Провадження № 2/225/631/2019
Єдиний унікальний номер 225/2296/19
РІШЕННЯ

Іменем України

11 липня 2019 року м. Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області в складі:

головуючого - судді Нємиш Н.В.,

за участі:

секретаря судового засідання - Савченко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом представника позивача - адвоката Корнієнко Андрія Андрійовича, який діє в інтересах: ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Покровської районної державної адміністрації Донецької області, про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача - адвокат Корнієнко А.А., який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив наступне.

Позивач у справі ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Батьком малолітнього ОСОБА_3 , є громадянин України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що внесено відповідний запис в свідоцтво про народження дитини, тобто в зазначеному свідоцтві батьком дитини записано саме відповідача. З відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 08 серпня 2008 року. Рішенням Калінінського районного суду м.Донецька від 11.01.2013 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. З часу фактичного розірвання шлюбних відносин відповідач, як батько малолітнього ОСОБА_3 , свідомо нехтує та ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо дитини, а саме: не приймає участі у вихованні сина, не займається його розвитком, навчанням, не забезпечує його харчування, медичних догляд, не піклується станом здоров`я, не надає лікування у періоди хвороби дитини, не адаптує дитину до умов сучасного життя, не готує з дитинства до самостійного життя та праці, матеріально не утримує дитину, тим самим відповідач фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. В свою чергу, позивач піклується про свого сина, займається його вихованням, лікуванням, створюю усі необхідні умови для матеріального забезпечення, належного навчання, розвитку та формування, як особистості. Дитині вона забезпечила гідні умови проживання та гармонійну атмосферу оточення. На теперішній час малолітній ОСОБА_3 проживає разом з матір`ю та перебуває повністю на її утриманні та вихованні. 02.09.2015 року позивач зареєструвала шлюб з ОСОБА_4 . У шлюбі у них народилась дитина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 05.11.2018 року ОСОБА_2 було написано заяву у нотаріуса, в якій він надав згоду на усиновлення ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Тому просить позбавити відповідача ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 .

Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, просили справу розглянути за відсутності позивача та її представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, наполягають на задоволенні позовних вимог.

Відповідач надав суду заяву з проханням розглянути справу без його участі, позов визнав, не заперечує проти позбавлення його батьківських прав.

Представник Служби у справах дітей Покровської районної державної адміністрації Донецької області в судове засідання не прибу, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог з огляду на наступне.

Згідно свідоцтва про народження, виданого (повторно) 20.06.2017 року Покровським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є ОСОБА_2 (а.с. 18).

З 08.08.2008 року ОСОБА_1 перебувала в шлюбі з ОСОБА_2 .

Рішенням Калінінського районного суду м.Донецька від 11.01.2013 року шлюб між сторонами по справі розірвано (а.с. 20).

Позивач ОСОБА_1 разом із малолітніми: сином - ОСОБА_2 та донькою ОСОБА_5 мешкають в АДРЕСА_1 (а.с. 26).

З Акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 25.03.2019 року виданим Першотравневою сільською радою Покровського району Донецької області, вбачається, що ОСОБА_1 разом із малолітніми: сином - ОСОБА_2 та донькою ОСОБА_5 мешкають в АДРЕСА_1 , як особи які пересилилися з тимчасово окупованої території. Умови проживання задовільні. Дитяча кімната об лаштована, в будинку охайно. В наявності є речі першої необхідності, одяг, розвиваючі іграшки та інше. Піклується та утримує дітей ОСОБА_1 сама. За період проживання родини ОСОБА_6 на території сільської ради, батько жодного разу н території села не з`явився (а.с.25).

Відповідно до свідоцтва про шлюб від 02.09.2015 року виданого Виконавчим комітетом Першотравневої сільської ради Красноармійського району Донецької області, ОСОБА_1 02.09.2015 року уклала шлюб з ОСОБА_4 , актовий запис №7(а.с.13). Від шлюбу у них народилась донька - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 15).

В матеріалах справи міститься нотаріально засвідчена заява з якої вбачається, що ОСОБА_2 , дає згоду на усиновлення його малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 19).

Згідно висновку Покровської районної державної адміністрації Донецької області про доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно його малолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , комісія з питань захисту прав дитини Покровської райдержадміністрації вважає доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , стосовно його малолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Статтею 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Статтею 11 цього ж Закону передбачено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно статті 12 цього Закону виховання в сім`ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Необхідно зазначити, що ухилення від виконання юридичного обов`язку - виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, що в судовому засіданні було судом достовірно встановлено, виходячи з поведінки відповідачки та наданих суду доказів.

Відповідно до частини 1 статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Для задоволення позову достатньо впевнитись в одному з них.

У п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав" № 3 від 30 березня 2007 року роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці.

Суд зазначає, що ухиляння батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечення медичним доглядом, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних цінностей та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу.

Суд вважає, що такі обставини були доведені наданими доказами стороною позивача, які доводять, що вихованням дитини займається лише ОСОБА_1 .. ОСОБА_2 не приймає участі у вихованні дитини, матеріально не утримує сина, не відвідує останнього.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини та свідоме нехтування своїми обов`язками відповідачем.

З огляду на наведене, суд доходить висновку, що відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно своєї дитини, участі у її вихованні та утриманні не приймає, не цікавиться долею сина і вважає, що позбавлення його батьківських прав відповідає інтересам дитини.

Крім цього суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ухвали суду, позивачу сплату судового збору було відстрочено.

У відповідності до ч. 2 ст. 136 ЦПК України, якщо у встановлений судом строк судові витрати не будуть сплачені, витрати стягуються за судовим рішенням у справі, коли сплата судових витрат була відстрочена або розстрочена до ухвалення цього рішення.

Оскільки позивачем при зверненні до суду з позовною заявою судовий збір не сплачувався, згідно ухвали суду сплату судового збору було відстрочено, суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь держави суми судового збору в розмірі 768,40 грн.

Керуючись ст.ст. 12,13,81, 89,141, 263,265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов представника позивача - адвоката Корнієнко Андрія Андрійовича, який діє в інтересах: ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Покровської районної державної адміністрації Донецької області, про позбавлення батьківських прав - задовольнити повністю.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривні 40 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Донецького апеляційного суду через Дзержинський міський суд Донецької області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: