РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2019 року

м. Рівне

Справа № 565/450/18

Провадження № 22-ц/4815/904/19

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Гордійчук С.О.,

суддів: Боймиструк С.В., Бондаренко Н.В.

секретар судового засідання: Тхоревський С.О.

учасники справи:

Заявник : боржник ОСОБА_1

Заінтересовані особи : старший державний виконавець Вараського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Довгаль В.В.

Стягувач : ОСОБА_2

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження у м. Рівне апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Кузнецовського міського суду Рівненської області від 23 квітня 2019 року, ухвалену в складі судді Малкова В.В., повний текст виготовлений 24 квітня 2019, у справі №565/450/18

в с т а н о в и в :

11 квітня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на постанову старшого державного виконавця Вараського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Довгаль В.В. про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами, посилаючись на те, що на виконанні у Вараського ВДВС знаходиться виконавче провадження №4 про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей. 03 квітня 2019 року державним виконавцем прийнята постанова про тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, оскільки він позбавлений єдиного можливого способу отримання доходів та, як наслідок, погашення боргу по аліментам.

Ухвалою Кузнецовського міського суду Рівненської області від 23 квітня 2019 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 на постанову старшого державного виконавця Вараського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Довгаль В.В. від 03.04.2019 про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.

В апеляційній скарзі скаржник вважає, що ухвала суду першої інстанції є незаконною, та такою що винесена з порушенням норм процесуального права. Вказує, що державний виконавець своїми неправомірними діями, позбавив його основного виду заробітку (доходу), що є незаконним. Просить скасувати вказану ухвалу суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити скаргу .

Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

За змістом частини першої, четвертої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції відповідає таким вимогам .

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 16.07.2018 року, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 (три тисячі) грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 06 березня 2018 року і до досягнення старшою дитиною повноліття.

На виконання рішення суду 21.08.2018 року видано виконавчий лист.

06.09.2018 року старшим державним виконавцем Вараського МВ ДВС ГТУЮ у Рівненській області Довгаль В.В. відкрито виконавче провадження №57133156.

03 квітня 2019 року старшим державним виконавцем Вараського МВ ДВС ГТУЮ у Рівненській області Довгаль В.В. у виконавчому провадженні №57133156 винесена постанова про встановлення тимчасового обмеження боржнику ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом.

Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Пунктом 2 ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови, зокрема, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Згідно з п. 1 ч. 10 вказаної статті тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами не може бути застосовано, зокрема, в разі якщо встановлення такого обмеження позбавляє боржника основного законного джерела засобів для існування.

Відповідно до змісту оскаржуваної постанови згідно розрахунку державного виконавця за період з 06.03.18 по 02.04.19 становить 25423 грн. 81 коп., що перевищує суму платежів за шість місяців.

Розмір заборгованості за аліментами ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 з 06.03.2018 по грудень 2018 року у розмірі 25423 грн. 81 коп. підтверджується також розрахунком заборгованості по сплаті боргу від 04.01.2019 року №39/15.3/34-18, складеного начальником Вараського МВ ДВС ГТУЮ у Рівненській області.

Звертаючись до суду із скаргою, ОСОБА_1 не заперечує факту наявної заборгованості по аліментах, складений державним виконавцем розрахунок заборгованості не оскаржував.

Доводи апелянта про те, що державний виконавець своїми неправомірними діями, позбавив його основного виду заробітку (доходу), є необґрунтованими, оскільки боржник з моменту відкриття виконавчого провадження не повідомив державного виконавця а також не надав доказів того, що дане обмеження позбавляє його основного законного джерела засобів для існування.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавця про зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник-фізична особа-також про зміну місця роботи.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні скарги на постанову старшого державного виконавця Вараського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Довгаль В.В. про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів.

Інші доводи апеляційної скарги були предметом долслідженнч суду першої інстанції і додаткового правового аналізу не потребують та не спростовують висновків суду.

Виходячи із необхідності захисту прав та інтересів дітей, апеляційний суд вважає, що скасування постанови про обмеження боржника у праві керування транспортними засобами є недоцільним та таким, що протирічить вимогам чинного законодавства.

З урахуванням вищенаведеного апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування відсутні і апеляційну скаргу на нього, доводи якої не спростовують висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення,

Ухвалу Кузнецовського міського суду Рівненської області від 23 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 11 липня 2019 року.

Головуючий суддя :

Судді :