Справа № 216/2142/19
провадження 6/216/90/19
УХВАЛА

іменем України

13 червня 2019 року м. Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого - судді Кузнецова Р.О.,

за участю секретаря судового засідання Марущак І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі Дніпропетровської області подання приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова Олександра Миколайовича про примусове проникнення до володіння особи в порядку ст. 439 ЦПК України, -

в с т а н о в и в:

09 квітня 2019 року приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозов О.М. звернувся до суду з поданням про примусове проникнення до володіння боржника ОСОБА_1 , а саме: земельних ділянок, за кадастровими номерами НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , та житлового будинку, будівель та споруд, за адресою: АДРЕСА_1 , для проведення виконавчих дій пов`язаних з описом нерухомого майна боржника при примусовому виконанні виконавчого листа №6-5920 виданого 31.05.2012 Дніпровським районним судом м. Києва.

Подання обґрунтовано посиланням на обставини, за якими в провадженні приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова О.М. перебуває виконавче провадження №57548437 від 29.10.2018 з примусового виконання виконавчого листа №6-5920 виданого 31.05.2012 Дніпровським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» 2296569,99 грн. заборгованості та 23365,70 грн. витрат, пов`язаних з вирішенням спору Третейським судом. Приватним виконавцем при примусовому виконанні вищевказаного виконавчого листа було вжито всіх необхідних дій щодо виявлення банківських рахунків, рухомого майна в тому числі транспортних засобів та нерухомого майна на яке можливо звернути стягнення. Відповідно до відповідей на запити до Державної фіскальної служби, встановлено, що ОСОБА_1 не має відкритих рахунків в банківських установах України, також із відповідей Регіонального сервісного центру в Дніпропетровській області Міністерства внутрішніх справ, Державної служби питань праці, Державної служби України з безпеки на транспорті встановлено, що у боржника відсутнє належне їй на праві власності рухоме майно на яке можливо звернути стягнення. Разом з тим, встановлено, що боржнику належить на праві власності майно, а саме: житловий будинок загальною площею 599,5 кв.м та господарські будівлі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; земельна ділянка, кадастровий номер НОМЕР_2 , площею 0,0174 га, цільове призначення: для індивідуального садівництва; за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 10, та земельна ділянка, кадастровий номер НОМЕР_1 , площа 0,1 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 10, на які постановою приватного виконавця від 29.10.2018 було накладено арешт з метою забезпечення виконання рішення, у відповідності до статті 56 Закону України «Про виконавче провадження». На адресу боржника неодноразово надсилалися виклики приватного виконавця у зв`язку з невиконанням боржником вимог виконавчого документа, які були проігноровані. Крім того, приватним виконавцем 30.10.2018, та 14.02.2019 було здійснено виїзд за місцем знаходження арештованого нерухомого майна, однак провести опис майна не вдалося, будинок зачинений. Таким чином є підстави вважати, що боржник ухиляється від виконання рішення суду, тому є необхідність вжити всіх заходів для примусового проникнення до житла боржника.

В судове засідання приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозов О.М. не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, подання підтримує в повному обсязі.

ОСОБА_1 , представник акціонерного товариства «Укрсоцбанк» в судове засідання не з`явилися, про час, день та місце слухання справи повідомлялися належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи встановив, що 29.10.2018 приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозовим О.М. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №6-5920 від 31.05.2012 про стягнення з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованості в розмірі 2296569,99 грн., а також 23365,70 грн. витрат, пов`язаних з вирішенням спору Третейським судом (а.с.39), яка згідно супровідного листа від 29.10.2018 №1922, 1923 направлялась боржнику та стягувачу, однак відомості про отримання боржником вказаної постанови відсутні (а.с.38).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова О.М. від 29.10.2018 накладено арешт на нерухоме майно, а саме: житловий будинок загальною площею 599,5 кв.м, та господарські будівлі, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_2 , площею 0,0174 га, цільове призначення: для індивідуального садівництва, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 10; земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_1 , площею 0,01 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 10 (а.с.28), яке належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме мано, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 29.10.2018 (а.с.29-33).

Частиною 1 ст. 439 ЦПК України визначено, що питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Зі змісту вказаних правових норм вбачається, що державний виконавець може звернутися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи у разі, якщо боржник чинить перешкоди його вільному доступу до цього житла чи іншого володіння.

Недоторканність житла є однією з конституційних гарантій громадян. Як зазначено у ст. 30 Конституції України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Статтею 311 ЦК України передбачено право на недоторканність житла.

Частинами 1, 2 статті 311 ЦК України зазначено, що житло фізичної особи є недоторканним. Проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення у ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обовязком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобовязань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства.

За змістом наведених вище норм національного та міжнародного законодавства, проникнення у житло, як обмеження конституційного права особи на недоторканність житла, має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим. Таким чином, рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи має бути вмотивованим і ґрунтуватися на доказах, які підтверджують перешкоджання боржника вільному доступу державного виконавця до цього житла чи іншого володіння.

Право приватного виконавця на звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього виконавчим документом зобовязань.

Для цього, перш за все, є необхідним встановити факт обізнаності боржника про відкрите виконавче провадження та необхідності вчинення дій щодо виконання виконавчого документа.

Приватним виконавцем на обґрунтування доцільності проникнення до будинку, який на праві власності належить боржнику, не надано доказів, що ним вжито повний обсяг заходів, визначених законодавством про виконавче провадження щодо примусового виконання судового рішення, не використані всі права, надані державним виконавцям, спрямовані на своєчасне та повне вчинення виконавчих дій, як і встановлення не лише належності на праві власності вказаного будинку боржнику, а її фактичне проживання за вказаною адресою.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що боржник ОСОБА_1 перешкоджала вільному доступу приватного виконавця до свого житла.

Додані до подання акти приватного виконавця від 30.10.2018, та від 14.02.2019, не можуть вважатися такими доказами, оскільки, в них вказано лише про те, що двері будинку ніхто не відчинив, що ніяким чином не свідчить про перешкоджання боржника вільному доступу приватного виконавця до свого житла.

За таких обставин судом встановлено, що матеріали подання не містять достатніх доказів, а відповідно і фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на неї зобовязань, тому суд вважає подання про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника необґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись 12, 258-260, 439 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

В задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова Олександра Миколайовича про примусове проникнення до володіння особи в порядку ст. 439 ЦПК України відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Р.О.Кузнецов