Справа № 761/8848/19
Провадження № 2/761/4475/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2019 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді: Пономаренко Н.В.

при секретарі: Малашевському О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом Київського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів, -

встановив:

28.02.2019 року Київський міський центр зайнятості через свого представника звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення виплаченої грошової допомоги по безробіттю в розмірі 889,03 грн. та судових витрат по сплаті судового збору в розмірі 1 921,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 03.09.2015 року ОСОБА_1 звернувся до Солом`янського районного центру зайнятості з заявою про надання статусу безробітного та призначення виплати допомоги по безробіттю, в якій вказав, що через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, у тому числі не забезпечує себе роботою самостійно.

При цьому, Наказом Солом`янського РЦЗ від 09.09.2015 року за №НТ150909 відповідачу було надано статус безробітного з 03.09.2015 року відповідно до ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення», а у відповідності до Наказу Солом`янського РЦЗ від 10.09.2015 року за №НТ150910 - призначено до розпочато виплату допомоги по безробіттю з 10.09.2015 року.

Разом з тим, як було виявлено, під час перебування на обліку в Солом`янському РЦЗ ОСОБА_1 перебував у цивільно-правових відносинах з Представництвом «РФІ/РЛ, Інк.», про що не повідомив центр зайнятості.

Вказані обставини підтверджуються наданими Представництвом «РФІ/РЛ, Інк» Актом приймання-передачі наданих послуг за період з 01.10.2015 року по 31.10.2015 року на суму 679,47 грн. та Актом приймання-передачі послуг за період з 01.12.2015 року по 31.12.2015 року на суму 714,23 грн.

У зв`язку з зазначеним, Наказом Солом`янського РЦЗ № 265 від 28.04.2016 року було прийнято рішення про повернення незаконно отриманих за період з 01.10.2015 року по 05.10.2015 року коштів ОСОБА_1 протягом 15 календарних днів з дня ознайомлення з цим наказом.

Водночас, оскільки відповідач добровільно не повертає незаконно отримані кошти, позивач просить позов задовольнити з підстав, передбачених ч.3 ст.36 та ст. 39 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Ухвалою від 15.03.2019 року відкрито провадження в цивільній справі за вказаним позовом, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження.

27.05.2019 року до суду надійшла заява відповідача про застосування строків позовної давності, виклик свідка, витребування доказів, а за наведених в заяві умов і про призначення експертизи та розгляд справи за його відсутністю.

Разом з тим, суд відмовив у задоволенні вказаних клопотань відповідача з урахуванням вимог, передбачених, зокрема, ст.ст. 83, 84 та 91 ЦПК України.

Позивач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Разом з тим, 03.07.2019 року до суду надійшла заява представника позивача, в якій він позов підтримує, просить розгляд справи проводити без його участі, щодо заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у заяві від 27.05.2019 року просив суд розгляд справи проводити за його відсутністю, а у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» безробіття - соціально-економічне явище, за якого частина осіб не має змоги реалізувати своє право на працю та отримання заробітної плати (винагороди) як джерела існування.

Як передбачено п.1 ч.1 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення», статусу безробітного може набути, зокрема, особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.

При цьому, згідно положень ч.2 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування.

Так, перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 03.09.2015 року ОСОБА_1 звернувся до Солом`янського районного центру зайнятості з заявою про надання статусу безробітного та призначення виплати допомоги по безробіттю, в якій вказав, що через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, у тому числі не забезпечує себе роботою самостійно.

Відповідно до наказів Шевченківського РЦЗ від 03.03.2015 року за №НТ150303 та від 19.03.2015 року за №НТ150319 відповідачу з 03.03.2015 року було надано статус безробітного та призначена допомога по безробіттю з 10.03.2015 року відповідно до ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення», ст.ст. 22, 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та п.п. 2.7, 2.9 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 20.11.2000 року за №307.

Судом встановлено, що Наказом Солом`янського РЦЗ від 09.09.2015 року за №НТ150909 відповідачу було надано статус безробітного з 03.09.2015 року відповідно до ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення», а у відповідності до Наказу Солом`янського РЦЗ від 10.09.2015 року за №НТ150910 - призначено до розпочато виплату допомоги по безробіттю з 10.09.2015 року.

Разом з тим, згідно Акту розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 18.04.2016 року за № 413, Солом`янським РЦЗ було встановлено, що ОСОБА_1 надавав журналістські послуги Представництву «РФІ/РЛ, Інк» згідно цивільно-правового договору від 01.10.2015 року терміном дії з 01.10.2015 року по 30.09.2016 року.

Вказані обставини також підтверджуються наданими Представництвом «РФІ/РЛ, Інк» до центру зайнятості Актом приймання-передачі наданих послуг за період з 01.10.2015 року по 31.10.2015 року на суму 679,47 грн. та Актом приймання-передачі послуг за період з 01.12.2015 року по 31.12.2015 року на суму 714,23 грн.

Водночас, будь-яких доказів, які б підтверджували факт повідомлення ОСОБА_1 центр зайнятості щодо перебування у цивільно-правових відносинах з Представництвом «РФІ/РЛ, Інк», матеріали справи не містять.

Отже, під час перебування на обліку в Солом`янському РЦЗ ОСОБА_1 перебував у цивільно-правових відносинах з Представництвом «РФІ/РЛ, Інк», але про факт укладення данного договору центр зайнятості не повідомив.

В свою чергу, у відповідності до ч.2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення» зареєстровані безробітні зобов`язані інформувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у ч. 1 ст. 45 цього Закону (зокрема, зайнятість особи).

Крім того, відповідно до ч.3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. У разі припинення професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації за направленням державної служби зайнятості без поважних причин або відмови працювати за одержаною професією (спеціальністю) із застрахованих осіб стягується сума витрат на професійну підготовку, перепідготовку або підвищення кваліфікації.

Так, як встановлено в судовому засіданні, наказом Солом`янського РЦЗ № 265 від 28.04.2016 року було прийнято рішення про повернення незаконно отриманих за період з 01.10.2015 року по 05.10.2015 року коштів ОСОБА_1 протягом 15 календарних днів з дня ознайомлення з цим наказом.

Проте, незважаючи на отримання відповідачем відповідного листа про повернення коштів ще 12.05.2019 року, останній отримані кошти в сумі 889,03 грн., розмір яких визначено Довідкою № 3607 від 03.11.2017 року, не повернув.

За вказаних обставин, суд вважає, що відповідно до норм ч.3 ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» позов слід задовольнити та стягнути з ОСОБА_1 на користь Київського міського центру зайнятості суму коштів у розмірі 889,03 грн.

При цьому, суд не вбачає підстав для застосування до позовних вимог строку позовної давності, адже, враховуючи дату складання Акту розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (18.04.2016 року), позивачем не пропущено передбачений ст. 257 ЦК України трирічний строк для звернення до суду з цим позовом.

Крім того, у відповідності до ч. 4 ст. 38 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» строк давності в разі стягнення штрафних санкцій, передбачених цим Законом або Законом України «Про зайнятість населення», адміністративних штрафів, а також інших видів заборгованості перед Фондом не застосовується.

Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1921,00 грн.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263-266, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов Київського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів,- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Київського міського центру зайнятості 889 (вісімсот вісімдесят дев`ять) грн. 03 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Київського міського центру зайнятості судовий збір в сумі 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять один) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація про сторін у справі:

Позивач: Київський міський центр зайнятості, , місцезнаходження: м.Київ, вул.Жилянська, буд.47-Б;

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 08.07.2019 року.

Суддя: