Справа №463/3445/19
Провадження №4-с/463/13/19
УХВАЛА

15 липня 2019 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді - Жовніра Г.Б.,

за участю секретаря судового засідання - Прошляк В.-А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові скаргу на постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Батюк М.В. від 29.12.2018 про повернення виконавчого документа стягувачу,

ВСТАНОВИВ:

скаржник ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Батюк М.В. від 29.12.2018 про повернення виконавчого документа стягувачу, винесену в рамках виконавчого провадження №33534427, просить скасувати вказану постанову та зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області закінчити виконавче провадження № 33534427 з підстав, визначених п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» (у зв`язку з визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню).

Свої вимоги скаржник мотивує тим, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області перебувало виконавче провадження № 33534427, відкрите на підставі виконавчого листа Личаківського районного суду м. Львова від 21.05.2012 в справі № 2-1242/11 (стягувач: ПАТ «Універсал Банк» (ідентифікаційний код: 21133352); боржник: ОСОБА_1 , який передбачав: а) стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість в сумі 828 943,43 доларів США, що еквівалентно 6 608 585 грн. 71 коп. та судові витрати в розмірі 1 820,00 грн.; звернути стягнення на предмет іпотеки - приміщення виробничого цеху з підвалом в поверхневому плані літерою «Т-2», загальною площею 1732,4 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , належні ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на погашення заборгованості.

29.12.2018 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем в рамках ВП № 33534427 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Після цього, державним виконавцем в рамках ВП № 33534427 винесено постанову про стягнення виконавчого збору, яка, будучи сама по собі виконавчим документом, передбачає стягнення із скаржника на користь ВПВР УДВС ГТУЮ у Львівській області виконавчого збору в розмірі 661 040,57 грн.

Однак, 12.04.2019 Личаківським районним судом м. Львова в рамках справи №2-1242/11 винесено ухвалу, якою, поміж іншого, визнано таким, що не підлягає виконанню повністю виконавчий лист, виданий 21.05.2012 Личаківським районним судом м. Львова на примусове виконання рішення Личаківського районного суду м. Львова від 14.09.2011 в справі № 2-1242/11 (стягувач: ПАТ «Універсал Банк», боржник: ОСОБА_1 ) з моменту його видачі. Дана ухвала не оскаржувалась та набрала законної сили. Отже, ВП № 33534427 підлягало закінченню на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», а не виконавчий документ, що слугував підставою відкриття ВП № 33534427, підлягав поверненню стягувачу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, постанова від 29.12.2018 про повернення виконавчого документа стягувачу (ВП № 33534427) підлягає скасуванню, а відповідне виконавче провадження - закінченню відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Представник скаржника в судовому засіданні 15.05.2019 р. дав пояснення аналогічні вище наведеним, просить скасувати постанову від 29.12.2018 про повернення виконавчого документа стягувану (ВП № 33534427). В останнє судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд скарги без його участі.

Державний виконавець в судовому засіданні 15.05.2019р. проти задоволення скарги заперечила, зазначила, що всі дії вчинені виконавцем правомірно, у момент винесення постанови від 29.12.2018 були всі законні підстави. В судове засідання 15.07.2019р. не з`явилась, про дату, час і місце розгляду повідомлена належним чином.

Згідно із ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали скарги та докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області перебувало виконавче провадження № 33534427, відкрите на підставі виконавчого листа Личаківського районного суду м. Львова від 21.05.2012 в справі № 2-1242/2011 (стягувач: ПАТ «Універсал Банк» (ідентифікаційний код: 21133352); боржник: ОСОБА_1 , який передбачав: а) стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість в сумі 828 943,43 доларів США, що еквівалентно 6 608 585 грн. 71 коп. та судові витрати в розмірі 1 820,00 грн.; звернути стягнення на предмет іпотеки - приміщення виробничого цеху з підвалом в поверхневому плані літерою «Т-2», загальною площею 1732,4 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , належні ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на погашення заборгованості.

29.12.2018 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ у Львівській області в рамках ВП № 33534427 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу (а.с.6-8).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувану, якщо: 1) стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Як вбачається з ухвали Личаківського районного суду м. Львова від 12 квітня 2019 року в рамках справи №2-1242/11 визнано таким, що не підлягає виконанню повністю виконавчий лист, виданий 21.05.2012 року Личаківським районним судом м. Львова на примусове виконання рішення Личаківського районного суду м. Львова від 14.09.2011 року в справі № 2-1242/11 (стягувач: ПАТ «Універсал Банк» (ідентифікаційний код: 21133352); боржник: ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), в якому зазначено: стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за Генеральним договором про надання кредитних послуг № BL1038 від 23.01.2008 року та Додатковою угодою № BL1038/BL1038-К до послуг № BL1038 від 23.01.2008 року в сумі 828943,43 доларів США, що еквівалентно 6608585 грн. 71 коп. та судові витрати в розмірі 1820 грн.; звернути стягнення на предмет іпотеки приміщення виробничого цеху з підвалом в поверхневому плані літерою «Т-2», загальною площею 1732,4 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , належні ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на погашення заборгованості за генеральним договором про надання кредитних послуг № B L1038 від 23.01.2008 року та додаткової угоди № BL1038/BL1038-К до генерального договору про надання кредитних послуг № BL1038, з моменту його видачі (а.с.13-18).

Також, судом встановлено, що вище наведена ухвала суду постановлена за відсутності позивача та/або його представника і надійшла на адресу ОСОБА_1 аж 22.04.2019 року у рекомендованому поштовому відправленні № 79 0.

Таким чином, встановивши фактичні обставини справи, суд вважає, що про порушення своїх прав позивач не міг довідатися раніше, ніж 22.04.2019 року, тобто до отримання поштою копії ухвали Личаківського районного суду міста Львова від 12.04.2019 року по справі № 2-1242/11.

Крім того, у оскаржуваній постанові зазначено про виділення в окреме провадження постанов від 29.12.2018 року про стягнення виконавчого збору та про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, понесених в рамках виконавчого провадження № 33534427.

Суд вважає, що постанова від 29.12.2018 року про повернення виконавчого документа стягувачу підлягає скасуванню внаслідок визнання таким, що не підлягає виконанню повністю виконавчого листа, виданого 21.05.2012 Личаківським районним судом м. Львова на примусове виконання рішення Личаківського районного суду м. Львова від 14.09.2011 в справі № 2-1242/11.

Необхідність правильного встановлення правових підстав закінчення виконавчого провадження зумовлена настанням різних правових наслідків такого закінчення.

Зокрема, відповідно до ч. 5 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону, тобто виконавче провадження може бути розпочате знову.

Натомість, виходячи з аналізу ст. ст. 39, 40 Закону України «Про виконавче провадження» закінчення виконавчого провадження внаслідок визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виключає можливість розпочати виконавче провадження знову.

Водночас, відповідно до ч. 3 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу внаслідок письмової заяви стягувача про повернення виконавчого документа стягувачу, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Однак, на підставі ч.7 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із визнанням судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі: 5) скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Згідно з ч. 3 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», у випадках, передбачених пунктами 1-3, 5-7, 9-12, 14, 15 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

Отже, враховуючи ту обставину, що ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 12.04.2019 по справі № 2-1242/11, виконавчий лист, виданий 21.05.2012 Личаківським районним судом м. Львова на примусове виконання рішення Личаківського районного суду м. Львова від 14.09.2011 в справі № 2-1242/11, визнано таким, що не підлягає виконанню повністю з моменту видачі, постанова державного виконавця від 29.12.2018 про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» підлягає скасуванню.

Що стосується вимоги скаржника зобов`язати суб`єкт оскарження закінчити виконавче провадження суд вважає, що така задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Так, відповідно до ч.2 п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 26.12.2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» виходячи зі змісту ст. 248-24 ЦПК у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд зобов`язує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника. При цьому суд не вправі зобов`язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом N 606-XIV можуть здійснюватися тільки державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Аналогічна позиція міститься у п. 18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах».

Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення скарги в частині покладення обов`язку на ВПВР УДВС ГТУЮ у Львівській області закінчити виконавче провадження, оскільки такий обов`язок державного виконавця безпосередньо випливає із ст.ст. 39, 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Однак, суд роз`яснює скаржнику право подати заяву до ВПВР УДВС ГТУЮ у Львівській області про закінчення виконавчого провадження з підстав визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 447, 450, 451 ЦПК України, ст.ст. 11, 42, 49, 75 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 17.05.2016 року N 1368-VIII), суд -

ПОСТАНОВИВ:

скаргу ОСОБА_1 - задоволити частково.

Скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Батюк В.М. від 29.12.2018 року про повернення виконавчого документа стягувачу, винесену в рамках виконавчого провадження № 33534427.

Відмовити в задоволенні скарги в частині зобов`язання Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області закінчити виконавче провадження № 33534427 з підстав, визначених п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвала суду складена та підписана суддею 15 липня 2019 року.

Ухвала суду у відповідності до ст.261 ЦПК України, що постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Апеляційного суду Львівської області або через місцевий суд до Апеляційного суду Львівської області. Учасник справи якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду згідно ст.354 ЦПК України.

Суддя Жовнір Г.Б.