Справа № 646/7680/18
№ провадження 2/646/692/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.06.19 року м.Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Шелест І.М.,

за участі секретаря Волошко К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом та просила суд визнати за нею право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 56,8 кв.м, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позову зазначила, що позивач є громадянкою України, але з 2000 року її постійним місцем мешкання є Німеччина місто Дюссельдорф. Раніше позивач мешкала в м. Харкові у квартирі АДРЕСА_1 . Трикімнатна квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 була приватизована позивачем, її матір`ю ОСОБА_3 , чоловіком позивача ОСОБА_4 та сином ОСОБА_2 . На їхнє ім`я органом приватизації науково-виробничого об`єднання «Турбоатом» було видано 03 березня 1997 року свідоцтво про право власності на житло на підставі розпорядження № 860 від 20 лютого 1997 року, яке зареєстроване в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 11.03.1997 року за реєстровим номером В-28005. У свідоцтві про право власності на житло від 03.03.1997 року, виданого відділом приватизації НПО «Турбоатом» на квартиру АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 загальна площа квартири вказана 80,7 кв.м. Проте, у зв`язку з уточненням поточної інвентаризації квартири від 24.10.2018, загальна площа квартири склала 80,9 кв.м. Дана похибка у розмірах виникла у зв`язку з тим, що техніком були використані нові технічні засоби обстеження. Із нового технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1 вбачається, що квартира 3-кімнатна, загальною площею 80,9 кв.м., житловою 56,8 кв.м. ІНФОРМАЦІЯ_2 2001 ІНФОРМАЦІЯ_1 у ФРГ м. Дюссельдорф померла мати позивача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка м. Херсон, громадянка України. Після її смерті, залишилась ј частина квартири АДРЕСА_1 , єдиною спадкоємицею першої черги є позивач, так як на момент смерті померла була вдовою ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 . У результаті приватизації квартири АДРЕСА_1 , частки співвласників стали складати ј ОСОБА_1 , ј ОСОБА_6 , ј ОСОБА_4 , ј ОСОБА_2 . У зв`язку з тим, що на момент смерті матері, ще не був прийнятий Закон України «Про міжнародне приватне право», позивач по діючому законодавству України, у 6-ти місячний строк, а саме: 24 жовтня 2001 року, звернулася у Першу Харківську державну нотаріальну контору про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 . Крім того, позивач вступила у фактичне керування та розпоряджання спадковим майном, зберігає та у належному стані, сплачує весь час квартирну плату та комунальні послуги. Щорічно приїжджає до м. Харків та декілька неділь мешкає у квартирі. На даний час, виникла необхідність оформити своє законне право на спадщину документально. Позивач звернулася до Першої Харківської державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право власності у порядку спадкування по закону після смерті матері, однак 22 червня 2018 року отримала Постанову про відмову у здійсненні нотаріальних дій з посиланням, що місцем відкриття спадщини є постійне місце проживання спадкодавця ОСОБА_3 , а саме Німеччина м. Дюссельдорф, де вона померла, тому видати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно в м. Харкові неможливо. Нотаріус відмовляє позивачу в оформленні спадщини на підставі ст. 71 Закону України «Про міжнародне приватне право» спадкування нерухомого майна регулюється правом держави, на території якої знаходиться це майно, а майна, яке підлягає державній реєстрації в Україні, - правом України. Тому позивач вимушена звернутись до суду, оскільки інакше не може реалізувати своє законне право на спадкове майно.

Представник позивача адвокат Усова В.Л. в своїй заяві до суду просила позов задовольнити, справу розглянути в її відсутність.

Відповідач в судове засідання не з`явився, але надіслав заяву, в якій просив справу розглянути в його відсутність, так як він не заперечує проти задоволення позову.

Визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права чи свободи інших осіб, а тому приймається судом.

Суд, дослідивши письмові матеріали, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_6 народилася позивач ОСОБА_1 , яка є громадянкою України та мешкає з 2000 року у м. Дюссельдорф, Німеччина, що підтверджується копією закордонного паспорту на імя ОСОБА_1 (а.с. 27)

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 належить ОСОБА_1 та членам сімї : ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , видане свідоцтво Відділом приватизації науково-виробничого об`єднання «Турбоатом» 03 березня 1997 року на підставі розпорядження № 860 від 20 лютого 1997 року (а.с. 5) та яке зареєстроване в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 11.03.1997 року за реєстровим номером В-28005 (а.с. 7-8).

У свідоцтві про право власності на житло від 03.03.1997 року, виданого відділом приватизації НПО «Турбоатом» на квартиру АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 загальна площа квартири вказана 80,7 кв.м. Проте, у зв`язку з уточненням поточної інвентаризації квартири від 24.10.2018, загальна площа квартири склала 80,9 кв.м. Дана похибка у розмірах виникла у зв`язку з тим, що техніком були використані нові технічні засоби обстеження. Із нового технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1 вбачається, що квартира 3-кімнатна, загальною площею 80,9 кв.м., житловою 56,8 кв.м.

ІНФОРМАЦІЯ_2 2001 ІНФОРМАЦІЯ_3 у ФРГ м. Дюссельдорф померла мати позивача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка м. Херсон, громадянка України, що підтверджується свідоцтвом про смерть № 2993/2001 та його перекладом на українську мову (а.с. 11-12).

На підтвердження прийняття спадщини позивач ОСОБА_1 подала заяву 24.10.2001 до Першої Харківської державної нотаріальної контори (а.с. 9)

Після смерті матері позивача, залишилась ј частина квартири АДРЕСА_1 , єдиною спадкоємицею першої черги є позивач ОСОБА_1 , так як на момент смерті померла була вдовою ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 (а.с. 17)

Відповідач по справі ОСОБА_2 є співвласником квартири АДРЕСА_1 , а також є онуком спадкодавця ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , де батьками значаться ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , та свідоцтвом про народження ОСОБА_1 , де батьки позивача: ОСОБА_5 та ОСОБА_7 (а.с.18,23).

Встановлено, що нотаріусом Першої Харківської державної нотаріальної контори Цукановою О.В. 22 червня 2018 року ухвалено Постанову про відмову у здійсненні нотаріальних дій з посиланням, що місцем відкриття спадщини є постійне місце проживання спадкодавця ОСОБА_3 , а саме Німеччина м. Дюссельдорф, де вона померла, тому видати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно в м АДРЕСА_3 Харкові неможливо (а.с. 10).

Згідност. 1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За правилами ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Зі змісту ч. 1ст. 1222 ЦК України слідує, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини.

Відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

На підставі ст. 1221 ЦК України, п.1.12 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця відповідно до ст. 29 ЦК України.

Позивач ОСОБА_1 проживала в м. Дюссельдорф Німеччина, але при цьому мала майно на території України житловий будинок АДРЕСА_1 .

Якщо спадкодавець, якому належало майно на території України мав останнє місце проживання на території іноземної держави, місце відкриття спадщини визначається на підставі Закону України «Про міжнародне приватне право».

Згідно ст. 71 Закону України «Про міжнародне приватне право» спадкування нерухомого майна, що підлягає державній реєстрації регулюється правом держави, на території якої знаходиться це майно, а майно, яке підлягає державній реєстрації в Україні, - правом України.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5Прикінцевих та перехідних положень ЦК.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житло. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. У відповідності до ч.1ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008р.№ 7 у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті 370, частина друга статті 372 ЦК) ( 435-15 ). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008р.№ 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження наданими суду письмовими доказами та вимоги щодо визнання права власності по закону за ОСОБА_1 на ј частину квартири АДРЕСА_1 після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 підлягають задоволенню повністю.

Керуючись ст.ст.4,12,13,81,133,141,259,263,264,265 ЦПК України, ст.ст.328,1216,1217,1218,1221,1222,1262,1268,1270 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008р. № 7, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ідн. НОМЕР_3 право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 56,8 кв.м, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Відповідно до вимог п.15 Перехідних положень ЦПК України( в ред. з 15.12.2017 року) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Червонозаводський районний суд м. Харкова, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст виготовлений 05.07.2019.

Суддя: І.М. Шелест