УХВАЛА

12 липня 2019 року

м. Київ

справа № 2-1309/10

провадження № 61-2043ск19

Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду Бурлакова С. Ю.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 31 травня 2019 року,рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 16 червня 2010 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 09 вересня 2010 року в справі за позовом ОСОБА_1 до 25 Гарнізонного будинку офіцерів, начальника 25 Гарнізонного будинку офіцерів про визнання незаконними наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та за виконання додаткового обсягу робіт,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 16 червня 2010 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 09 вересня 2010 року, в задоволені позову ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалою Верховного Суду України від 12 жовтня 2010 року відмовлено ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження в цій справі.

Ухвалами Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 червня 2011 року, 29 липня 2011 року, 14 вересня 2012 року, 31 жовтня 2012 року, 11 січня 2013 року, 22 січня 2014 року, 12 травня 2014 року, 27 листопада 2014 року, 16 січня 2015 року, 01 квітня 2015 року, 02 липня 2015 року, 21 вересня 2015 року, 25 грудня 2015 року та 21 березня 2016 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 16 червня 2010 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 09 вересня 2010 року з підстав, передбачених пунктом 4 частини четвертої статті 328 ЦПК України (в редакції, 2004 року).

Ухвалами Верховного Суду від 28 вересня 2018 року, 03 грудня 2018 року, 01 лютого 2019 року, 25 квітня 2019 року та від 31 травня 2019 року відмовлено ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 16 червня 2010 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 09 вересня 2010 року з підстав, передбачених пунктом 3 частини другої статті 394 ЦПК України.

05 липня 2019 року ОСОБА_1 надіслав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду заяву, яка містить ознаки касаційної скарги, в якій він просить скасувати ухвалу Верховного суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 31 травня 2019 року, рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 16 червня 2010 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 09 вересня 2010 року.

У відкритті касаційного провадження на ухвалу Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 31 травня 2019 року, рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 16 червня 2010 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 09 вересня 2010 рокунеобхідно відмовити, з огляду на таке.

Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України як і пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України передбачають, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом.

Відповідно до частини першої статті 406 ЦПК України ухвали судів першої та апеляційної інстанцій можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктами 2, 3 частини першої статті 389 цього Кодексу.

Пунктами 2, 3 частини першої статті 389 ЦПК України визначено вичерпний перелік ухвал судів першої та апеляційної інстанцій які є предметом оскарження у касаційному порядку, а саме:

2) ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6-8, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку;

3) ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали

Таким чином, системний аналіз частини першої статті 389, статті 406 ЦПК України свідчить, що оскарження ухвали суду касаційної інстанції у касаційному порядку не передбачено.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 3 частини другої статті 394 ЦПК України, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо є постанова про залишення касаційної скарги цієї особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.

З огляду на вищевказані обставини та норми закону, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 16 червня 2010 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 09 вересня 2010 року необхідно відмовити з підстав, передбачених пунктом 3 частини другої статті 394 ЦПК України, оскільки ухвалами Верховного Суду України, Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Верховного Суду неодноразово постановлено ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на вище зазначені судові рішення.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

Як убачається з матеріалів касаційного провадження, ОСОБА_1 скористався передбаченим законом правом на касаційне оскарження судових рішень в цій справі, Верховним Судом постановлено ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження, після чого заявник повторно подав касаційну скаргу на ті ж судові рішення, що є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження.

Одночасно суд роз`яснює, що відповідно до статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Також, залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, та інше.

На підставі наведеного, керуючись пунктом 9 частини 3 статті 2, частиною 3 статті 3, частиною 1 статті 389, пунктами 1, 3 частини 2 статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 31 травня 2019 року, рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 16 червня 2010 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 09 вересня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до 25 Гарнізонного будинку офіцерів, начальника 25 Гарнізонного будинку офіцерів про визнання незаконними наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та за виконання додаткового обсягу робіт.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя: С. Ю. Бурлаков