КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 753/22472/18

провадження № 22-ц/824/9144/2019

12 липня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів :

судді-доповідача Кирилюк Г.М.,

суддів: Рейнарт І.М., Семенюк Т.А.

розглянув в порядку письмового провадженняцивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 18 квітня 2019 року у складі судді Заставенко М. О.,

встановив:

16.11.2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_2 аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно на утримання повнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з дати пред`явлення позову та до досягнення ним 23-річного віку, або до закінчення навчання у вищому навчальному закладі.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 07 жовтня 1995 року.

Від шлюбу вони мають повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Не зважаючи на те, що офіційного розірвання шлюбу не відбулось, вони з відповідачем не проживають разом більше ніж півроку.

Так як син ОСОБА_3 продовжує навчатися у вищому навчальному закладі на денній формі навчання та не працює, практично все матеріальне забезпечення по його утриманню вона здійснює самостійно. Відповідач допомагає сину, але не регулярно та не в обсязі, що необхідний для забезпечення нормального навчання, харчування та його розвитку.

Зазначила, що їх син є студентом (курсантом) 5-го курсу Львівського державного університету безпеки життєдіяльності, денної форми навчання, проживає у гуртожитку, не працює, що обумовлює потребу в матеріальній допомозі на організацію навчального процесу (придбання канцелярії, книжок), харчування, одяг та інші витрати, пов`язані з організацією життя студента-курсанта.

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 18 квітня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить скасувати заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва та ухвалити нове про задоволення позову.

Свої доводи мотивує тим, що судом першої інстанції не було належним чином повідомлено відповідача про судове засідання 18 квітня 2019 року, а тому не було підстав для заочного розгляду справи.

Зазначила, що судом першої інстанції не взято до уваги ту обставину, що відповідач працевлаштований, отримує заробітну плату більше 10 тис. грн на рік, останній не заперечував свою можливість сплачувати аліменти на повнолітнього сина.

Щодо подання сином ОСОБА_3 заяви, згідно якої він стверджує про відсутність у нього потреби на матеріальне утримання, зазначила, що остання обумовлена небажанням сина вступати в конфлікт з батьком. Син, навчаючись у університеті на денній формі навчання, не може працевлаштуватися на роботу, утримувати себе самостійно, проживає в гуртожитку, приїжджає на вихідні та канікули до матері в м. Київ, тобто фактично забезпечується нею, відтак потребує утримання.

Правом подачі відзиву відповідач не скористався.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справ матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами і додатково поданими доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до положень ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, сторони з 07.10.1995 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.4,7).

Відповідно до довідки Львівського державного університету безпеки життєдіяльності № 03014/2 від 06 вересня 2018 року, рядовий служби цивільного захисту ОСОБА_3 зарахований на денну форму навчання за державним замовленням курсантом Університету за напрямом підготовки 6.170201 «Цивільний захист» і на даний час навчається на 5-му курсі навчально-наукового інституту цивільного захисту (а.с.5).

Судом апеляційної інстанції задоволено клопотання позивача та витребувано довідку про доходи відповідача.

Відповідно до довідки ДП "АУДІ ЦЕНТР ВІПОС" від 21.06.2019 р. відповідач працює на посаді майстра передпродажної підготовки 3 категорії, отримав заробітну плату за період з 01.12.2018 р. по 31.05.2019 р., з урахуванням відповідних утримань, 77 479,08 грн.

Відповідно до службового посвідчення Державної служби з надзвичайних ситуацій від 01.09.2014, рядовий служби ЦЗ ОСОБА_3 перебуває на посаді курсанта (а.с.24).

Судом також встановлено, що повнолітній син сторін ОСОБА_3 з 07.11.2014 р. проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.23).

З пояснень позивача встановлено, що син проживає у м. Львові, приїжджає до неї в м. Київ на вихідні та канікули.

Як вбачається з клопотання ОСОБА_3 , він постійно знаходиться в м. Львові на навчанні у Львівському державному університеті безпеки життєдіяльності, в аліментах потреби не має, проти позову заперечує (а.с.22).

З огляду на ту обставину, що повнолітній син сторін не проживає разом з позивачем, відповідно до пояснень позивача, останній приїжджає до неї лише на канікули та вихідні, навчається за державним замовленням, проти стягнення аліментів заперечує, а також враховуючи визнання позивачем тієї обставини, що відповідач допомагає сину, який є рядовим служби цивільного захисту, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення аліментів.

Та обставина, що суд першої інстанції взяв до уваги пояснення ОСОБА_3 , в інтересах якого подано даний позов, не може вважатися порушенням норм матеріального права, або неправильним застосуванням норм процесуального права.

При цьому помилкове посилання суду першої інстанції на недоведеність тієї обставини, що відповідач працює та може надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина, за відсутності доказів того, що за своїм матеріальним становищем син, який проживає окремо від матері, потребує допомоги від батька, не призвело до неправильного вирішення справи.

Ухвалення судом заочного рішення за відсутності доказів належного повідомлення відповідача про судове засідання, не є підставою для скасування ухваленого у справі рішення, оскільки відповідач дане рішення не оскаржує.

Викладене дає підстави для висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін з підстав, передбачених статтею 375 ЦПК України.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 18 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. А. Семенюк