Справа № 641/3237/19
Провадження № 2/615/327/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2019 року м. Валки

Валківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Токмакової А.П.,

секретаря судового засідання Антоненко М.Г.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду м. Валки Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

в с т а н о в и в:

23.04.2019 року позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики від 21.05.2016 року в сумі 230195,3 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 21.05.2016 року між сторонами укладено договорів позики, відповідно до якого, позивач передав у власність відповідачу грошові кошти в сумі 8500,00 доларів США, який в свою чергу зобов`язався повернути позивачу таку ж суму до 30.06.2016 року. Відповідач свої зобов`язання згідно договору та вказані в борговій розписці строки не виконав, на вимоги про повернення коштів не реагує, що змусило позивача звернутися до суду з даним позовом.

Станом на 28.03.2018 року курс долара США по відношенню до гривні, відповідно до курсу НБУ, становить 27,0818 грн. за 1 долар США. Відповідно сума заборгованості за договором позики, станом на 28.03.2018 року, в перерахунку на гривню становить 230195,3 грн.

Після виконання вимог ст.187 ЦПК України на підставі ухвали суду від 23.05.2019 року відкрито провадження у цивільній справі, з урахуванням вимог ст.274 ЦПК України судовий розгляд вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження та роз`яснено сторонам про порядок та строки виконання ними вимог цього Кодексу.

Того ж дня ухвалою Валківського районного суду Харківської області задоволено заяву позивача про забезпечення позову та накладено арешт із забороною відчуження у будь-який спосіб нерухомого майна, що належать на праві власності відповідачу, а саме: житлового будинку та земельних ділянок з кадастровими номерами НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Копію позовної заяви та доданих до неї документів надіслано відповідачу рекомендованим повідомленням. Згідно довідки Укрпошти відправлення вручено 25.05.2019 року.

У встановлений судом строк відповідач не надав відзив, в зв`язку з чим у відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Клопотання сторін про розгляд справи в судовому засіданні з їх повідомленням у відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України до суду не надходило.

Враховуючи, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про судовий розгляд справи, будь-яких клопотань та відзив на позовну заяву не подав, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів в порядку, передбаченому ст.ст.279,280 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до розписки від 21.05.2016 року ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 8500,00 доларів США, що в перерахунку на гривню, відповідно до курсу НБУ станом на 21.05.2016 року становить 214200,00 грн. Зобов`язався повернути отримані грошові кошти до 30.06.2016 року в сумі еквівалентній 8500,00 доларів США.

Доказів, які б свідчили про виконання відповідачем умов договору позики від 21.05.2016 року суду не надано.

Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Цивільні обов`язки згідно з вимогами ч.1 ст.14 ЦК України виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Ст.626 ЦК України встановлює, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Положеннями ст.ст.638,639 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Якщо сторони домовилися укласти договір в певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Зміна або розірвання договору відповідно до ст.651 ЦК України допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Аналізуючи наведені правові норми, суд приходить до висновку, що розписка сама по собі є підтвердженням передачі грошей та укладення договору позики. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

У відповідності до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. При цьому, згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Крім того, ч.1 ст.1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов`язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

За змістом ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Зобов`язання у відповідності до ст.599 ЦК України припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно ч.4 ст.631 ЦК України закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Згідно ст.99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Такі положення визначені ст.ст.193,524 ЦК України, Законом України від 16.04.1991 року № 959-ХІІ «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декретом Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», Законом України від 23.09.1994 року № 185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті».

Згідно ст.524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Грошове зобов`язання у відповідності до ст.533 ЦК України має бути виконане у гривнях.

Таким чином, гривня як національна валюта вважається єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом з тим, ч.2 ст.533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом НБУ, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не передбачений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 08.02.2017 року у справі № 6- 1905цс16.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки докази свідчать про те, що відповідач через неналежне виконання умов Договору позики має заборгованість, яка до теперішнього часу не погашена. Позивач правомірно пред`явив обґрунтовану вимогу відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства України.

З огляду на викладені норми права, суд доходить висновку, що у відповідності до ст.533 ЦК України підлягає стягненню сума, визначена в гривнях за офіційним курсом Національного банку України на день ухвалення судового рішення.

Враховуючи вимоги ст.141 ЦПК України, суд вважає необхідним судові витрати зі сплати судового збору покласти на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.265-272 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , грошові кошти за договором позики від 21.05.2016 року в розмірі 222625,20 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 2226,25 грн.

Повернути ОСОБА_1 надлишково сплачену суму судового збору згідно квитанції №0.0..1 від 22.04.2019 року в розмірі 75,72 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду через Валківський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя А.П. Токмакова