ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/356/19 Справа № 2-5452/11 Суддя у 1-й інстанції - Кобиляцька-Шаховал І.О. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.,

суддів - Барильської А.П.,Зубакової В.П.

секретаря судового засідання - Голуб О.О.

сторони:

позивач - ОСОБА_1 , правонаступником якого є ОСОБА_2 ,

відповідач - ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження,апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 листопада 2011 року, яка постановлена суддею Кобеляцькою-Шаховал І.О. у м.Нікополі, -

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2011 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу.

В обґрунтування позову зазначив, що 03 серпня 2010 року за розпискою він передав в борг відповідачу ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 300 000,00 грн. з умовою його повернення частинами або однією сумою до 03 серпня 2011 року. Також, відповідач зобов`язався, що у разі непогашення боргу, він передасть у його власність наступне нерухоме майно: житловий будинок АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_3 за договором купівлі-продажу від 19.08.2004 року та ангар з прохідною по АДРЕСА_2 , готовністю 92%, що належать ОСОБА_3 за договором купівлі-продажу від 24.12.2003 року за рішенням Нікопольського міськрайонного суду від 30.12.2004 року.

Посилаючись на те, що борг відповідачем не сплачено, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь суму боргу в розмірі 300 000,00 грн.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 листопада 2011 року затверджено мирову угоду, укладену між ОСОБА_1 та ОСОБА_3

Визнано за ОСОБА_1 право власності на нерухоме майно: ангар з прохідною по АДРЕСА_2 , готовністю 92%, житловий будинок по АДРЕСА_1 .

Прийнято відмову ОСОБА_1 від позовних вимог до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів в сумі 300 000 грн.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про повернення грошових коштів - закрито.

Арешт, накладений на нерухоме майно: ангар з прохідною по АДРЕСА_2 , готовністю 92%, та житловий будинок по АДРЕСА_1 - знято.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3 просить ухвалу суду скасувати і направити справу до суду першої інстанції на новий розгляд в іншому складі, посилаючись на порушення норм процесуального права. Вважає, що в порушення ч.5 ст.175 ЦПК України, суд першої інстанції затвердив мирову угоду, умови якої суперечать вимогам чинного законодавства та порушують його права, оскільки суд розпорядився належним йому на праві власності нерухомим майном, оминувши встановлений законом порядок його відчуження з укладенням нотаріально посвідченого договору купівлі продажу та обов`язкової його державної реєстрації, не врахувавши того, що нерухоме майно не було предметом заявлених позовних вимог. Також зазначив, що під час затвердження мирової угоди присутнім в судовому засіданні він не був та мирової угоди не підписував.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 березня 2018 року зупинено провадження по справі до з`ясування кола спадкоємців ОСОБА_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» №452 від 29 грудня 2017 року ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський Апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та Кривому Розі.

09.10.2018 року цивільну справу №2-5452/11 протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями передано Дніпровському апеляційному суду суддею-доповідачем визначено суддю- Бондар Я.М.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 16 січня 2019 року поновлено провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 листопада 2011 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про повернення грошових коштів і справу призначено до апеляційного розгляду на 02 квітня 2019 року на 13.10 год.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 11 липня 2019 року залучено до участі у справі №2-5452/11 правонаступника позивача ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , його доньку ОСОБА_2 , яка прийняла спадщину після смерті батька.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши відповідача ОСОБА_3 , його представників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які кожен окремо підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити з викладених у скарзі підстав, представника правонаступника позивача ОСОБА_2 - адвоката Онищенка С.В., який заперечував проти задоволення апеляційної скарги відповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони просили затвердити досягнуту між ними мирову угоду від 25 листопада 2011 року (а.с. 23).

Суд першої інстанції, посилаючись на ст.175 ЦПК України в редакції 2004 року, що діяла на момент розгляду справи судом першої інстанції, визначивши, що дії сторін відповідають закону та не порушують прав та інтересів інших осіб, мирова угода вчинена в інтересах обох сторін, постановив ухвалу про визнання мирової угоди та закрив провадження у справі.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не може погодитися з наступних підстав.

Згідно зі ст.ст.3, 15 ЦПК України в редакції 2004 року, яка діяла на час розгляду справи судом першої інстанції, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За положенням ст.4 ЦПК України в редакції 2004 року, яка діяла на час розгляду справи судом першої інстанції, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до п.3, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» № 5 від 12 червня 2009 року, з метою врегулювання спору до судового розгляду суди мають з`ясовувати: чи не відмовляється позивач від позову, чи визнає позов відповідач, чи не бажають сторони укласти мирову угоду. Зазначені процесуальні дії можуть бути вчинені лише в позовному провадженні та повинні здійснюватися не формально; суди мають вживати дієві заходи для примирення сторін та врегулювання спору до судового розгляду, зберігаючи при цьому об`єктивність і неупередженість. Закриваючи провадження у справі у зв`язку з відмовою позивача від позову чи визнанням укладеної між сторонами мирової угоди, суди повинні враховувати положення статей 174, 175 ЦПК та до ухвалення відповідного судового рішення роз`яснювати сторонам наслідки вчинення відповідних процесуальних дій.

На підставі ч. 1, 2 ст. 175 ЦПК України в редакції 2004 року, яка діяла на час розгляду справи судом першої інстанції, мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов`язків сторін та предмета позову. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну заяву. Якщо мирову угоду або повідомлення про неї викладено в адресованій суду письмовій заяві сторін, ця заява приєднується до справи.

За змістом вказаної статті мирова угода - це складена сторонами з урахуванням інтересів усіх заінтересованих осіб, що беруть участь у справі, угода, яка визнається судом лише після встановлення законності й обґрунтованості її умов, а також з`ясування думки усіх заінтересованих осіб щодо можливості її визнання. Метою такої угоди є врегулювання спору між сторонами, а її умови можуть стосуватися лише прав та обов`язків сторін та предмету спору, тобто матеріально-правової вимоги позивача до відповідача, стосовно якої він просить постановити судове рішення. Не може визнаватися судом мирова угода, умови якої не пов`язані зі спірними правовідносинами.

Якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди і продовжує судовий розгляд (ч.5 ст.175 ЦПК України в редакції 2004 року, яка діяла на час розгляду справи судом першої інстанції).

Таким чином, умови мирової угоди не повинні суперечити закону, мають стосуватися лише правовідносин сторін, які є предметом спору і не можуть стосуватися вимог, що не заявлялися в позовній заяві.

Аналогічні норми процесуального закону визначені в ст.ст.4, 5, 19, 207 ЦПК України в редакції від 2017 року.

Із змісту позовної заяви вбачається, що позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_3 про стягнення суми боргу (а.с. 1).

Отже, між сторонами виникли правовідносини з приводу повернення грошових коштів, отриманих на підставі договору позики та саме наведені обставини становили предмет спору, і саме така позовна вимога була первинною, питання щодо визнання права власності на нерухоме майно відповідача, а саме: ангар з прохідною по АДРЕСА_2 , готовністю 92%, житловий будинок по АДРЕСА_1 , не було предметом розгляду справи.

Разом з тим, не зважаючи на викладене, суд першої інстанції визнав за можливе затвердити умови укладеної мирової угоди та визнав перехід права власності на нерухоме майно за ОСОБА_1 , що не було предметом спору і не заявлялось у позовній заяві, чим порушив норми процесуального права.

Отже, висновки суду першої інстанції про те, що дії сторін відповідають закону, не порушують прав та інтересів інших осіб необґрунтовані, а доводи апеляційної скарги відповідача в цій частині колегія суддів вважає такими, що заслуговують на увагу.

Виходячи з встановлених обставин справи та вимог закону, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції - скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 374, п. 4 ч.1 ст. 379, 381, 382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 листопада 2011 року - скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 15 липня 2019 року

Головуючий:

Судді: