Справа №631/377/19
Провадження №2/612/167/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2019 року смт. Близнюки

Близнюківський районний суд Харківської області у складі: головуючого судді О.І. Мороза., за участю секретаря судових засідань Н.Ю. Коняєвої, розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошового боргу,-

ВСТАНОВИВ:

12.04.2019 ОСОБА_1 звернувся до Нововодолазького районного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики у розмірі 245 000 грн. та судових витрат в розмірі 2450 грн.

16.04.2019 судом направлявся запит про місце реєстрації відповідача.

02.05.2019 надійшла інформація про місце реєстрації відповідача з якої встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: с АДРЕСА_1 Миролюбівка Близнюківського району Харківської області.

Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 03.05.2019, справу передано на розгляд Близнюківського районного суду Харківської області.

Справа надійшла до Близнюківського районного суду Харківської області 11.06.2019 та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями розподілена судді О.І. Морозу.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

15 травня 2017 року ОСОБА_2 отримала в борг від ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 321 000 грн., та зобов`язувалася їх повернути до 01.09.2018. Проте, до 01.09.2018 відповідачка повернула лише частину боргу, а не всю грошову суму, як зобов`язовувалася. Частину боргу у розмірі 76000 грн., було повернуто достроково 25.05.2018.

Ухвалою Близнюківського районного суду Харківської області від 12.06.2019 провадження прийнято до розгляду та призначено підготовче судове засідання на 10.07.2019.

Сторони, будучи належним чином та своєчасно повідомленими про дату, час та місце судового засідання, у судове засідання 10.07.2019 не з`явилися, надавши до суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності. Позивач просить позов задовольнити, відповідач позов визнала. Відзив на позов відповідачем до суду не надано.

Згідно з ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

На підставі письмових заяв сторін, суд ухвалив, судове засідання провести за їх відсутності.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитись від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, оцінивши кожний доказ окремо та у їх сукупності і взаємозв`язку, прийшов до висновку про необхідність задоволення позову з підстав, передбачених ст.206 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб.

Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом передбачених ст.16 ЦК України способами.

Згідно ч.1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Судом встановлено, що 15.05.2019 між сторонами укладено договір займу, відповідно до якого ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 321000 грн. Повернення отриманих коштів повинно відбутися не пізніше 01.09.2018 року в сумі 321 000 грн., про що свідчить фотокопія договору(а.с.7).

25.05.2018 ОСОБА_2 , частково повернула суму боргу в розмірі 76 000 грн., про що свідчить фотокопія розписки про часткове погашення боргу(а.с.9).

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником у борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів.

Згідно ч. 1, 2 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передання грошової суми позичальнику.

Відповідно до ч. ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що здійснений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору

всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

В свою чергу відповідно ст.545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.

Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У строк, встановлений у розписці, відповідачка грошові кошти повністю не повернула. З урахуванням поверненої суми 76000 грн., заборгованість за договором складає 254000 грн., яку відповідачка визнає (321000 -76000 = 245000).

Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У частині 1 статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у сумі 2450,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.2, 4, 5, 12,13, 23, 76, 81, 82, 133, 141, 206,247, 265 ЦПК України, ст.ст. 10, 15,16, 23,207, 512-519, 526, 530, 610, 611, 612, 625, 631, 1046, 1047, 1048, 1049 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошового боргу за договором позики, задовольнити повністю.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 15.05.2017 у сумі 245000 (двісті сорок п`ять тисяч) грн. 00 коп., витрати по сплаті судового збору у сумі 2450 грн. 00 коп., а всього 247450 (двісті сорок сім тисяч чотириста сорок п`ять) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду через Близнюківський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня отримання учасниками справи копії судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , індивідуальний податковий номер НОМЕР_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , паспорт НОМЕР_2 , індивідуальний податковий номер НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Суддя О.І. Мороз