Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2019 року м. Василівка

Василівський районний суд Запорізької області у складі: головуючого судді Нікандрової С.О., за участю секретаря судового засідання Гончарової К.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Василівської державної нотаріальної контори, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про зняття арешту з майна,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Василівської державної нотаріальної контори Запорізької області про зняття арешту з майна, в якому просить зняти арешт з належного на праві власності ОСОБА_4 нерухомого майна, а саме: житлового будинку АДРЕСА_1 на який накладено обтяження у вигляді заборони (архівний запис), зареєстровано 30.05.2005 року за №2022418 реєстратором Василівська державна нотаріальна контора. В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що 18 квітня 1974 року він уклав шлюб з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюб зареєстровано у Будинку урочистої реєстрації шлюбів у місті Запоріжжя, про що зроблено актовий запис за № 975. У шлюбі народилися діти ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Під час перебування у шлюбі, позивач ОСОБА_1 з дружиною ОСОБА_4 отримали земельну ділянку для будівництва житлового будинку, на якій його й побудували. 13.10.2005 року отримали свідоцтво про право власності на нерухоме майно (свідоцтво Серія НОМЕР_1 ) та витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно (серія НОМЕР_2 ). Крім того, ними було оформлено технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок. За взаємної згоди між ним та дружиною, документи пов`язані з правом власності, оформили на дружину, тобто ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла у віці 57 років. Після смерті дружини, позивач разом з дітьми звернувся до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини. Під час оформлення документів пов`язаних з прийняттям спадкового майна, позивачу стало відомо про обмеження: заборону (архівний запис); реєстраційний номер обтяження: 2022418; зареєстровано: 30.05.2005 10:15:50 за №2022418 реєстратором: Василівська державна нотаріальна контора, об`єкт обтяження: будинок, адреса: АДРЕСА_1 ; власник: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , причина відсутності коду: архівний запис. Тобто стало відомо про наявність обмежень (заборону) на належний позивачу та його померлій дружині житловий будинок. При цьому власниками будинку зазначено зовсім сторонніх людей, яких він навіть не знає та не мав гадки про їх існування. У зв`язку з чим, позивач ОСОБА_1 просить зняти арешт на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 05 липня 2019 року відкрито провадження у даній цивільній справі, та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, але від представника позивача адвоката Мовчана О.Г. надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, та просять задовольнити.

Представник відповідача Василівської державної нотаріальної контори Запорізької області в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву, у якій просить розглядати справу без їх участі, проти позовних вимог не заперечують.

Третя особи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, але надали суду заяву, у якій просить розглядати справу без їх участі, проти задоволення позовних вимог не заперечують.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Вивчивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до свідоцтва про право власності серії НОМЕР_1 від 13.10.2005 року виданого Василівською міською радою, власником домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_4 (а.с.12).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 виданого Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області від 05.04.2010 року, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.11).

Згідно листа приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Чернявського В.В. №688/01-16 від 29.09.2018 року, на підставі спадкової справи №13 за 2010 рік після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 , спадкоємцями, які звернулися з заявою про прийняття спадщини є: ОСОБА_3 , 1974 року народження, ОСОБА_2 , 1977 року народження. Також є переживший чоловік померлої ОСОБА_1 , 1953 року народження. Який має право на Ѕ частку в спільному майні подружжя.

З Інформаційної довідки №135221809 від 22.08.2018 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, що домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_1 від 13.10.2005 року Василівської міської ради зареєстровано на праві приватної власності за ОСОБА_4 , в Розділі Відомості з Єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єкті нерухомого майна зареєстровано обтяження, а саме: заборона (архівний запис), реєстраційний номер обтяження 2022418 від 30.05.2005 року, зареєстрованої реєстратором: Василівською державною нотаріальною конторою, підстава обтяження договір застави, б/н, Василівська держнотконтора, власник ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (а.с.19).

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а, відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно ч. 1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Ст.391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 386 ЦК України встановлено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

При цьому суд враховує, що згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «East/West Alliance Limited» проти України» , яке набрало статусу остаточного 02.06.2014 р., в п. 167 рішення Суд наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним. Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля.

У п. 168 Суд також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар. Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти.

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний» «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. Якщо хоча б одного із цих критеріїв не додержано, Європейський суд з прав людини констатує у такому випадку порушення статті 1 Першого протоколу.

Законність означає, що втручання держави у право власності особи повинно здійснюватися на підставі закону - нормативно-правового акту, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм. Сам лише факт, що правова норма передбачає більш як одне тлумачення, не означає, що закон не передбачуваний. Сумніви щодо тлумачення закону, що залишаються, враховуючи зміни в повсякденній практиці, усувають суди в процесі здійснення правосуддя.

Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу, при визначенні якого Європейський суд з прав людини надає державам право користуватися «значною

свободою (полем) розсуду». Втручання держави в право на мирне володіння майном може бути виправданим за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності.

Принцип «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення (обгрунтованої пропорційності) між метою, що передбачає для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотримано, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар».

Судом встановлено, що підстава накладення арешту на майно позивача відсутня, будь-які виконавчі провадження, за якими позивач є боржником, відсутні, однак 30.05.2005 року Василівською державною нотаріальною конторою Запорізької області в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зареєстроване обтяження нерухомого майна позивача у вигляді заборони, що перешкоджає позивачеві як власникові майна здійснювати всі повноваження власника. Таким чином, виходячи із встановлених обставин, вбачається невідповідність заходу втручання держави в право власності ОСОБА_1 критеріям втручання в право особи на мирне володіння майном, сформованим у сталій практиці Європейського суду з прав людини. За таких обставин, суд приходить до висновку, що є підстави для зняття арешту з належного заявнику майна в судовому порядку, згідно ч.5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження».

Керуючись ст.ст.259, 263-265, 274, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Василівської державної нотаріальної контори, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про зняття арешту з майна задовольнити.

Зняти арешт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить на праві власності ОСОБА_4 , зареєстрований в Єдиному державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна у вигляді заборони (архівний запис), реєстраційний номер обтяження 2022418 від 30.05.2005 року, реєстратор: Василівська державна нотаріальна контора, підстава обтяження договір застави, б/н, Василівська держнотконтора, власник ОСОБА_6 , ОСОБА_7 . Додаткові дані архівний номер 823845ЯФЗ105, архівна дата 14.08.1999, дата виникнення 29.06.1989, № реєстра 25973-313, внутр. №6D01392F29F03130384F, коментар 57.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди першої інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної

скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Василівського районного суду

Запорізької області С.О. Нікандрова