ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 593/1757/18Головуючий у 1-й інстанції Данилів О.М.
Провадження № 22-ц/817/690/19 Доповідач - Сташків Б.І.
Категорія - 331080000
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2019 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Сташків Б.І.

суддів - Хома М. В., Щавурська Н. Б.,

за участю секретаря Сович Н.А.

та сторін: представників Бережанської міської ради Тернопільської області Ковадло Н.М., Загнійної І.В., Гончара П.В., представників рятувально- водолазної служби Тернопільської області Козака В.І.,Шуль В.М., Герасимів С.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі цивільну справу № 593/1757/18 за апеляційною скаргою рятувально-водолазної служби Тернопільської області на рішення Бережанського районного суду Тернопільської області від 28 грудня 2018 року, ухваленого суддею Данилів О.М., у справі за заявою Бережанської міської ради Тернопільської області про передачу безхазяйного нерухомого майна у комунальну власність ,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2018 року Бережанська міська рада Тернопільської області звернулася до суду із заявою про передачу безхазяйного нерухомого майна у комунальну власність, а саме: нежитлові будівлі - рятувально-водолазну станцію площею 206.7кв.м., що знаходиться на АДРЕСА_1 . АДРЕСА_2 .

В обґрунтуванні даної заяви, заявник вказував, що на території Бережанської міської ради було виявлено вказане нерухоме майно, а так як 11 травня 2017 року державним реєстратором дане майно було взято на облік як безхазяйне про що зроблено оголошення у засобах масової інформації та з часу взяття на облік власник вказаного майна не виявлено, просив визнати нерухоме майно: нежитлові будівлі - рятувально-водолазну станцію площею 206.7кв.м., що знаходиться на АДРЕСА_1 м. Бережанах безхазяйним.

Рішенням Бережанського районного суду Тернопільської області від 28 грудня 2018 року заяву Бережанської міської ради Тернопільської області задоволено.

Передано у комунальну власність територіальній громаді м. Бережани , сіл Лісники та Рай в особі Бережанської міської ради безхазяйне нерухоме майно, а саме: нежитлові будівлі рятувально - водолазної станції загальною площею 206,7 кв.м.: гараж (літера Б) площею 69.7 кв.м. (приміщення (1-1) площею 47.1 кв.м., приміщення (1-2) площею 12,5 кв.м., приміщення (1-3) площею 10,1 кв. м) та рятувальну станцію (літера А) площею 137 кв.м. (підвал (1) площею 14,5 КВ..М., коридор (1-1) площею 12,2 кв.м., приміщення (1-2) площею 4 кв.м., приміщення (1-3) площею 2 кв.м, приміщення (1-4) площею 3,1 кв.м., приміщення (1-5) площею 17,3 кв.м. , приміщення (1-6) площею 21,3 кв.м., приміщення (1-7) площею 10,6 кв.м., приміщення (1-8) площею 10,4 кв.м., приміщення (1-9) площею 10,3 кв.м., приміщення (1-10) площею 31,3 кв.м. ) за адресою: АДРЕСА_2 .

Не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, від рятувально- водолазної служби Тернопільської області поступила апеляційна скарга, в якій скаржник просить скасувати рішення суду, витрати пов`язані із виготовленням незаконної документації Бережанською міською радою залишити за відповідачем.

У доводах апеляційної скарги зазначає, що майно яке передано у комунальну власність не можна вважати безхазяйним, оскільки працівники рятувально- водолазної служби Тернопільської області починаючи з 1969 року по даний час продовжують працювати та користуватися не житловими приміщеннями, що були передані міській раді.

Скаржник зазначає, що 20 жовтня 2007 року в Бережанському бюро технічної інвентаризації рятувально водолазна служба Тернопільської області виготовила інвентарну справу на нерухоме майно станції. Вказує, що у зв`язку із незадовільним фінансовим становищем, служба не змогла на всіх станціях виготовити державні акти на право постійного користування земельними ділянками, однак підтверджуючими документами вважають рішення сесій міських рад про виділення земельних ділянок під будівництво та обслуговування будівель та структурних підрозділів, які діють з 1967 року на території Тернопільської області.

Також, скаржник вказує, що Бережанській міській раді було відомо про те, що рятувальна служба користується спірними нежитловими приміщеннями, оскільки служба неодноразово зверталася до Бережанської міської ради про виділення їм коштів на підтримку обласної програми з організації рятування людей на водних об`єктах області та про паспортизацію міського пляжу біля рятувальної станції.

У судовому засіданні представники рятувально-водолазної служби Тернопільської області Козак В.І.,Шуль В ОСОБА_1 , ОСОБА_2 С.П. підтримали подану апеляційну скаргу , просили її задовольнити з підстав викладених в ній.

Представники Бережанської міської ради Тернопільської області Ковадло Н.М., ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . Заперечили проти поданої апеляційної скарги, просили її залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача,пояснення сторін, перевіривши матеріали справ, доводи, зазначені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства, які є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно з пунктом 8 частини третьої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Конституційний Суд України у Рішенні від 11 грудня 2007 року № 11-рп/2007 (справа № 1-33/2007 за конституційним зверненням громадянина) зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

Конституційні гарантії захисту прав і свобод людини і громадянина в апеляційній та касаційній інстанціях конкретизовано в главах 1, 2 розділу V ЦПК України 2004 року, де врегульовано порядок і підстави для апеляційного та касаційного оскарження рішень і ухвал суду в цивільному судочинстві.

Відповідно до частини першої статті 292 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

За змістом цієї статті право на апеляційне оскарження мають особи, які не брали участі у справі, проте ухвалене судове рішення завдає їм шкоди, що виражається в несприятливих для них наслідках.

З урахуванням наведеного, рятувально-водолазна служба Тернопільської області має право на оскарження судового рішення.

Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і дотримання норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеного цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Проте таким вимогам закону судове рішення не відповідає.

Ухвалюючи рішення про задоволенні заяви Бережанської міської ради про передачу безхазяйного нерухомого майна у комунальну власність , суд першої інстанції виходив із того, що воно є безхазяйним, оскільки з часу взяття вказаного нерухомого майна на облік про що було опубліковано оголошення в засобах масової інформації минув рік, однак до теперішнього часу ніхто права на нього не заявив.

Колегія суддів не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, оскільки вони не відповідають обставинам справи.

Суд першої інстанції інстанції розглядаючи заяву Бережанської міської ради, не виконав вимог частини четвертої статті 315 та частини шостої статті 294 ЦПК України, відповідно до яких, якщо під час розгляду цивільної справи у порядку окремого провадження суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання чи може ця заява розглядатися в порядку окремого провадження, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, за власною ініціативою витребувати необхідні докази, залучити до участі зацікавлених осіб. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 ЦК України).

Відповідно до частини п`ятої статті 11 ЦК України цивільні права можуть виникати з рішення суду лише у випадках, установлених актами цивільного законодавства. Зокрема, відповідно до статті 335 ЦК України про передачу за рішенням суду в комунальну власність безхазяйної нерухомої речі.

Цих обставин та норм чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд першої інстанції не дотримався.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно акту №3/2017 від 06 травня 2017 року комісією із числа посадових осіб Бережанської міської ради створеною на підставі розпорядження міського голови № 243 від 06 травня 2017 року, проведено роботу щодо виявлення безгосподарного майна на території Бережанської міської ради, що включає - нежитлові будівлі рятувально - водолазної станції загальною площею 206,7 кв.м.. Даний об`єкт складається із двох приміщень: гаража (літера Б) площею 69.7 кв.м, (приміщення (1-1) площею 47.1 кв.м., приміщення (1-2) площею 12,5 кв.м., приміщення (1-3) площею 10,1 кв. м. та рятувальної станції (літера А) площею 137 кв.м. (підвал (1) площею 14,5 кв.м., коридор (1-1) площею 12,2 кв.м., приміщення (1-2) площею 4 кв.м., приміщення (1-3) площею 2 кв.м, приміщення (1-4) площею 3,1 кв.м., приміщення (1-5) площею 17,3 кв.м. , приміщення (1-6) площею 21,3 кв.м., приміщення (1-7) площею 10,6 кв.м., приміщення (1-8) площею 10,4 кв.м., приміщення (1-9) площею 10,3 кв.м., приміщення (1-10) площею 31,3 кв.м.). Дане майно знаходиться в АДРЕСА_2 .

На замовлення Бережанської міської ради Бережанської обласним комунальним міжрайонним бюро технічної інвентаризації виготовлено матеріали технічної інвентаризації вказаного об`єкту.

Згідно заяви Бережанської міської ради, як органу місцевого самоврядування, у відповідності до п.п.82-88 Порядку держаної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015року № 1127 органом державної реєстрації вказаний об`єкт нерухомості взято на облік як безхазяйне нерухоме майно та видано Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

04 грудня 2017 року Бережанською міською радою про виявлення та взяття на облік вказаного нерухомого майна як безхазяйного розміщено оголошення на офіційному сайті міської ради та опубліковано оголошення у друкованих засобах масової інформації, а саме: в районній газеті «Бережанської Віче» під № 33.

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид не позовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з п.7 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність.

Таким чином, у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

З доводів апеляційної скарги вбачається, що працівники рятувально-водолазної служби Тернопільської області користуються нежитловими приміщеннями,які знаходяться по вул. Набережна,8 м. Бережани з 1969 року по теперішній час. На підтвердження вказаних обставин скаржником надано суду копію рішення виконкому Бережанської міської ради від 29 червня 1971 року № 194 , на підставі якого рятувальній службі виконком міської ради виділив земельну ділянку під будівництво службового приміщення рятувального поста по вул. Набережній в м. Бережани розміром 400 кв.м. У вказаному рішенні вбачається схема рятувального поста станції. Також, скаржником надано копію накладної, платіжного доручення, зведеного оціночного акту з виготовлення інвентарної справи на нерухоме майно, яке знаходиться в АДРЕСА_2 . Окрім того, надано копію інвентарної картки обліку основних засобів в бюджетних установах , копію інвентарної картки основних засобів на 1980 рік; копію відомості нарахування амортизації на основні засоби рятовально- водолазної служби; копію інвентаризації основних засобів на Бережанській рятувально- водолазній службі.

Таким чином, надані скаржником документи дають підстави вважати, що нежитлові приміщення, які Бережанська міська рада Тернопільської області просила передати у комунальну власність не є безхазяйним.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що рятувальна водолазна служба неодноразово зверталася до Бережанської міської ради із проханням виділити їм кошти з метою утримання рятувально - водолазної служби , придбання водолазного спорядження, плавзасобів, рятувальних засобів. Згідно листа №215 від 25 жовтня 2016 року рятувальна водолазна служба просила передбачити кошти на кожен поточний рік в місцевому бюджеті для забезпечення рятувальної служби .

Відповідно до листа № 147 від 26 травня 2016 року рятувально-водолазна служба Тернопільської області зверталась до Бережанської міської ради з проханням визначити місце масового відпочинку населення , тобто паспортизувати пляж в м. Бережани на водному об`єкті в місці розташування і в зоні дії Бережанської рятувально- водолазної станції, що буде відповідати розпорядженню Президента України від 14 липня 2001 року № 190/2001-рп Про невідкладні заходи щодо запобігання загибелі людей на водних об`єктах, Постанови Кабінету міністрів України від 06.03.2002 року № 264 Про затвердження Порядку обліку місць масового відпочинку населення на водних об`єктах України.

Також, згідно листів від 29 березня 2017 року за № 132 , від 27 березня 2018 року за № 61, 17 жовтня 2018 року за № 227 рятувально- водолазна служба зверталася із проханням надати кошти для фінансування рятувальної служби.

Вищенаведені обставини свідчать про те, що заявнику Бережанській міській раді було відомо про користування рятувально- водолазною службу нежитловими приміщеннями, які знаходяться у АДРЕСА_2 , по АДРЕСА_1 , однак в якості заінтересованої особи при розгляд судом заяви про передачу нежитлових приміщень у комунальну власність залучено не було.

Колегія суддів вважає, що зазначені скаржником обставини щодо його права користування спірним майном свідчить про те, що під час розгляду даної справи у порядку окремого провадження виник спір про право, який повинен вирішуватися судом в порядку, визначеному розділом ІІІ ЦПК України ("Позовне провадження").

Відповідно до ч.6 ст.294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Виходячи із зазначеного, суд може виявити наявність спору про право як на стадії відкриття провадження, так і в процесі розгляду справи.

Доводи заявника в апеляційній інстанції про те, що Бережанська рятувально -водолазна станція є громадською організацією, вона не фінансується з державного бюджету і їм не передавалися основні засоби, не заслуговують на увагу, оскільки постановою № 494 Ради Міністрів Української РСР від 14 червня 1966 року рятувальну службу комітету ДТСААФ передано Міністерству комунального господарства УРСР з фонду заробітної плати, службовими, складськими і підсобними приміщеннями, яка в подальшому за постановою Ради Міністрів УРСР № 199 від 25 липня 1988 року передано організації рятувальної служби на воді Республіканському товариству рятування на воді .

Розпорядженням РМ УРСР № 472-р від 02 листопада 1988 року Мінфіну УРСР доручено передбачити в проектах державного бюджету асигнування Республіканському товариству рятування на воді УРСР цільовим призначенням для фінансування організації рятувальної служби.

На підставі цих постанов розроблено Положення про рятувально-водолазну службу в Тернопільській області, яке затверджено від 26 вересня 2015 року.

Колегія суддів вважає, що доводи заявника про те, що власника не житлового приміщення по АДРЕСА_2 не було встановлено є надуманими, оскільки такі доводи спростовуються представленими доказами рятувально- водолазної служби Тернопільської області.

В суді апеляційної інстанції представник Бережанської міської ради подала Акт обстеження технічного стану не житлової будівлі по АДРЕСА_1 . АДРЕСА_2 , яким підтверджується що дані приміщення використовуються рятувально- водолазною службою Тернопільської області. Спірна будівля не перебуває на балансі рятувально- водолазної служби, що підтверджується поданими відомостями про нарахування амортизації на основні засоби за 2018 рік, інвентаризаційний опис необоротних активів (основних засобів).

Відсутність свідоцтва права власності на не житлове приміщення не може свідчити про статус його як безхазяйного майна.

Такі висновки містяться у постанові Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року у справі №599/1050/17.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів вважає, що судом безпідставно в порядку окремого провадження розглянуто справу, в якій наявний спір про матеріальне право.

Відповідно до ч.1 ст.377 ЦПК України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

За таких обставин ухвалене в справі судове рішення підлягає скасуванню з підстав, передбачених ст.377 ЦПК України, із залишенням заяви керівника Чортківської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Джуринської сільської ради Чортківського району Тернопільської області без розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 377, 381, 382, ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу рятувально-водолазної служби Тернопільської області задовольнити.

Рішення Бережанського районного суду Тернопільської області від 28 грудня 2018 року скасувати, а заяву Бережанської міської ради Тернопільської області про передачу безхазяйного нерухомого майна у комунальну власність залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного тексту постанови 22 липня 2019 року.

Головуючий: Сташків Б.І.

Хома М.В.

Судді: Щавурська Н.Б.