Справа № 675/1192/19
Провадження № 2-з/675/32/2019
У Х В А Л А

12 липня 2019 року м. Ізяслав

Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді Демчука П.В.,

з участю: секретаря судового засідання Григор`євої О.С.,

розглянувши заяву заступника керівника Шепетівської місцевої прокуратури Вітрука В.В. про забезпечення позову у цивільній справі № 675/1192/19 за позовом заступника керівника Шепетівської місцевої прокуратури в інтересах держави до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсним наказу, витребування земельної ділянки, скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію прав на земельну ділянку, скасування у поземельній книзі запису про державну реєстрацію земельної ділянки та поновлення запису у поземельній книзі про державну реєстрацію земельної ділянки,

в с т а н о в и в :

Заступник керівника Шепетівської місцевої прокуратури звернувся до суду з позовом в інтересах держави до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсним наказу, витребування земельної ділянки, скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію прав на земельну ділянку, скасування у поземельній книзі запису про державну реєстрацію земельної ділянки та поновлення запису у поземельній книзі про державну реєстрацію земельної ділянки.

Ухвалою судді від 05 липня 2019 року прийнято позовну заяву заступника керівника Шепетівської місцевої прокуратури до розгляду, відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання на 05 серпня 2019 року на 11 год. 30 хв.

11 липня 2019 року заступник керівника Шепетівської місцевої прокуратури звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просить суд: 1) накласти арешт (у формі заборони на відчуження та розпорядження) на спірну земельну ділянку; 2) встановити заборону органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо цієї земельної ділянки (у тому числі у разі її поділу, виділу чи об`єднання з іншими ділянками); 3) заборонити земельним кадастровим реєстраторам, які входять до складу Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, та її територіальних органів, виконавцям робіт із землеустрою та землеоціночних робіт, іншим особам, які здійснюють формування та/або внесення до Державного земельного кадастру відомостей про об`єкти Державного земельного кадастру, вносити до Державного земельного кадастру будь-які відомості, які стосуються спірної земельної ділянки.

Заява обґрунтована тим, що невжиття заходів забезпечення позову надасть можливість теперішньому власнику земельної ділянки розпорядитися нею на власний розсуд, у зв`язку з чим існує очевидна небезпека відчуження цієї ділянки, що фактично призведе до неможливості реального поновлення інтересів держави та повернення земельної ділянки належному власнику - державі в особі Головного управління Держгеокадастру в Хмельницькій області, а також унеможливить або ускладнить виконання рішення суду.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи.

Вивчивши матеріали заяви про забезпечення позову та матеріали позовної заяви, суд дійшов наступного висновку.

Так, у відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 149, ч.ч. 1, 2, 3 ст. 150 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, у даному випадку держави, від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

До видів забезпечення позову законом віднесено накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб (пункт 1 частини 1 статті 150 ЦПК України), а також заборону вчиняти певні дії (пункти 2, 4 частини 1 статті 150 ЦПК України).

Під арештом майна слід розуміти заборону розпорядження цим майном, а в певних випадках - і користування ним. Заборона вчиняти певні дії, поряд з іншим, може бути пов`язана з необхідністю збереження об`єкта спору в існуючому стані та збереження його статусу, що має сприяти вирішенню спору та можливості виконання судового рішення.

З матеріалів справи вбачається, що прокуратурою заявлено позов в інтересах держави, який обґрунтовано протиправним наданням у власність спірної земельної ділянки фізичній особі на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру в Хмельницькій області, правомірність якого оскаржується в суді.

Отже, предметом позову прокурора є правовідносини щодо права власності відповідача на земельну ділянку.

Складовими права власності на землю є право розпорядження, володіння та користування цією нерухомістю.

У порядку забезпечення позову прокурор вважає необхідним тимчасово обмежити відповідача у праві відчуження та розпорядження спірним майном з передачею прав на цю землю у будь-який спосіб та реєстрацією речових прав, а також змінювати об`єкт спору (проводити поділ, виділ, об`єднання з іншими земельними ділянками, укладати договори, вчиняти інші провочини щодо земельної ділянки), що є складовою оспорюваного права власності.

Отже, обраний позивачем спосіб забезпечення позову є співмірним заявленим вимогам.

Відсутність обтяжень спірної нерухомості не перешкоджатиме подальшій зміні речових прав на землю, що може стати дійсною перешкодою у ефективному захисті та поновленні прав, якщо факт їх порушення буде встановлений судом при вирішенні спору.

Необхідність збереження правового статусу та стану спірних ділянок, який існує, принаймі, на час виникнення спору, відповідає умовам вжиття заходів забезпечення позову та застосуванню правил частини 2 статті 149 ЦПК України.

Такі умови можуть бути забезпечені тимчасовою забороною розпорядження цим майном з передачею прав на цю землю та реєстрацією речових прав, та забороною змінювати об`єкт спору (виділ, поділ, об`єднання тощо).

Такий спосіб забезпечення позову відповідає і підставам, зазначеним прокурором у заяві.

Забезпечення позову у вказаний спосіб не обмежує права користування земельною ділянкою її теперішнім власником в існуючих розмірах за її цільовим призначенням.

Тимчасове обмеження у розпорядженні спірною ділянкою на час розгляду справи не порушує статті 1 Першого протоколу Конвенції, оскільки таке обмеження встановлюється в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

З наданої позивачем інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що право власності на земельну ділянку ОСОБА_1 з кадастровим номером НОМЕР_1 було припинено на підставі договору купівлі-продажу від 15 березня 2017 року. Також із наданих позивачем доказів вбачається, що новим власником спірної земельної ділянки стала ОСОБА_2 .

Крім того, слід вказати, що ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 23 серпня 2018 року в межах досудового розслідування кримінального провадження № 0000010 накладено арешт з позбавленням права відчуження та розпорядження земельними ділянками, зокрема, земельною ділянкою, яка належала ОСОБА_1 . Вказані відомості обтяження внесено до державного реєстру речових прав на нерухоме майно у період 5-10 вересня 2018 року.

Однак, незважаючи на вказане, державним кадастровим реєстратором та реєстратором речових прав на нерухоме майно згідно поданих заяв відповідача у справі ОСОБА_2 зареєстровано об`єднання цих земельних ділянок, що свідчить про ризики стосовно розпорядження даними земельними ділянками, які можуть мати місце, та утрудненню ефективного виконання судового рішення в разі їх подальшого перетворення. Кадастровий номер новоствореної земельної ділянки НОМЕР_2 .

Вказані факти підтверджуються у повному обсязі відомостями, доданими до позовної заяви та наявними у справі, а саме: інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єднаної земельної ділянки, витягом з Державного земельного кадастру про новостворену земельну ділянку, та завіреною копією Поземельної книги (з додатками) у паперовій формі, ухвалою суду від 23 серпня 2018 у справі № 686/19547/18, інформацією Державного кадастрового реєстратора відділу ГУ Держгеокадастру в Ізяславському районі щодо об`єднання земельних ділянок.

При вирішенні питання щодо необхідності застосування зустрічного забезпечення слід зазначити наступне.

Регламентація питання про зустрічне забезпечення позову здійснюється положеннями ст. 154 ЦПК України. Зокрема вказаною нормою передбачено, що суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

З аналізу наведеної норми вбачається, що єдиним критерієм застосування судом зустрічного забезпечення позову є забезпечення можливості відшкодування збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову. При цьому можливість таких збитків має бути ретельно досліджена судом, визначено їх потенційний розмір, оцінено співмірність застосованих заходів забезпечення позову розміру таких можливих збитків та розміру зустрічного забезпечення.

З матеріалів заяви вбачається, що предметом спору між сторонами є вирішення питання про законність видачі та користування земельною ділянкою, на яку позивач просить накласти арешт, унеможлививши тим самим його відчуження до вирішення справи.

При цьому суд не вбачає підстав для застосування зустрічного забезпечення, оскільки матеріали справи не містять доводів та аргументів, яким чином накладений арешт може завдати збитків відповідачу, а також в чому саме можуть полягати такі збитки. Окрім того, не містять матеріали справи й доказів наявності передбачених ст. 154 ЦПК України випадків обов`язкового застосування зустрічного забезпечення.

Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, суд вважає за можливе задовольнити заяву про забезпечення позову, в межах заявлених позовних вимог, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149-157, 258-261 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Заяву заступника керівника Шепетівської місцевої прокуратури Вадима Володимировича про забезпечення позову у цивільній справі № 675/1192/19 за позовом заступника керівника Шепетівської місцевої прокуратури в інтересах держави до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсним наказу, витребування земельної ділянки, скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію прав на земельну ділянку, скасування у поземельній книзі запису про державну реєстрацію земельної ділянки та поновлення запису у поземельній книзі про державну реєстрацію земельної ділянки задовольнити.

Накласти арешт (у формі заборони на відчуження та розпорядження) на земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_2 , що знаходиться за межами населених пунктів на території М`якотівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області, та перебуває у власності ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платників податків: НОМЕР_3 , паспорт серія та номер: НОМЕР_4 , виданий 07.12.1996 Красилівським РВ УМВС України в Хмельницькій області).

Заборонити органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, здійснювати будь-які реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (у тому числі об`єднання, поділ, виділ частки з об`єкта нерухомого майна) щодо земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_2 , що знаходиться за межами населених пунктів на території М`якотівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області.

Заборонити земельним кадастровим реєстраторам, які входять до складу Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру (, вул. Народного Ополчення, 3, м. Київ, 03151) та її територіальних органів, виконання робіт із землеустрою та землеоціночних робіт, іншим особам, які здійснюють формування та/або внесення до Державного земельного кадастру відомостей про об`єкти Державного земельного кадастру, вносити до Державного земельного кадастру будь-які відомості (у тому числі об`єднання, поділ, виділ частки з об`єкта нерухомого майна), які стосуються земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_2 що знаходиться за межами населених пунктів на території М`якотівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області.

Копії даної ухвали направити сторонам для відома та відповідним державним органам для виконання.

На підставі частини 1 статті 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Хмельницького апеляційного суду через Ізяславський районний суд Хмельницької області протягом 15 днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала складена 12 липня 2019 року.

Суддя П.В.Демчук