Єдиний номер справи 488/1761/17
Провадження 22-ц812/1227/19 Головуючий по 1 інстанції Селіщева Л.І.
Головуючий і доповідач по 2 інстанції Колосовський С.Ю.
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

24 липня 2019р. м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

Колосовський С.Ю., Локтіонова О.В., Ямкова О.О.,

секретар судового засідання - Андрієнко Л.Д.,

за участі: представника позивача Гофман О.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»

на рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 18 лютого 2019р.

за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановила:

У травні 2017р. ПАТ «Державний ощадний банк України» пред`явив позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позивач зазначав, що 03 квітня 2008р. уклав з відповідачем кредитний договір, за умовами якого надав останній 415000 грн. під 16,5% річних до 02 квітня 2017р.

Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 01 жовтня 2009р. з ОСОБА_1 на користь банку стягнуто 462826 грн. заборгованості за кредитним договором від 03 квітня 2008р. станом на 04 червня 2009р., яка складається: 415000 грн. - основний борг, 454670,89 грн. - відсотки, 2155,57 грн. - пеня.

З 04 червня 2009р. по 31 грудня 2011р. банк продовжував здійснювати нарахування відсотків за умовами кредитного договору.

Посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором, позивач просив стягнути 642943,45 грн. заборгованості станом на 12 квітня 2017р., яка складається: 175346,47 грн. - відсотки, 6225 грн. - комісія, 243520,04 грн. - пеня, 193771,93 грн. - втрати від інфляції від прострочених сум заборгованості по відсоткам, 24080,01 грн. - 3% річних від прострочених сум заборгованості по відсоткам.

Рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 18 лютого 2019р. у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на незаконність рішення суду в частині відмови в задоволенні вимог про стягнення втрати від інфляції, 3 % річних та просив стягнути відповідно 215719,55 грн. і 23000,53 грн.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - зміні з наступних підстав.

Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, 03 квітня 2008р. між ПАТ «Державний ощадний банк України» і ОСОБА_1 укладено кредитний договір, за умовами якого остання отримала 415000 грн. під 16,5% річних до 02 квітня 2017р.

Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 01 жовтня 2009р. з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» стягнуто 462826 грн. заборгованості за кредитним договором від 03 квітня 2008р. станом на 04 червня 2009р., яка складається: 415000 грн. - основний борг, 454670,89 грн. - відсотки, 2155,57 грн. - пеня.

З 04 червня 2009р. по 31 грудня 2011р. позивач продовжував здійснювати нарахування відсотків за умовами кредитного договору від 03 квітня 2008р.

З наданого ПАТ «Державний ощадний банк України» слідує, що станом на 12 квітня 2017р. ОСОБА_1 має 642943,45 грн. заборгованості, яка складається: 175346,47 грн. - відсотки, 6225 грн. - комісія, 243520,04 грн. - пеня, 193771,93 грн. - втрати від інфляції від прострочених сум заборгованості по відсоткам, 24080,01 грн. - 3% річних від прострочених сум заборгованості по відсоткам.

Відмовляючи у задоволенні вимог про стягнення заборгованості по відсоткам, комісії, пені, суд виходив з того, що позивач звернувшись з вимогами до позичальника про дострокове повернення кредиту в цілому тим самим змінив строк виконання кредитних зобов`язань, а тому після закінчення строку кредитування нарахування процентів, пені припиняється.

Рішення суду в частині відхилення вимог про стягнення заборгованості по відсоткам, комісії, пені не є предметом перевірки на його законність і обґрунтованість в апеляційному порядку на підставі ч.1.ст. 367 ЦПК.

Зі змісту позовної заяви слідує, що підставою позовних вимог про стягнення втрат від інфляції та 3 % річних слугували прострочені суми заборгованості по відсоткам, які нараховувались після закінчення строку кредитування по кредитному договору від 03 квітня 2008р.

Враховуючи те, що суд першої інстанції відмовив у задоволенні вимоги про стягнення заборгованості по відсоткам і з цим позивач погодився, то відсутні підстави й для задоволення похідних вимог про стягнення втрат від інфляції та 3 % річних, які нараховувались саме із боргу по відсоткам.

Вимоги в апеляційній скарзі про стягнення 215719,55 грн. втрат від інфляції та 23000,53 грн. 3 % річних свідчать про зміну позивачем підстав позову, так як пов`язуються із застосуванням положень ст.625 ЦК вже до непогашеної заборгованості, яку було стягнуто за рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 01 жовтня 2009р. по справі №2-1445/2009.

Проте в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (ч.6 ст.367 ЦПК).

В той же час в мотивувальній частині рішення судом зазначено про часткову обґрунтованість позовних вимог, відмову в задоволенні позову одночасно як за безпідставністю, так і у зв`язку із пропуском строку позовної давності.

Оскільки такі висновки по тексту рішення повторюються неодноразово і по своїй суті є взаємовиключними, то рішення суду в силу п.4 ч.1 ст.376 ЦПК підлягає зміні із зазначення, що юридичним підґрунтям для відхилення вимог про стягнення втрат від інфляції та 3 % річних є їх безпідставність з виключенням висновку про часткову обґрунтованість цих вимог.

Керуючись ст.ст.367,374-376,382 ЦПК, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» задовольнити частково.

Рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 18 лютого 2019р. змінити, зазначивши, що юридичним підґрунтям для відхилення вимог про стягнення втрат від інфляції та 3 % річних є їх безпідставність та виключивши з рішення суду висновок про часткову обґрунтованість цих вимог.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів лише у випадках, передбачених ст.389 ЦПК.

Повний текст постанови виготовлено 24 липня 2019р.

Головуючий: Судді: