борг перед постачальною організацією. Також факт спільного проживання підтверджено відповіддю Калуського ВТС на його звернення в інтересах сім`ї щодо припинення надання послуг з водопостачання та водовідведення.

Також ОСОБА_1 вказує на те, що суд безпідставно не взяв до уваги заяву ОСОБА_2 про визнання заявлених вимог про встановлення факту проживання однією сім`єю.

Просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення про задоволення заяви про встановлення факту проживання однією сім`єю.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 зазначив, що він визнає заяву ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився та надіслав заяву, у якій зазначив, що підтримує доводи апеляційної скарги та просив розглядати справу без його участі.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про місце і час розгляду справи.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив про розгляд справи за відсутності сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно п.5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Статтею 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:

- згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

- чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

- встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Конституційний суд України у своєму рішенні від 3 червня 1999 року у справі № 1-8/99 зазначив, що обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто: наявність спільних витрат; спільний бюджет; спільне харчування; купівля майна для спільного користування; участі у витратах на утримання житла, його ремонт; надання взаємної допомоги; наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням; інші обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 з 08.02.2007 року зареєстрований у квартирі АДРЕСА_2 . В цій же квартирі зареєстрований і ОСОБА_2 .

Заявлені вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 ОСОБА_1 мотивував тим, що з лютого 2007 року вони постійно проживали у вказаній квартирі та вели спільне господарство. З жовтня 2012 року ОСОБА_2 проживає в Російській Федерації.

На підтвердження своїх вимог ОСОБА_1 подав копії квитанцій про оплату комунальних послуг, копії товарних чеків на придбання вікон, дверей, замків, довідку ПП «Аваль» про проведення у квартирі ремонту на його замовлення, а також відповіді КП ЖЕО №4 та КП «Водотеплосервіс» на його звернення щодо реструктуризації боргів.

Однак, вищенаведене не є доказом ведення спільного господарства, оскільки подані окремі квитанції про оплату комунальних послуг за 2008-2009 роки не підтверджують факт ведення спільного господарства з лютого 2007 року по січень 2019 року, товарні чеки на придбання дверей, замків до них, ламінату, балконного блоку не доводять, що останні були придбані для ремонту у квартирі проживання заявника, а довідка ПП «Аваль» від 28.12.2018 року про проведення вказаним підприємством ремонтних робіт у квартирі АДРЕСА_2 не є допустимим і достовірним доказом, оскільки не містить підпису директора підприємства ПП «Аваль» та печатки.

Крім того, згідно відповіді КП «Водотеплосервіс» від 25.08.2009 року на звернення ОСОБА_1 щодо не припинення водопостачання, станом на 01.08.2009 року заборгованість за послуги холодного водопостачання становить 1335,81 грн., а за послуги водовідведення - 616,28 грн.(а.с.15) Згідно відповіді цього ж підприємства від 29.07.2009 року на звернення ОСОБА_1 щодо реструктуризації заборгованості, станом на 01.12.2006 року заборгованість, яку можна реструктуризувати становить 2133,17 грн., з якої: 960,36 грн. опалення, 38,81 грн. гаряча вода, 763,98 грн. холодна вода, 370,02 грн. стоки.(а.с.16) А станом на січень 2019 року заборгованість за опалення та підігрів води становить 18 535,23 грн., заборгованість по оплаті за водопостачання - 3466,63 грн., а заборгованість за послуги водовідведення - 1392,17.(а.с.73)

Наявність заборгованості по сплаті комунальних послуг не підтверджує факту ведення спільного господарства, а навпаки свідчить про відсутність здійснення спільних витрат, а відповідно і факту проживання однією сім`єю.

У зв`язку з наведеним, не приймаються до уваги посилання апелянта на квитанції про оплату житлово-комунальних послуг та на товарні чеки щодо придбання ламінату, вікон, дверей та замків, як на докази підтвердження заявлених ним вимог.

Доводи апелянта про те, що суд не дав належної оцінки поданим ним доказам зводяться до необхідності переоцінки доказів, оскільки такі були предметом дослідження суду першої інстанції і суд дав їм оцінку.

Колегія суддів також враховує і ту обставину, що ОСОБА_1 подав заяву про встановлення факту проживання однією сім`єю, зазначивши у заяві про те, що з жовтня 2012 року ОСОБА_2 проживає в Російській Федерації, тобто заявник ствердив, що протягом шести років ОСОБА_2 не проживає у спірній квартирі, а отже відсутній і факт спільного проживання.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновки суду першої інстанції, та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення.

Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищенаведене та положення ст. 375 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Калуського міськрайонного суду від 27 травня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Л.В. Ясеновенко

Судді: Г.П. Мелінишин

О.В. Пнівчук

Повний текст постанови складено 29 липня 2019 року.