Справа № 642/4958/18
Провадження № 2/642/434/19
10 липня 2019 року Ленінський районний суд м.Харкова в складі:
головуючого судді - Грінчук О.П.,
за участю секретаря судового засідання - Сузанського О.І.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , зазначивши, що
26.04.2017 року між ПАТ «Акціонерний банк «Експрес - Банк», правонаступником якого є ПАТ АКБ «ІНДУСТРІАЛБАНК» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 461048/58/к2. Згідно даного договору відповідач отримала кредит на споживчі цілі із зарахуванням грошових коштів на картковий рахунок НСМЕП по кредитному продукту 58 - «ФІНАНСОВА ПІДТРИМКА», в сумі 30 000,00 грн, на строк 36 місяців, з 26.04.2017 по 26.04.2020. Не виконуючи належним чином свої зобов`язання за кредитним договором, відповідач допустила виникнення простроченої заборгованості за кредитом, яка станом на 27.08.2018 становить 38 798,91 грн., яка складається з: 25 000,02 грн. - сума заборгованості по кредиту; 8888,07 грн. - сума простроченої заборгованості по нарахованим відсоткам; 989,96 грн. - сума пені за прострочення сплати кредиту; 853,56 грн. - сума пені за несвоєчасну сплату нарахованих відсотків; 67,30 грн. - інфляційні нарахування на суму простроченого кредиту; 3000,00 грн. - штраф за невиконання зобов`язань за кредитним договором. В зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача вищевказану заборгованість, а також судові витрати у розмірі 1762,00 грн.
Після звільнення судді ОСОБА_3 у відставку, вказана цивільна справа ухвалою суду від 28.05.2019 прийнята до свого провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
У судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду клопотання, в якому зазначив, що позов підтримує повністю, просить розглянути справу у його відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином в установленому законом порядку, причини неявки суду невідомі, заяв та клопотань до суду не надавала, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалася.
Суд у зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача та не подання відзиву відповідачем, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, який не з`явився, у порядку заочного розгляду справи за наявними в справі матеріалами.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 26.04.2017 року між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний банк «Експрес-Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір 461048/58/к2 (кредит на споживчі цілі із зарахуванням грошових коштів на картковий рахунок НСМЕП по кредитному продукту 58 - «ФІНАНСОВА ПІДТРИМКА».
04.12.2017 року АКБ «Індустріалбанк» став правонаступником всього майна, всіх прав та обов`язків АБ «Експрес-Банк», у зв`язку з вищевикладеним, зазначена позовна заява подається АКБ «Індустріалбанк» як правонаступником всього майна, всіх прав та обовязків АБ «Експрес-Банк».
Згідно даного договору відповідач отримала кредит в сумі 30 000,00 грн, на строк 36 місяців, з 26.04.2017 по 26.04.2020.
Згідно п.1.4 кредитного договору, процентна ставка за користування кредитом є фіксованою. З моменту укладання кредитного договору до моменту припинення здійснення зарахування заробітної плати та інших виплат від підприємства, яке було роботодавцем позичальника на момент укладання кредитного договору, на рахунок завантаження, відкритий у кредитодавця, становить 28,00 процентів річних. З моменту припинення зарахування заробітної плати та інших виплат від підприємства, яке було роботодавцем позичальника на момент укладання кредитного договору, на рахунок завантаження, відкритий у кредитодавця, до закінчення строку дії кредитного договору процентна ставка становить 45 процентів річних.
Відповідно до п.1.1 кредитного договору, відповідач зобов`язується використати кредит на цілі, визначені кредитним договором, своєчасно та в повному обсязі сплачувати проценти за користування кредитом, інші платежі, виконати інші свої зобов`язання за кредитним договором, та повернути позивачу кредит на умовах та в строки (терміни), визначені кредитним договором.
Як передбачено п.2.5 кредитного договору, погашення кредиту позичальником здійснюється шляхом безготівкового перерахування на рахунок, вказаний в п.2.3 кредитного договору, та/або шляхом внесення готівкою в касу кредитодавця для зарахування на вищезазначений рахунок грошових коштів в сумах та в терміни, визначених у додатку №1, що є невід`ємною частиною кредитного договору.
Відповідно до п. 4.2. кредитного договору, нараховані проценти за користування кредитом сплачуються позичальником щомісячно, шляхом безготівкового перерахування суми нарахованих за відповідний період процентів на рахунок, відкритий у кредитодавця та/або шляхом внесення суми нарахованих процентів готівкою в касу кредитодавця для зарахування на вищезазначений рахунок. Повне погашення нарахованих процентів за користування кредитом сплачуються кредитодавцю в день остаточного погашення кредиту.
Проценти за користування простроченою сумою кредиту нараховуються на прострочену суму кредиту за фактичну кількість днів користування кредитом, включаючи день виникнення простроченої заборгованості та не включаючи день погашення такої заборгованості за ставкою, яка визначається як сума ставки, визначеної в п.1.4 договору та 5 процентів річних (п.4.3 кредитного договору).
При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно ст. ст.526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, одностороння відмова від зобов`язання не допускається.
Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).
Статтею 204 ЦК України встановлено презумпцію правомірності правочину, згідно з якою правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Відповідно до частини першої статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У ст. 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Частиною першою статті 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів (частина друга статті 1056-1 ЦК України).
Згідно частини першої статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.
Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Частиною другою статті 1054 та частиною другою статті 1050 ЦК України визначено, що наслідками порушення відповідачем зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.
Судом встановлено факт невиконання належним чином відповідачем зобов`язань по поверненню кредитних коштів позивачу.
Відповідно до пунктів 6.2, 6.3 договору, позичальник за прострочення визначеного договором строку (терміну) сплати процентів за користування кредитом, повернення кредиту сплачує кредитодавцю пеню в розмірі подвійної ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого невиконання зобов`язання за кожний день прострочення.
Пунктом 6.4. договору встановлено, що за невиконання або неналежне виконання позичальником будь-якої умови договору, визначеної в п. 5.2.3., 5.2.4, 5.2.5. договору, позичальник сплачує кредитодавцю штраф у розмірі 10% від суми отриманого кредиту за кожен випадок такого невиконання або неналежного виконання.
З наданого позивачем розрахунку вбачається, що станом на 27.08.2018 заборгованість відповідача становить 38 798,91 грн., яка складається з: 25 000,02 грн. - сума заборгованості по кредиту; 8888,07 грн. - сума простроченої заборгованості по нарахованим відсоткам; 989,96 грн. - сума пені за прострочення сплати кредиту; 853,56 грн. - сума пені за несвоєчасну сплату нарахованих відсотків; 67,30 грн. - інфляційні нарахування на суму простроченого кредиту; 3000,00 грн. - штраф за невиконання зобов`язань за кредитним договором.
Банком на підтвердження наявності невиконаних кредитних зобов`язань надано розрахунок заборгованості за договором, виписки по особовому рахунку, в яких відображені всі операції зі зняття грошових коштів, погашення та нарахування відсотків і неустойки.
Такий розрахунок відповідач не спростував належними та достовірними доказами, відповідно до вимог ст.ст.76-78,81,83 ЦПК, а тому суд приймає його за основу суми боргу.
Отже, позивачем належними та допустимими доказами доведено факт укладення договору та наявність заборгованості.
В той же час, щодо вирішення позовних вимог про стягнення штрафу слід зазначити наступне.
Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.
Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).
Відповідно до статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).
Таким чином, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.
Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є цивільно-правовою відповідальністю, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15 та постанові від 11.10.2017 року № 347/1910/15-ц.
Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріально права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Враховуючи вищевикладене, суд відмовляє позивачу в задоволенні вимоги про стягнення з відповідача штрафу у розмірі: 3000,00 грн., через застосування кредитором подвійної відповідальності за одне й теж порушення.
У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідачем не надано доказів, які б підтверджували факт виконання зобов`язань за договором.
При цьому, позов позивача є обгрунтований належними, допустимими доказами та доведений на суму 35 798,91 грн., яка складається з: 25 000,02 грн. - сума заборгованості по кредиту; 8888,07 грн. - сума простроченої заборгованості по нарахованим відсоткам; 989,96 грн. - сума пені за прострочення сплати кредиту; 853,56 грн. - сума пені за несвоєчасну сплату нарахованих відсотків; 67,30 грн. - інфляційні нарахування на суму простроченого кредиту, а тому позов банку необхідно задовольнити частково.
Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення статті 141 ЦПК України. Так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в розмірі 1762 грн. 00 коп., оскільки позовні вимоги задоволено частково, а саме на 92,27%, тому стягненню з відповідача пропорційно частці задоволених вимог підлягає 1625 грн. 80 коп.
Керуючись ст.ст. ст.ст. 509, 526, 527, 530, 549, 550, 599, 610-612, 625, 1054 ЦК України, ст.ст. 1-13, 76- 83, 141, 247, 247, 258-259, 263-265, 268, 280-283, 354 ЦПК України, суд -
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк» заборгованість за кредитним договором №461048/58 К2 від 26.04.2017 що виникла станом на 27.08.2018 у розмірі 35 798 (тридцять п`ять тисяч сімсот дев`яносто вісім) грн. 91 коп., з яких: 25 000,02 грн. - сума заборгованості по кредиту; 8888,07 грн. - сума простроченої заборгованості по нарахованим відсоткам; 989,96 грн. - сума пені за прострочення сплати кредиту; 853,56 грн. - сума пені за несвоєчасну сплату нарахованих відсотків; 67,30 грн. - інфляційні нарахування на суму простроченого кредиту.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк» судовий збір у розмірі 1625 (одна тисяча шістсот двадцять п`ять) грн. 80 коп.
В іншій частині вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним Кодексом не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.