Справа № 161/8902/19
Провадження № 4-с/161/56/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2019 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі :

головуючого - судді Філюк Т.М.

за участі секретаря судового засідання Бортнюка А.В.

представника скаржника Грибан Ж.В.

головного державного виконавця Другого відділу ДВС м.Луцька Наглій Н.В.

стягувача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за скаргою ОСОБА_2 на неправомірні дії головного державного виконавця Другого відділу ДВС м.Луцька щодо проведення розрахунку заборгованості,

в с т а н о в и в :

29 травня 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду із скаргою на дії головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби м.Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області (далі - ДВ ДВС м.Луцька ГТУЮ у Волинській області) Наглій Н.В.

Скарга ОСОБА_2 мотивована тим, що на виконанні у ДВ ДВС м.Луцька ГТУЮ у Волинській області перебуває виконавче провадження про стягнення з нього на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 3/10 частин зі всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 24.04.2007 року і до досягнення повноліття. Зазначає, що державним виконавцем невірно обраховано розмір заборгованості по аліментах, та така заборгованість станом на 19 квітня 2019 року має становити 510 грн. 54 коп.

Враховуючи наведене ОСОБА_2 просив суд визнати неправомірними дії головного державного виконавця ДВ ДВС м.Луцька ГТУЮ у Волинській області Наглій Н.В. щодо проведення розрахунку заборгованості по сплаті аліментів та визначити, що станом на 19 квітня 2019 року заборгованість складає 510 грн 54 коп.

В судовому засіданні представник скаржника уточнила вимоги за скаргою та просила визнати неправомірними дії головного державного виконавця ДВ ДВС м.Луцька ГТУЮ у Волинській області Наглій Н.В. щодо проведення розрахунку заборгованості по сплаті аліментів виходячи з із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, оскільки вважає, Управлінням Пенсійного фонду у м.Луцьку надано довідку, згідно якої чітко зазначено доходи ОСОБА_2 , з яких і мав б здійснюватись розрахунок. Вважає, що борг по сплаті аліментів станом на дату досягнення дитиною повноліття становив 10086 грн. 33 коп, яку боржником погашено повністю 25.06.2019 року.

В судовому засіданні головний державний виконавець проти скарги заперечила через її безпідставність, вважаючи, що розрахунок заборгованості за аліментами складені правомірно відповідно до ч.2 ст. 195 СК України, оскільки ОСОБА_2 до квітня 2019 року був фізичною особою-підприємцем та перебував на спрощеній системі оподаткування.

Стягувач ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення скарги.

Заслухавши пояснення учасників розгляду скарги, дослідивши матеріали скарги та матеріали виконавчого провадження, встановивши дійсні правовідносини сторін, суд прийшов до висновку, що скарга до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.

Статтею 447 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що відповідно до рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 серпня 2007 року з ОСОБА_2 стягуються на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 3/10 частки зі всіх видів заробітку, починаючи з 24 квітня 2007 року і до досягнення повноліття. На виконання цього рішення суду 25 вересня 2007 року видано виконавчий лист, який був пред`явлений до виконання та відкрито виконавче провадження.

Відповідно до частин першої, третьої, четвертої, шостої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Згідно з частиною другою статті 195 СК України заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Зі змісту скарги та заявлених вимог вбачається, що заявник не погоджується з визначеним державним виконавцем розміром аліментів.

Частиною першою та третьою згаданої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що порядок стягнення аліментів визначається законом. Визначення суми заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частки від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України.

У відповідності до частини восьмої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» спори щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Стаття 195 СК України встановлює порядок визначення заборгованості за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу).

Згідно із частиною третьою статті 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Системний аналіз вказаних норм права дає підстави дійти висновку про те, що законодавець визначив обов`язок державного виконавця обчислювати розмір заборгованості за аліментами і водночас імперативно закріпив, що у разі незгоди заінтересованої особи з визначеним (обчисленим) державним виконавцем розміром заборгованості за аліментами спір вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Право та порядок на звернення до суду за захистом визначається процесуальним законом.

Цивільний процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства (стаття 1 ЦПК України).

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

Згідно із частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Ураховуючи те, що в даній справі спір виник в частині щодо розміру заборгованості за аліментами, тому такий спір відповідно до закону підлягає вирішенню судом у порядку позовного провадження з дотриманням процедури, визначеної відповідним процесуальним законом.

Наведене узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 30 серпня 2018 року у справі №2-191/2005.

Отже, ОСОБА_2 не позбавлений права звернутися до суду у встановленому законом порядку, якщо вважає, що визначений державним виконавцем розмір заборгованості є неправильним.

Відповідно до частини третьої статті 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

На підставі наведеного, суд при йшов до висновку про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_2 на неправомірні дії головного державного виконавця Другого відділу ДВС м.Луцька щодо проведення розрахунку заборгованості.

На підставі Закону України «Про виконавче провадження», ст. 195 СК України, керуючись ст. ст. 447-453 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_2 на неправомірні дії головного державного виконавця Другого відділу ДВС м. Луцька щодо проведення розрахунку заборгованості.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини ухвали, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Дата складання повного тексту ухвали 29 липня 2019 року.

Суддя

Луцького міськрайонного суду Філюк Т.М.