Справа № 357/1330/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2019 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Бондаренко О. В.

при секретарі Бондаренко Н. В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів на непрацездатного батька, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом 05.02.2019 року та просив в судовому порядку стягнути з ОСОБА_2 аліменти на його утримання в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з дати подання позову і довічно.

26.02.2019 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області було відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

Позивач ОСОБА_1 та його представник, за довіреністю у справі Звада О.А., повторно в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, причини неявки суд не повідомили, заяву про розгляд справи без участі сторони позивача до суду не подано.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник, адвокат Білоус О.В., в судовому засіданні зазначили, що позовна заява підлягає залишенню без розгляду, в зв`язку з повторною неявкою позивача.

Відповідно до ч.5 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки позивача в судове засідання без повідомлення причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо він нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання, не повідомив про причини неявки та не надав заяви про розгляд справи за його відсутності.

Так, з матеріалів справи вбачається, що позивач повідомлений належним чином, що підтверджено матеріалами справи ( а.с. 24-25, 34,35), повторно не з`явився в судове засідання, яке було призначено на 27.05.2019 року та 24.07.2019 року, про причини неявки суд не повідомив та заяву про розгляд справи без його участі до суду не подав.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Тому, у зв`язку з наведеним положенням п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, яким передбачено, що суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання без поважних причин, повторно не повідомив про причини неявки та від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до правосуддя.

У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» від 15.07.2002 року Європейський суд з прав людини зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

У своєму рішенні у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 року Суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

З аналізу зазначених норм вбачається, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Якщо учасник судового процесу повідомляє суду номери телефонів і факсів, адресу електронної пошти або іншу аналогічну інформацію, він повинен поінформувати суд про їх зміну під час розгляду справи. Положення частини першої цієї статті застосовуються також у разі відсутності заяви про зміну номерів телефонів і факсів, адреси електронної пошти, які учасник судового процесу повідомив суду. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Отже, суд приходить до висновку, що позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів на непрацездатного батька, підлягає залишенню без розгляду.

Відповідно до ч.2 ст. 257 ЦПК України позивач має право звернутися до суду повторно після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду.

Керуючись ст.ст. 257, 353 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ,РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ), про стягнення аліментів на непрацездатного батька, залишити без розгляду.

Позивач має право звернутися до суду повторно, після усунення умов, що були підставою для залишення позовної заяви без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Ухвала складена 24.07.2019 року.

СуддяО. В. Бондаренко