ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 6/753/733/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" липня 2019 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Мицик Ю.С.

при секретарі Пугач Д.С.

за участю

представника заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві подання головного державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Шпак О.І. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 ,-

ВСТАНОВИВ

Головний державний виконавець Шпак О.І. 05.07.2019 звернувся до суду із зазначеним поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , за невиконання зобов`язань.

Подання обґрунтовує тим, що боржник ухиляється від виконання зобов`язань згідно виконавчого листа за № 761/13117/14-ц від 07.10.2016, виданого на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Києва суду від 07.10.2016 про зобов`язання ОСОБА_4 надати можливість і не чинити ОСОБА_5 перешкоди у спілкуванні, зустрічах та вихованні дитини, ОСОБА_6 . Рішенням суду визначено участь ОСОБА_5 у вихованні та спілкуванні з сином ОСОБА_6 . На протязі тривалого часу боржник ОСОБА_3 не виконує рішення суду та чинить перешкоди у спілкуванні батька з сином. Враховуючи викладене просить обмежити ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа.

Представник Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві в судовому засіданні вимоги подання підтримав та просив задовольнити.

Суд, керуючись приписами ст. 441 ЦПК України, якими визначено, що суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця, не викликав у судове засідання стягувача та боржника.

Вислухавши представника Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві, дослідивши подання, долучені матеріали, з`ясувавши обставини справи давши їм правову оцінку, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантовано свободу пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Норми Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" регулюють порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначають випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлюють порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Так, згідно п.5 ч.1 ст. 6 цього Закону, однією з підстав для тимчасового обмеження у праві виїзду громадянина України за кордон є ухилення ним від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов`язань.

Положеннями статті 11 Закону України "Про виконавче провадження» державному виконавцю надано право у процесі здійснення виконавчого провадження, у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов`язань за рішенням.

Судом встановлено, що на виконанні у Дарницькому РВ ДВС м. Київ Головного територіального управління юстиції в м. Києві перебуває виконавчий лист № 761/13117/14-ц від 07.10. 2016, виданий на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Києва суду від 07.10.2016 про зобов`язання ОСОБА_4 надати можливість і не чинити ОСОБА_5 перешкоди у спілкуванні, зустрічах та вихованні дитини, ОСОБА_6 . Рішенням суду визначено додаткові способи участі ОСОБА_5 у вихованні ОСОБА_6 , 2005 року народження, з відвідуванням дитиною місця проживання батька або іншого погодженого місця без присутності матері під час літніх канікул з 18.00 год. 01.06. календарного року до 18.00 год. 20.06. календарного року (кожного року).

Виконавче провадження відкрите постановою Дарницького РВ ДВС м. Київ ГТУЮ в м. Києві 19.02.2019 ВП № 58410544.

Головним державним виконавцем Дарницького РВ ДВС м. Київ ГТУЮ в м. Києві 21.02.2019 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та виклик направлено боржнику та запропоновано з`явитись 27.02.2019 до державного виконавця для вирішення питання про встановлення місця побачення дитини з батьком.

22.02.2019 від ОСОБА_5 до Дарницького РВ ДВС м. Київ ГТУЮ в м. Києві надійшла заява про неможливість прибуття до державного виконавця 27.02.2019 для проведення виконавчих дій. Крім того, останній просив встановити місце виховання та побачень з дитиною за адресою: АДРЕСА_2 .

Від ОСОБА_2 26.02.2019 надійшла заява про те, що вона отримала виклик до державного виконавця та постанову про відкриття виконавчого провадження від 19.02.2019 лише 25.02.2019, а тому вона не може з`явитись 27.02.2019 та просить відкласти проведення виконавчих дій на інший день, про що повідомити її завчасно.

02.04.2019 державним виконавцем винесено постанову про визначення часу та (або) місця побачення стягувача з дитиною, згідно якої, боржника ОСОБА_3 зобов`язано забезпечувати зустрічі сина ОСОБА_6 , 2005 року народження з батьком ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 з 13.04.2019.

Вказана постанова була направлена 03.04.2019 на адресу боржника, проте до Дарницького РВ ДВС м. Київ ГТУЮ в м. Києві повернувся конверт з відміткою "за закінченням терміну зберігання".

Разом з тим, до матеріалів справи додано акти державного виконавця від 20.04.2019, 27.04.2019 з яких вбачається, що при здійсненні виїзду державного виконавця, встановлено, що боржник не забезпечила явку сина ОСОБА_6 до батька за адресою: АДРЕСА_2 . Водночас, суд вважає їх неналежним доказом того, що ОСОБА_2 свідомо ухиляється від виконання судового рішення, оскільки остання не отримала постанову про зобов`язання забезпечувати зустрічі сина за вказаною адресою, а відтак факт ухилення від виконання рішення суду відсутній.

Крім того, винесення постанови про накладення на боржника стягнення у вигляді штрафу також не є беззаперечним доказом ухилення від виконання рішення боржником, враховуючи те, що в матеріалах провадження відсутні докази їх вручення (а.с.19.25).

Крім того, ч. 4 ст. 64-1 ЗУ "Про виконавче провадження" передбачено, що у разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт, виносить постанову про накладення на боржника штрафу в подвійному розмірі, надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, звертається з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до суду за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби, виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (із врахуванням обмежень, передбачених частиною десятою статті 71 цього Закону) та вживає інші заходи примусового виконання рішення, передбачені цим Законом.

Однак як вбачається з матеріалів виконавчого провадження держаним виконавцем не надіслано до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, не винесено вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст.12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Примусове виконання рішень судів в Україні покладається на державну виконавчу службу (далі - ДВС), яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Умови і порядок виконання рішень судів у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені у Законі України "Про виконавче провадження".

У судовій практиці постає питання про визначення поняття "ухилення" боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, оскільки в Законі України «Про виконавче провадження» його значення не розкрито.

Чинне законодавство не містить визначення поняття "ухилення", практика Конституційного Суду України щодо його офіційного тлумачення відсутня.

У сучасній українській мові слово "ухилення" тлумачиться так: 1) відступати, відхилятися, вивертатися; 2) намагатися не робити чого-небудь, не брати участі в чомусь; уникати; 3) навмисно не давати відповіді на запитання або говорити про щось інше.

Отже, словосполучення "ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)", вжите у Законі України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» та в Законі України «Про виконавче провадження», визначає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови "доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання".

Оскільки, відповідно до ЦПК України, згадане подання розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування. Тим паче, що особа, стосовно обмеження права якої внесено подання, фактично позбавлена можливості довести суду, що нею було вжито усіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

У зв`язку із цим про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; своєчасна явка за викликом державного виконавця, тощо.

В матеріалах виконавчого провадження міститься лише один виклик боржника до державного виконавця, хоча останній повинен був повторно викликати боржника, відібрати пояснення, з`ясувати причини невиконання рішення і лише після вказаної сукупності проведених виконавчих дій можливо зробити висновок про наявність факту ухилення боржника ОСОБА_2 від виконання рішення. Суд, вважає, що факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нею судовим рішенням, не доведений, оскільки не є об`єктивно наявним та з матеріалів виконавчого провадження не вбачається.

Враховуючи вище викладене, наявність лише самого зобов`язання не може бути підставою для обмеження останньої у праві виїзду за межі України, оскільки захід примусового виконання рішень, який просить застосувати держаний виконавець, є найсуворішим, так як обмежує особу у свободі вільного пересування, яка гарантується Конституцією України.

Відтак, у поданні головного державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Шпак О.І. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 , слід відмовити за недоведеністю.

Керуючись ст. 33 Конституції України, ст. ст.258, 260, 441 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання головного державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Шпак О.І. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 - відмовити.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У відповідності до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Дарницький районний суд міста Києва.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Суддя: Ю.С. Мицик