Справа № 214/380/19
2/214/1230/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(заочне)

16 липня 2019 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі: головуючого судді Гриня Н.Г., при секретарі Печарник З.І.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у місті Кривому Розі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Служба у справах дітей виконавчого комітету Саксаганської районної у м. Кривому Розі ради, про визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком, припинення стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить визначити місце проживання його доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із ним - батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем його постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , а також просить припинити стягнення з нього на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно з рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.01.2016 року, починаючи припинення стягнення від дня пред`явлення позову до суду.

Пред`явлені позовні вимоги мотивовано тим, що 17.09.2010 року між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований Саксаганським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис 438. Від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.01.2016 року, шлюб між ними було розірвано.

Також на підставі рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.01.2016 року, з позивача на користь відповідача стягуються аліменти на утримання доньки, у розмірі ј від всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 11.12.2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Після розірвання шлюбу донька залишилась проживати разом з позивачем по справі - ОСОБА_1 , у належній йому квартирі. На утримання доньки він сплачує аліменти, однак відповідач отримані кошти на потреби доньки не витрачає, участі у її вихованні не приймає та погрожує йому, що забере дитину, якщо він не буде продовжувати платити аліменти. Враховуючи те, що позивач офіційно працює, веде здоровий спосіб життя, є матеріально забезпеченим та в змозі утримувати і виховувати самостійно доньку, він був вимушений звернутися до суду з позовом про визначення місця проживання дитини разом з ним та припинення стягнення з нього аліментів на користь відповідача, з огляду на відсутність обставин, які попередньо визначали можливість стягнення з нього аліментів на утримання доньки.

Ухвалою суду від 13.03.2019 року, позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження.

27 травня 2019 року судом закрито підготовче засідання у справі із її призначенням до судового розгляду.

Позивач у судове засідання не з`явився, однак надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. засіданні.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про що свідчать поштові повернення.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явилася, про час та місце судового засідання була повідомлена належним чином.

Керуючись ст. 280 ЦПК України, суд вважає, що дану справу можливо вирішити на підставі наявних в ній доказів, з урахуванням думки позивача, за відсутності відповідача та представника третьої особи і постановити заочне рішення.

Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, враховуючи позицію сторін, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 25.09.2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , було зареєстровано шлюб, актовий запис №438 (а.с.10).

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.01.2019 року, шлюб між сторонами було розірвано (а.с.12).

У період шлюбно-сімейних стосунків у сторін народилась донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 25.09.2010 року,(а.с.10).

Також судом встановлено, що згідно з рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.01.2019 року, з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,стягуються аліменти на утримання доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј від всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 11.12.2015 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.13).

Як вбачається з матеріалів справи, дитина проживає разом з батьком - позивачем по справі та знаходиться на повному його утриманні.

Дослідивши письмові матеріали справи встановлено, що в позасудовому порядку вирішити питання, з ким проживатиме їхня донька, сторони не можуть.

Звертаючись до суду з позовом, позивач вказав, що аліменти, які він постійно сплачує на утримання доньки, відповідач витрачає на власні потреби, участі у вихованні доньки не приймає, та життям дитини взагалі не цікавиться. Тому з метою забезпечення якнайкращих інтересів дитини він просить визначити її місце проживання з ним.

Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з ч.8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Як визначено ст.ст.141, 153 СК України, яка кореспондує зі ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно з ст.157 СК України, ч.ч.1,2 ст.15 Закону України «Про охорону дитинства», питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини.

Дослідивши письмові матеріали справи судом встановлено, що відповідно до акту від 18.10.2018 року, складеного зі слів сусідів, підтверджується факт того, що позивач ОСОБА_1 проживає разом з донькоюОСОБА_3 , у квартирі АДРЕСА_2 , з липня 2011 року і по теперішній час (а.с.14).

Згідно з ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим з батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може знешкодити розвиткові дитини.

Розглядом справи встановлено, що згідно з договору купівлі-продажу від 20.07.2001 року, позивачу на праві власності належить квартира АДРЕСА_2 (а.с. 15).

Позивач ОСОБА_1 офіційно працює на ПАТ АрселорМіттал Кривий Ріг та займає посаду нагрівальник металу. За період роботи зарекомендував себе як ініціативний, відповідальний та кваліфікований спеціаліст. В колективі користується авторитетом, добродушний та комунікабельний (а.с.16).

Відповідно до характеристики наданої директором КЗШ №120, вихованням та матеріальним забезпеченням доньки займається позивач, а відповідач рідко буває у школі та мало цікавиться життям дитини. У квартирі АДРЕСА_2 , санітарно-гігієнічні умови добрі, зроблений косметичний ремонт, дитина має окрему кімнату. Дитина завжди гарно одягнута, вихована та навчається на високому рівні (а.с.17).

Як слідує з висновку Виконкому Саксаганської районної у місті ради від 07.06.2019 року, комісія з питань захисту прав дитини вважає доцільним визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із батьком ОСОБА_1 (а.с.43-44).

В свою чергу, як вбачається з досліджених судом письмових матеріалів справи, ОСОБА_4 з незрозумілих причин життям доньки не цікавиться та не приймає участі у її вихованні, а кошти отримані від позивача ОСОБА_1 за сплату аліментів на утримання доньки, вона витрачає на власні потреби.

У силу вимог ч.ч.1, 2 ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Так, як, на момент судового розгляду справи малолітня ОСОБА_3 , ще не досягла 10-річного віку, її думка не підлягає врахуванню при вирішенні спору.

У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Судом не встановлено виняткових обставин у розумінні положень ст.161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини, які б свідчили про неможливість проживання дитини разом з батьком ОСОБА_1 . Натомість судом враховується факт того, що відповідач по справі не цікавиться життям та здоров`ям дитини, а дитина знаходиться на повному утриманні батька.

Таким чином, вимоги в частині визначення місця проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 , підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог в частині припинення права стягнення з позивача на користь відповідача аліментів на утримання малолітньої - ОСОБА_3 , у зв`язку з визначенням місця проживання дитини з батьком, суд зазначає наступне.

Так, судом встановлено, що рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.01.2019 року, з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,стягуються аліменти на утримання доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј від всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 11.12.2015 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.13).

Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 2ст. 181 Сімейного Кодексу України за домовленістю між батьками дитини той, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина 2 статті 188 Сімейного кодексу України зазначає, що батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду.

Згідно ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч.2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання.

Відповідно до п. 17 Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і відповідно право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.

З аналізу вказаних статей вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому, обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється.

Враховуючи встановлені судом обставини, а саме те, що малолітня ОСОБА_3 перестала проживати з матір`ю, а стала проживати з батьком ОСОБА_7 , тобто змінився сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, та особи, яка їх одержує, а тому, враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення від примусового стягнення на користь матері - ОСОБА_4 аліментів, бо сімейний стан платника аліментів та особи, що їх одержує змінився, а дитина стала мешкати з батьком.

На підставі викладеного та керуючись ст. 51 Конституції України, ч.1 ст.12 Закону

України «Про охорону дитинства», ст.ст. 7, 18, 141, 153, 157, 160,161,180,181,188,273 СК України, ст.ст.258-289 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Служба у справах дітей виконавчого комітету Саксаганської районної у м. Кривому Розі ради, про визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком, припинення стягнення аліментів - задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Припинити стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліментів на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які стягнуто рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.01.2016 року.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30 днів з дня його проголошення не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за письмовою заявою відповідача, оформленою згідно ст.285 ЦПК України та поданою протягом 30 днів з дня його проголошення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в загальному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через районний суд протягом 30 днів з дня його ухвалення.

Повний текст рішення складено 16.07.2019 року.

Суддя Н.Г. Гринь