ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

10 липня 2019 року

м. Харків

справа № 640/15042/17

провадження № 22-з/818/130/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Котелевець А.В.,

суддів Піддубного Р.М., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря Огар І.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Харківська міська рада,

третя особа ОСОБА_2 ,

третя особа ОСОБА_3 ,

третя особа ОСОБА_4 ,

третя особа Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Харківській області,

розглянув у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_5 представника ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу за апеляційними скаргами ОСОБА_6 представника Харківської міської ради та ОСОБА_5 представника ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 17 травня 2018 рокув складі судді Попраса В.О.,

у с т а н о в и в :

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернувся у суд із позовом до Харківської міської ради (далі ХМР), треті особи - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання права власності на нежитлові приміщення.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 17 травня 2018 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право власності на нежитлові приміщення підвалу № 9-19 площею 15,7 кв. м., № 9-20 площею 79,4 кв. м. в літ. «А-2» АДРЕСА_1 . Стягнуто з ХМР на користь ОСОБА_1 2 466 грн. 00 коп. судового збору.

Постановою Харківського апеляційного суду від 23 січня 2019 року задоволено апеляційні скарги ОСОБА_6 представника ХМР та ОСОБА_5 представника ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . Рішення Київського районного суду м. Харкова від 17 травня 2018 року скасовано та ухвалено нову постанову. В задоволенні позову ОСОБА_1 до ХМР, треті особи - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Харківській області, про визнання права власності на нежитлові приміщення відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ХМР судовий збір в розмірі 3 699 грн. та на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 3 699 грн. 00 коп.

25 січня 2019 року ОСОБА_5 представник ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 подав заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Заява мотивована тим, що, ухвалюючи 23 січня 2019 року постанову, суд апеляційної інстанції не вирішив питання про стягнення з позивача на користь третіх осіб витрат на професійну правничу допомогу, що є підставою для ухвалення додаткового судового рішення. Тому, просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 суму судових витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги в загальному розмірі 29 868 грн. 04 коп.

Дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що заява ОСОБА_5 представника ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до підпункту «в» пункту четвертого частини першої статті 382 ЦПК України резолютивна частина постанови суду апеляційної інстанції складається з розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати (пункт третій частини першої статті 270 ЦПК України).

Згідно з частиною першою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом першим частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин першої шостої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина третя статті 137 ЦПК України).

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду від 30 вересня 2009 №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Отже, з викладеного випливає, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інші проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Частиною дванадцятою статті 141 ЦПК України встановлено, що судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь із сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_5 є представником третіх осіб:

- ОСОБА_3 - на підставі Довіреностей, посвідчених приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гібадуловою Л.А. 30 жовтня 2017 року за реєстровим № 5718, 04 грудня 2017 року за реєстровим № 7642 та Ордером серії ХВ № 000, 114/1 на надання правової допомоги (а. с. 91-92, 124 Т. 4);

- ОСОБА_2 - на підставі Довіреності, посвідченої 31 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гавриловим Е.В. за реєстровим № 3483 та Ордером серії ХВ № 000, 115/1 на надання правової допомоги;

- ОСОБА_4 - на підставі Довіреності, посвідченої 30 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Коссе Л.М. за реєстровим № 1997 та Ордером серії ХВ № 000, 116/1 на надання правової допомоги (а. с. 91-124 Т. 4).

28 червня 2018 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підписали Акти передання приймання фактично наданих правових послуг (правової допомоги).

Відповідно до вказаних Актів витрати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на професійну правову допомогу адвоката Сунцова В.В. склали 29 868 грн., оплата яких підтверджується квитанціями до прибуткового касового ордера.

Перелік наданих ОСОБА_5 послуг викладений в Звіті про надання правової допомоги/правових послуг та підтверджується матеріалами справи (а. с 40-46 Т. 4).

З урахуванням обставин справи, обсягу надання ОСОБА_5 правових послуг, розмір витрат на професійну правничу допомогу судова колегія вважає обґрунтованим.

Таким чином, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в загальному розмірі 29 868 грн. - по 9 956 кожній.

Керуючись статтями 133, 137, 141, 270 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Заяву ОСОБА_5 представника ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 витрати на професійну правничу допомогу в загальному розмірі 29 868 грн. (двадцять дев`ять тисяч вісімсот шістдесят вісім грн.) - по 9 956 (дев`ять тисяч дев`ятсот п`ятдесят шість грн.) кожній.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - А.В. Котелевець

Судді: Р.М. Піддубний

О.Ю. Тичкова