КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________
Справа № 372/2695/18
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/5798/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 липня2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Семенюк Т.А.

при секретарі Коліснику В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 18 січня 2019 року (суддя Кравченко М.В.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Обухівського районного підрозділу Публічного акціонерного товариства «Київобленерго», Приватного акціонерного товариства «Київобленерго» про визнання дій неправомірними, скасування нарахованої суми боргу,

встановила:

у вересні 2018р. позивач звернулася до суду з позовом та просила визнати дії Обухівського РП ПАТ «Київобленерго» щодо нарахування заборгованості за електроенергію у сумі 91 043грн неправомірними та скасувати вказану заборгованість.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначала, що вона разом з двома неповнолітніми дітьми проживає у будинку АДРЕСА_1 . 30 серпня 2004р. даний будинок приєднано до електромережі зі вхідною потужністю 5 кВт.

Позивач стверджувала, що за весь час споживання електроенергії вона ніколи не допускала несплати за надані послуги, лічильник електроенергії було встановлено працівниками Обухівського РП ПАТ «Київобленерго» відповідно до договору про приєднання № 300 та технічних умов ззовні будинку, а показники лічильника самостійно знімались працівниками Обухівського РП ПАТ «Київобленерго» та зазначалися в квитанції на сплату.

Позивач зазначала, що у вересні 2014р. вона отримала квитанцію на оплату електроенергії від 26 вересня 2014р. на суму 305,41грн та з показниками 36 872кВт, яка була оплачена 18 жовтня 2014р. на суму 300грн; у листопаді 2014р. надійшла квитанція від 27 листопада 2014р. на суму 234 171,37грн та з показниками 13кВт, яка була оплачена 9 грудня 2014р. на суму 600грн; у грудні 2014р. надійшла квитанція від 28 грудня 2014р. на суму 306 313,35грн та з показниками 1395кВт; у січні 2015р. вона отримала квитанцію від 28 січня 2015р. на суму 88 841,28грн та з показниками 1489кВт.

Також позивач посилалася на те, що 8 листопада 2014р. працівниками Обухівського РП ПАТ «Київобленерго» виявлено порушення - підозра на втручання в прилад обліку Нік 2301АП1 №0080102, про що складено акт №028344. В цей же день прилад обліку було вилучено та встановлено інший - Нік 2301№1000644, а прилад, щодо якого виникла підозра

про втручання в його роботу, направлено до НДЕКЦ УМВС України у Миколаївській області для проведення експертизи.

Згідно висновку експертного дослідження № 71 П від 30 серпня 2015р. втручань в конструкцію лічильника, що вплинули на показники не виявлено, але через можливість впливу наявних в середині лічильника комах на роботу електронної схеми та лічильного механізму, можливо зменшення значення виміряної лічильником енергії.

Позивач зазначала, що 24 листопада 2017р. у її відсутність будинок було відключено від електропостачання, про що залишено наряд про відключення за несплату.

Позивач стверджувала, що заборгованість у сумі 91 043грн виникла не у зв`язку із споживанням нею електроенергії, а у зв`язку із технічною несправністю лічильника, про що зазначено у висновку експертного дослідження № 71 П від 30 серпня 2015р., тому дії Обухівського РП ПАТ «Київобленерго» по відключенню будинку від електромережі необхідно визнати незаконними.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 18 січня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Позивач посилається неповне з`ясування всіх фактичних обставин справи, ненадання оцінки висновку Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №7009/20/9-18 від 17 серпня 2018р., в якому чітко вказано про незаконність дій та нарахувань ПрАТ «Київобленерго», а також, що під час перевірки було встановлено, що акт та нарахування, здійснені на підставі цього акта, було скасовано, про що зазначено в протоколі рішення комісії ПрАТ «Київобленерго» від 26 листопада 2014р. №0051, що у свою чергу підтверджує відсутність боргу.

Також позивач вважає, що судом не враховано, що вона у період з 2014р. по 2017р. щомісячно проводила оплату за фактично спожиту електричну енергію та заборгованості не має, тому відключення будинку від електропостачання є неправомірним.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ПрАТ «Київобленерго» просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, вважаючи доводи позивача безпідставними.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, яка підтримала апеляційну скаргу, пояснення представника ПрАТ «Київобленерго» - адвоката Грабового О.С., який просив залишити рішення суду без змін, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що 30 серпня 2005 року ОСОБА_1 видані технічні умови № 300 для приєднання до електропостачання будинку АДРЕСА_1 з споживною потужністю 5 кВт. Ввідна шафа розташована на зовнішній стіні будинку (с.с.13).

3 листопада 2008 року між ОСОБА_1 та ЗАТ «А.Е.С.Київобленерго» в особі заступника начальника ОбухівськогоРП укладено договір про користування електричною енергією №200834396, за умовами якого енергопостачальник бере на себе зобов`язання надійно постачати споживачеві електричну енергію у необхідних йому обсягах до граничної потужності 5 кВт, з гарантованим рівнем надійності, безпеки і якості, а споживач зобов`язується сплачувати одержану електричну енергію за обумовленими тарифами (цінами) у терміни, передбачені договором (с.с.39-40).

8 листопада 2014 року працівниками Обухівського РП ПрАТ «Київенерго» було проведено технічну перевірку засобу обліку та складено акт про порушення № К 028344,

згідно якого власник будинку порушила п. 10.2.26 ПКЕЕ у зв`язку із чим виникла підозра на втручання в прилад обліку НІК 2301АП1 № 0080102, який вилучено з показниками «104247,5», та замінено на лічильник НІК 2301 № 1000644 з показником «13» (с.с.17, 19).

Рішенням комісії по розгляду акту № К 028344 від 8 листопада 2014р., яке оформлено протоколом № 0052 від 26 листопада 2014 року, лічильник НІК 2301АП1 № 0080102 направлено на експертизу. При цьому комісія визначила, що розрахунок додаткових збитків, нанесених споживачем постачальнику, не проводити. З вказаним рішенням погодилася ОСОБА_1 , що підтверджено її підписом (с.с.20).

Згідно висновку експертного дослідження № 71 П від 30 серпня 2015 року відбиток повірочного тавра на контактній поверхні пломби, якою було опломбовано лічильник електричної енергії типу «НІК 2301 АП1», зав. № 0080102, наданий на дослідження, співпадає з зразком відбитку повірочного тавра, наданого ДП «Укрметртестстандарт»; пломба держповірки, яку було навішано на лічильник електричної енергії типу «НІК 2301 АП1», зав. № 0080102, не виконує свою пломбувальну функцію, але не переопломбовувалася; пошкодження корпуса лічильника та його внутрішніх елементів не виявлено, але наявне пошкодження верхнього стяжного гвинта корпусу; втручання в конструкцію лічильника, що вплинули на зменшення показників не виявлено, але через можливість впливу наявних всередині корпусу лічильника комах на роботу електронної схеми та лічильного механізму, можливо зменшення значення виміряної лічильником енергії по відношенню до обсягу реально спожитої електричної енергії (с.с.21-27).

27 листопада 2017 року припинено електропостачання до будинку у зв`язку із боргом, який виник на 12 вересня 2017 року у сумі 93 536, 860грн (с.с.32).

На звернення позивача про неправомірне нарахування заборгованості за вересень-листопад 2014 року та відключення електропостачання до будинку, відповідь відповідачем не надана (с.с.33-34).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів наявності заборгованості у сумі 91 043грн.

Проте, погодитися з таким висновком суду не можна з таких підстав.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Ураховуючи викладене, слід мати на увазі, що в цій постанові посилання на норми матеріального права наводяться в редакціях, чинних на час виникнення спірних правовідносин, без додаткових уточнень.

Правовідносини з постачання фізичним особам електричної енергії регулюються статтею 714 ЦК України, Законом України «Про електроенергетику», редакція якого діяла на момент виникнення спірних правовідносин, Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 1357 від 26 липня 1999р. (далі Правила КЕЕН).

Відповідно до статті 3 Закону України «Про електроенергетику» відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, постачанням і використанням енергії, а також з централізованим диспетчерським (оперативно-технологічним) управлінням, регулюються цим законом та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 1 статті 26 Закону України «Про електроенергетику» передбачено, що споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником.

Матеріали справи свідчать про те, що такий договір між сторонами укладено.

Згідно ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а

споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Згідно з Правилами користування електричною енергією для населення, споживач електричної енергії зобов`язаний дотримуватися вимог нормативно-технічних документів та договору; забезпечувати належний технічний стан та безпечну експлуатацію своїх електроустановок та побутових електроприладів; оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил; узгоджувати з енергопостачальником нові підключення та переобладнання внутрішньої електропроводки.

Згідно п. 19 Правил КЕЕН розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показів засобів обліку.

За змістом пунктів 20 та 21 Правил КЕЕН розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Знімання показів засобів обліку провадиться електропостачальником (електророзподільним підприємством) та/або побутовим споживачем щомісяця відповідно до умов договору. Побутовий споживач, як правило, знімає покази засобу обліку на перше число місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем).

Якщо знімання показів проводиться побутовим споживачем, електропостачальник (електророзподільне підприємство) має право контролювати правильність знімання показів засобів обліку побутовим споживачем.

Відповідно до пункту 17 Правил КЕЕН у разі пошкодження, втрати або неправильної роботи приладу обліку з вини споживача він відшкодовує вартість перевірки, ремонту або встановлення нового приладу обліку. В інших випадках перевірка, ремонт або заміна пошкодженого чи втраченого приладу обліку здійснюється за рахунок енергопостачальника або організації, яка відповідає за збереження приладу обліку.

Згідно пункту 38 Правил КЕЕН енергопостачальник зобов`язується: проводити не менш як один раз на 6 місяців контрольне знімання показань приладів обліку у споживачів відповідно до затверджених графіків; проводити планову повірку, ремонт і заміну приладів обліку в терміни, встановлені нормативно-технічними документами та договором; розглядати звернення та претензії споживача щодо надання послуг, пов`язаних з постачанням електричної енергії, та приймати з цього приводу рішення у терміни, передбачені законодавством.

З наданого суду першої інстанції рахунку від 26 вересня 2014 року вбачається, що працівниками ПАТ «Київобленерго» здійснювався щомісячний контроль правильності знімання показників лічильника позивачем, так як у рахунку зафіксований фактичний показник лічильника станом на 4 вересня 2014 року - 36 872 (с.с.14).

Усуваючи неповноту встановлення обставин справи, допущену судом першої інстанції, апеляційним судом витребувані у позивача копії рахунків за 2014 рік та зобов`язано представника відповідача надати відомості про контрольне знімання показань приладу обліку позивача за 2014 рік.

З наданих позивачем копій рахунків за 2014 рік встановлено, що працівниками відповідача здійснювалися контрольні знімання показників лічильника позивача, зокрема, станом на 16 березня 2014 року - 33 260 кВт, на 21 травня 2014 року - 34552 кВт, на 4 вересня 2014 - 36872 кВт(с.с.169, 171, 174). При цьому порушення приладу зафіксовано не було.

Згідно пояснень представника відповідача контрольне знімання показників приладу

обліку у позивача не здійснювалося.

Вказані пояснення колегія суддів вважає сумнівними, так як відповідач не міг не виконувати свій обов`язок, визначений у пункті 38 Правил КЕЕН, протягом такого значного періоду, а також вони спростовуються, крім вищезазначених рахунків, листом Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) від 17 серпня 2018 року, згідно якого енергопостачальником комісію було повідомлено про контрольне знімання показників лічильника 21 травня 2014 року та фіксування показників, як 036782 кВт (с.с.66-68).

Ненадання відповідачем суду даних про контрольну перевірку показників лічильника позивача, колегія суддів розцінює, як недобросовісну процесуальну поведінку, що перешкоджає повному встановленню обставин справи.

Крім того, відповідачем суду не було надано доказів, що у зв`язку із ненаданням позивачем доступу до засобу обліку за період з 2008 року по 7 листопада 2014 року енергопостачальник на виконання вимог пункту 30 Правил КЕЕН залишав позивачу повідомлення про дату відвідання. При цьому, з наявних у матеріалах справи документів вбачається, що лічильник розміщений ззовні будинку позивача.

Доводи представника відповідача про те, що саме позивач протягом 2008 - 2014 років надавала відповідачу невірні показники, належними доказами підтвердженні не були, оскільки у правовідносинах із споживачами саме на виконавця послуг покладається обов`язок доказування.

Направляючи вилучений у позивача лічильник на експертизу, відповідач не поставив перед експертами питання стосовно перевірки правильності обліку витраченої позивачем електроенергії і перевірки його технічної справності, та відмовився надати лічильник НКРЕКП для проведення експертизи з метою перевірки метрологічних характеристик цього лічильника, про що зазначено у листі НКРЕКП від 17 серпня 2018 року.

Крім того, після заміни лічильника 8 листопада 2014 року щомісячний обсяг спожитої позивачем електроенергії не змінився.

Згідно частин 1 та 2 статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частинами 1 та 2 статті 89 ЦПК України визначено, що 89 суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що позивачем було доведено, а відповідачем не було спростовано, що показники лічильника, які зазначені у рахунках, направлених на ім`я позивача протягом січня - вересня 2014 року, відповідали фактичним показникам.

При здійснені технічної перевірки лічильника 8 листопада 2014 року зафіксовані показники «104247,50».

Як зазначено у листі НКРЕКП від 17 серпня 2018 року споживання 67 375 кВт за період з 21 травня 2014 року по 8 листопада 2014 року є неможливим, враховуючи потужність електроустановки позивача.

Вказані обставини були підтвердженні представником відповідача під час апеляційного розгляду.

Саме вказана невідповідність стала підставою для заміни лічильника 8 листопада

2014 року та направлення лічильника для проведення експертизи.

Споживач несе відповідальність згідно із законодавством за порушення правил користування електричною енергією (пункт 48 Правил КЕЕН).

Пунктом 53 Правил КЕЕН встановлено, що у разі виявлення представником енергопостачальника порушення споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та споживачем. Один примірник акту вручається споживачу, другий залишається у енергопостачальника. Споживач має право внести до акта свої зауваження.

Акт про порушення цих Правил розглядається комісією з розгляду актів, що утворюється енергопостачальником і складається не менш як з трьох уповноважених представників енергопостачальника. Споживач має право бути присутнім на засіданні комісії з розгляду актів. Рішення комісії з розгляду актів оформляється протоколом, копія якого видається споживачу.

У протоколі зазначається інформація про причетність споживача до порушення цих Правил.

У разі причетності споживача до порушення цих Правил у протоколі зазначаються відомості щодо обсягу та вартості необлікованої електричної енергії; розрахунок проведених нарахувань з посиланням на відповідні пункти цих Правил.

У разі відмови побутового споживача від сплати вартості не облікованої електричної енергії енергопостачальник звертається до суду з позовом та має право припинити постачання електричної енергії після прийняття судом рішення на користь енергопостачальника (крім випадку виявлення факту самовільного підключення).

З матеріалів справи вбачається, що після отримання висновку експертного дослідження лічильника, який був знятий 8 листопада 2014 року, акт про порушення № К 028344 від 8 листопада 2014 року комісією з розгляду актів не розглядався, а комісією не приймалося рішення про нарахування позивачу заборгованості, виходячи із показників лічильника, які були зафіксовані у день складання акту.

Крім того, позивачу не висувалися вимоги про сплату за проведення експертного дослідження лічильника та вартості встановлення нового лічильника відповідно до пункту 17 Правил КЕЕН, що свідчить про відсутність вини позивача у встановленні нового лічильника.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що відповідач не мав підстав для нарахування позивачу заборгованості на підставі показників лічильника, який був замінений 8 листопада 2014 року та правильність роботи якого викликала сумніви, що підтверджено експертним висновком, у якому зазначенопро можливість впливу наявних в середині лічильника комах на роботу електронної схеми та лічильного механізму.

Колегія суддів також враховує, що після заміни лічильника середньомісячне споживання електроенергії позивачем не було змінено, а відповідало середньомісячному споживанню протягом 2014 року.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції вищезазначені норми матеріального права не врахував, обставини справи не встановив, належним чином не оцінив надані докази, не звернув увагу на те, що заборгованість у розмірі 91 043грн була визначена відповідачем у заяві про видачу судового наказу, який скасовано 21 лютого 2018 року, та прийшов до помилкового висновку про недоведеність позовних вимог.

З наданого апеляційному суду представником відповідача виписки з особового рахунку НОМЕР_1 вбачається, що у жовтні 2014 році показники лічильника позивача не знімалися, а позивачем не передавалися, проте, у порушення пункту 30 Правил КЕЕН відповідачем платіж розрахований за 1693 кВт, що не відповідає фактичному споживанню

електричної енергії за попередній період, на 7 листопада 2014 року нараховано за споживання 65415 кВт, що не відповідає потужності лічильника.

Після заміни лічильника відповідачем за період з 8 листопада 2014 року по 1 грудня 2014 року нараховано за використання 49 305 кВт, за грудень 2014 року - 57 437 кВт, що також не відповідає потужності лічильника.

У січні 2015 року відповідачем здійснено перерахунок за спожиту електроенергію за період з 8 листопада 2014 року по січень 2015 року. Проте, за період жовтень - 7 листопада 2014 року перерахунок здійснений не був.

Згідно зі статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).

Перелік способів захисту цивільних прав та інтересів визначає частина друга вказаної статті.

Однак, спосіб захисту, який обрано позивачем - скасування заборгованості, не передбачений статтею 16 ЦК України.

Разом з цим, в абзаці дванадцятому цієї частини передбачено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ч.2 ст. 5 ЦПК України).

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом зобов`язання ПрАТ «Київобленерго» здійснити перерахунок нарахованої заборгованості за електроенергію за період жовтень - 7 листопада 2014 року у порядку, який був передбачений пунктом 30 Правил КЕЕН.

Здійснення такого перерахунку не суперечить Правилам роздрібного ринку електричної енергії, які затверджені постановою НКРЕКП № 312 від 14 березня 2018 року (пункт 2.3.16).

Разом з цим вимоги про зобов`язання відповідача здійснити підключення електропостачання до будинку позивачем у даному позові заявлено не було.

Колегія суддів вважає безпідставним висновок суду першої інстанції про те, що позивачем протягом декількох років частково сплачувалася нарахована відповідачем заборгованість, оскільки він не ґрунтується на наявних у матеріалах справи документах, а позивач заперечує, що нею визнавалася нарахована відповідачем за показниками несправного лічильника заборгованість та проводилася оплата.

Під час розгляду справи судом першої інстанції представником відповідача було заявлено про застосування позовної давності, так як заборгованість у позивача виникла на підставі показників лічильника НІК 2301АП1 №0080102 і була нарахована у листопаді 2014 року, про що зазначено у рахунку від 26 листопада 2014 року, а з даним позовом позивач звернулася до суду 11 вересня 2018 року, тобто поза межами трирічного строку позовної давності.

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

При цьому відповідно до частин першої та п`ятої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно із частинами третьою, четвертою статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Як зазначив Верховний Суд України у постанові від 16 листопада 2016 року (справа 6-2469цс16) порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися», що містяться в ст. 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо.

Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого статтею 60 ЦПК України, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше.

Під час апеляційного розгляду позивач пояснювала, що про порушення свого права вона дізналася тільки після відключення її будинку від електропостачання, так як була впевнена, що оскільки висновок експерта підтвердив несправність лічильника, відповідач здійснить перерахунок заборгованості, про що її запевняли працівники Обухівського РП.

Також позивач посилалася на те, що їй не було направлено попередження про відключення, а про наявність судового наказу про стягнення з неї заборгованості вона дізналася тільки у лютому 2018 року і зразу звернулася із заявою про скасування судового наказу, що і було зроблено ухвалою суду від 21 лютого 2018 року.

З матеріалів справи вбачається, що після складання акту про порушення № К 028344 8 листопада 2014 року, комісія з розгляду акту 26 листопада 2014 року прийняла рішення не проводити розрахунок додаткових збитків, нанесених споживачем постачальнику, а лічильник, вилучений у позивача, направила на проведення експертизи.

Висновок експертного дослідження датований 30 серпня 2015 року, дата отримання його відповідачем суду представником відповідача названа не була, а позивач пояснила, що з висновком ознайомилася у вересні-жовтні 2015 року після неодноразових звернень до відповідача.

Після отримання висновку експертного дослідження відповідачем не було прийнято рішення про нарахування заборгованості відповідно до пункту 53 Правил КЕЕН.

Згідно пункту 27 Правил КЕЕН у разі несплати або неповної оплати за спожиту електричну енергію у строки, визначені пунктом 20 цих Правил, електропостачальник на 30 день надсилає побутовому споживачу поштою або вручає особисто під підпис попередження про відключення електричної енергії. У попередженні про відключення електричної енергії електропостачальник зазначає: останні покази засобу обліку, які були зняті працівниками електропостачальника, суму заборгованості за спожиту електричну енергію, період, за який ця заборгованість виникла, обсяг спожитої електричної енергії у зазначений період (з розбивкою обсягів електричної енергії, спожитої в кожному розрахунковому періоді), тарифи (у тому числі блочні, які діяли у відповідному періоді), дату відключення електроустановок об`єкта споживача від електропостачання у разі несплати цієї заборгованості, прізвище, ім`я, по батькові, підпис відповідальної особи і

дату.

У разі несплати за спожиту електричну енергію на 30 день після отримання побутовим споживачем попередження енергопостачальник має право відключити побутового споживача від електричної мережі.

Спірні питання щодо заборгованості вирішуються шляхом переговорів між електропостачальником та побутовим споживачем або в судовому порядку. До вирішення спірного питання між сторонами відключення об`єкта побутового споживача не здійснюється.

З матеріалів справи вбачається, що 24 листопада 2017 року був сформований наряд на відключення житлового будинку позивача від електропостачання за несплату, який був виконаний 27 листопада 2017 року.

Разом з цим, доказів виконання вимог пункту 27 Правил КЕЕН про направлення позивачу попередження про відключення та наявність боргу відповідачем надано суду не було. Дана обставина також не була встановлена судом і під час розгляду позову ОСОБА_1 до ПрАТ «Київобленерго» про зобов`язання вчинити дії, так як про це не зазначено у рішенні суду від 5 липня 2018 року, яке у подальшому було скасовано постановою Київського апеляційного суду 6 листопада 2018 року.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 21 лютого 2018 року скасований судовий наказ, виданий судом 2 березня 2017 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Київобленерго» заборгованість у сумі 91043грн. При цьому суд зазначив, що про судовий наказ ОСОБА_1 стало відомо тільки 9 лютого 2018 року.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що по порушення свого цивільного права позивач дізналася тільки 27 листопада 2017 року, коли її будинок був відключений від електропостачання у зв`язку із несплатою нею боргу, з даним позовом вона звернулася до суду 11 вересня 2018 року, тобто в межах трирічного строку.

Доводи представника відповідача, що про порушення свого права позивач дізналася у грудні 2014 року, коли отримала рахунок на оплату 88 401грн, колегія суддів вважає безпідставними, так як вказаний рахунок також містив вимогу про оплату 55 074грн за споживання у листопаді 2014 року 49 319 кВт (с.с.175), що не відповідало дійсності і у подальшому вказана заборгованість була перерахована відповідачем.

Крім того, позивач мала підставні сподівання, що заборгованість буде перерахована відповідачем після отримання висновку експертного дослідження, однак на звернення позивача відповідачем відповідь надана не була.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що правових підстав для застосування позовної давності не встановлено.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Частиною 2 статті 376 ЦПК України визначено, що порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини справи, неправильно застосовані норми матеріального права, висновки суду не відповідають наданим сторонами доказам, при розгляді справи допущені порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення

позовних вимог.

Частиною 13 статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційна скарга підлягає задоволенню, а також частково підлягають задоволенню позовні вимоги, відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу понесені нею витрати за пред`явлення позову та подачу апеляційної скарги. При цьому, суд враховує, що задоволенню підлягають дві вимоги немайнового характеру, які були заявлені позивачем і за які був сплачений судовий збір.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів

постановила:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 18 січня 2019 року скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Приватного акціонерного товариства «Київобленерго» щодо нарахування ОСОБА_1 , особовий рахунок НОМЕР_2 , заборгованості за електроенергію за період жовтень-листопад 2014р.

Зобов`язати Приватне акціонерне товариство «Київобленерго» здійснити перерахунок заборгованості ОСОБА_1 , особовий рахунок НОМЕР_2 , за жовтень-листопад 2014р.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Київобленерго», код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 23243188, яке знаходиться у Київській обл., Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Київська, 2-Б, на користь ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , яка проживає у АДРЕСА_1 , судові витрати у сумі 3 459грн 20коп.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 9 липня 2019 року.

Суддя-доповідач І.М. Рейнарт

Судді Г.М. Кирилюк

Т.А. Семенюк