Дата документу 12.07.2019
Справа № 501/726/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2019 року Іллічівський міський суд Одеської області в складі:

головуючого судді Петрюченко М.І.

за участю секретаря судового засідання Тейбаш Н.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чорноморську Одеської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу

за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК»

до

відповідача: ОСОБА_1

вимоги позивача: про стягнення заборгованості за кредитним договором,

учасники справи - не з`явилися

негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне та

В С Т А Н О В И В:

1. Виклад позиції позивача.

1. 28 березня 2018 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (далі позивач) звернувся з позовом до ОСОБА_1 (далі відповідач) з вимогами про стягнення заборгованості у розмірі 92771,79 грн. та судового збору у розмірі 1762 грн.

2. Позов мотивований тим, що 22 травня 2009 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір, за яким відповідач отримала кредит у сумі 1000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Укладений між сторонами договір складається із заяви, Умов та правил надання банківських послуг. За своєю правовою природою вказаний договір є одним із видів кредитного договору.

Відповідач взяв на себе зобов`язання повернути суму кредиту, відсотків, винагороди відповідно до Заяви та Умов.

Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а відповідач всупереч договірним зобов`язанням, в установлені терміни не повернула належні грошові кошти, внаслідок чого у неї утворилась заборгованість.

Свої вимоги позивач обґрунтовує невиконанням відповідачем, належним чином взятих на себе зобов`язань, визначених вищевказаним кредитним договором, у зв`язку з чим у відповідача виник розмір заборгованості відповідача перед позивачем, який станом на 28 лютого 2018 року складає 92771,79 грн., з яких: заборгованість за кредитом 7983,80 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом 76408,87 грн., заборгованість за пенею та комісією 3485,23 грн., штраф (фіксована частина) 500 грн., штраф (процентна складова) 4393,89 грн.

3. Відповідач в заяві про перегляд заочного рішення відповідач наголошує на тому, що стягнення судом з нього пені, комісії та штрафу одночасно суперечать вимогам ч.1 ст.61 Конституції України та ч.3 ст.509 ЦК України, оскільки до боржника застосовано подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірного зобов`язання.Відповідач просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову, застосувавши наслідки пропущення строків позовної давності для звернення до суду за захистом порушених прав.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

4. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи.

Відповідачка була належним чином повідомлена про день і час судового рнозгляду справи, однак до суду не з`явилась.

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.

5. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом обставини та зміст спірних правовідносин.

6. Судом встановлено, що 22 травня 2009 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір (а.с 7-10), за яким відповідач отримала кредит у сумі 1000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

7. Укладений між сторонами договір складається із заяви (а.с. 9), Умов та правил надання банківських послуг (а.с.11-16). За своєю правовою природою вказаний договір є одним із видів кредитного договору.

Відповідач взяв на себе зобов`язання повернути суму кредиту, відсотків, винагороди відповідно до Заяви та Умов.

8. З матеріалів справи вбачається, що позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а відповідач всупереч договірним зобов`язанням, в установлені терміни не повернула належні грошові кошти, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість, яка підтверджується розрахунком (а.с.5-8).

9. Розмір заборгованості відповідача перед позивачем станом на 28 лютого 2018 року складає 92771,79 грн., з яких: заборгованість за кредитом 7983,80 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом 76408,87 грн., заборгованість за пенею та комісією 3485,23 грн., штраф (фіксована частина) 500 грн., штраф (процентна складова) 4393,89 грн. (а.с. 5-8).

10. Судом досліджено виписку по картці/рахунку № НОМЕР_1 за період з 01.01.1999 року по 29.01.2019 року (а.с.118-137) та встановлено, що останнє самостійне погашення кредиту відповідачем ОСОБА_1 відбулося 01.10.2014 року в сумі 80,00 грн. в терміналі самообслуговування: Черноморськ, вул.Леніна, буд.35/1 (а.с.129), а 10.08.2015 року зафіксована операція ПАТ КБ «ПриватБанк» як «Автоматичне погашення простроченої заборгованості з картки № НОМЕР_2 (а.с.130) сумі 14,77 грн.

V. Оцінка Суду.

11. Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, а в статті 530 ЦК України вказується, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно полягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобов`язання або односторонню зміну його умов.

12. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, доводи позивача про отримання відповідачем кредитних грошових коштів у розмірі 7983,80 грн. не підтверджуються матеріалами цивільної справи.

13. Так, із представленої представником відповідача виписки по рахунку клієнта вбачається - що 11.12.2012 року на картці рахується позитивний залишок у розмірі 100,00 грн. внаслідок вчинення операції - «Експресс-платежи. Перевод личных средств. (С карты 7777 НОМЕР_3 на карту НОМЕР_4 ) пополнение карточного счета» (а.с.118).

14. Крім того, із представленого розрахунку заборгованості за договором (а.с.5-8) та виписки по рахунку клієнта ОСОБА_1 (а.с.118-137) вбачається, що борг виник внаслідок нарахування банком (позивачем) відсотків за користування кредитним лімітом 26.03.2013 року у сумі 3741,96 (зворотній бік а.с.5), який 31.01.2018 року складав 7819,00 грн. (а.с.8).

15. Так, з виписки по рахунку клієнта ОСОБА_1 (а.с.118-137), 11.12.2012 року на картці рахується позитивний залишок у розмірі 100,00 грн., а 26.03.2013 року на картку нараховані відсотки за користування кредитним лімітом, які і становлять суму боргу за період з 26.03.2013 року до 31.01.2018 року по даному позову в розмірі 7819,46 грн. (а.с.5-8).

16. Однак, згідно вищевказаної представленої виписки вбачається, що відповідачем не здійснювалось знімання грошових коштів з картки, а сума боргу, яка рахується на картці виникла внаслідок нарахування відсотків за користуванням кредитним лімітом на підставі операції - «HEAD-OFFICE % за пользование кредитным лимитом».

17. Таким чином, матеріали справи свідчать про самостійне нарахування позивачем грошових коштів в сумі 7983,80 грн., яких відповідач ОСОБА_1 не отримувала, не витрачала, а тому і відшкодовувати не повинна.

18. Зазначені обставини в своїй сукупності свідчать про відсутність боргу відповідача перед позивачем, оскільки позивач самостійно нарахував вказані відсотки на картку відповідача.

19. При цьому слід зазначити, що для з`ясування спірних питань щодо нарахування суми боргу позивачем на картку відповідача, судом неодноразово у справі оголошувалась перерва для надання представнику ПАТ КБ «ПриватБанк» можливості надати пояснення у справі, однак представник позивача до суду ні разу не з`явився, додаткових пояснень суду не надав.

20. Разом з тим, до суду представник ПАТ КБ «ПриватБанк» надав відзив на заяву про перегляд заочного рішення (а.с.105-117), згідно яких вказав, що на ім`я відповідача ОСОБА_1 була відкрита картка «Універсальна» № НОМЕР_5 , яка в подальшому неодноразово перевипускалась, клієнту ОСОБА_1 видавались кредитні картки: № НОМЕР_6 , № НОМЕР_7 , № НОМЕР_8 , № НОМЕР_9 зі строком дії до 08.2017 року, якими відповідач почала користуватися (а.с.108, 117).

21. Однак, суд зазначає, що матеріали справи не мають доказів того, що по даному кредитному договору відповідачці видавались вказані кредитні картки.

Також матеріали справи не мають доказів того, при яких обставинах, коли і де видавалась вказані кредитні картки ОСОБА_1

22. Крім того, згідно позовної заяви, виписки по особовому рахунку, кредитна заборгованість ОСОБА_1 малась саме по кредитній картці № НОМЕР_5 (а.с.118-137), разом з тим, в розрахунку заборгованості не вказано номер кредитної картки (а.с.5-8).

23. Враховуючи, що дана справа перебуває на розгляді суду з 28.03.2018 року (а.с.2), представник позивача до суду не з`являється, суд вирішив прийняти судове рішення на підставі наявних у справі доказів.

24. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» у повному обсязі.

Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

25. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

26. Згідно зі ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

27. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

28. З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для надання оцінки решті доводів, наведених сторонами по справі в обґрунтування власних правових позицій, оскільки їх дослідження судом у будь-якому випадку не матиме наслідком спростування висновків, до яких суд дійшов по тексту рішення вище щодо суті позовних вимог.

Керуючись статтями 2, 5, 10-13, 18, 81, 258-259, 263-265, 280-282 Цивільного-процесуального кодексу України, статтями 525, 526, 530, 623, 624, 629, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, Суд, -

У Х В А Л И В :

1. У задоволенні позову ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (місце знаходження: 01001, м.Київ, вулиця Грушевського, буд.1-Д, , р/р НОМЕР_10 ) до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_11 ) про стягнення заборгованості відмовити повністю.

2. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

3. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду.

4. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

5. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

6. Повний текст рішення виготовлено 12 липня 2019 року.

Суддя Іллічівського міського

суду Одеської області М.І.Петрюченко