Єдиний унікальний номер 233/5006/18 Номер провадження 22-ц/804/1567/19

Єдиний унікальний номер 233/5006/18
Номер провадження 22-ц/804/1567/19
Головуючий у 1 інстанції Мартиненко В.С.
Доповідач Агєєв О.В.

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2019 року Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Агєєва О.В.

суддів Космачевської Т.В., Мальованого Ю.М.

розглянув у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи в приміщенні Донецького апеляційного суду в м.Бахмут цивільну справу №233/5006/18 за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» на заочне рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 20 березня 2019 року (суддя Мартиненко В.С.), ухваленого в приміщенні суду в м.Костянтинівка Донецької області, -

ВСТАНОВИВ:

21 вересня 2018 року Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк» (далі ПАТ АБ «Укргазбанк») звернулося до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до умов кредитного договору № 022/02/2014/0317 від 04.02.2014 року банк надав позичальнику ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 76410 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 16,70 % річних із кінцевим терміном повернення 03 лютого 2019 року на придбання автомобіля.

В забезпечення виконання відповідачем ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором 04 лютого 2014 року між банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 2203/160-А/1, відповідно до умов якого остання зобов`язалась в повному обсязі нести солідарну відповідальність за виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором.

Кредитор свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу ОСОБА_1 кредитні кошти. Проте відповідач ОСОБА_1 не виконав належним чином зобов`язання за кредитним договором та не повернув кредитні кошти у визначений кредитним договором строк, з липня 2014 року не сплачує проценти за користування кредитними коштами. У зв`язку з чим станом на 30 травня 2018 року за ОСОБА_1 утворилась заборгованість в розмірі 82773,52 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту 72543,31 грн., заборгованості по процентам за період з 01.07.2014 р. по 30.04.2015 р. 10231,21 грн.

Позивач просив стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № 022/02/2014/0317 від 04.02.2014 року в розмірі 82773,52 грн. та вирішити питання про судові витрати.

Заочним рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 20 березня 2019 року позовні вимоги ПАТ АБ «Укргазбанк» задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором № 022/02/2014/0317 від 04 лютого 2014 року, що включає прострочену заборгованість за тілом кредиту в розмірі 51884 грн. 83 коп., заборгованість за тілом кредиту, яка стягується достроково, в розмірі 7376 грн. 34 коп., а всього в розмірі 59261 гривень 17 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором № 022/02/2014/0317 від 04 лютого 2014 року, що включає заборгованість за простроченим тілом кредиту в розмірі 13281 грн. 14 коп., заборгованість за процентами за користування кредитом за період з 01.07.2014 року по 30.04.2015 року в розмірі 8320 грн. 96 коп., а всього в розмірі 21602 гривень 10 копійок.

Вирішено питання про судові витрати.

Позивач не погодився з даним рішенням суду першої інстанції та подав на нього апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення в частині відмовив задоволенні позовних вимог в розмірі 1910, 25 гривень до ОСОБА_1 , та позовних вимог до ОСОБА_2 в розмірі 23512, 35 гривень, ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог. Судові витрати, понесені у зв`язку з поданням апеляційної скарги, просив покласти на відповідачів.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ПАТ АТ «Укргазбанк» зазначає, що оскаржуване рішення ухвалено з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Звертає увагу, що за договором поруки №2203/160-А/1 від 04.02.2014 року зазначений договір діє до припинення забезпеченого ним зобов`язання, тобто на час звернення до суду з позовом, зобов`язання поручителя, відповідно до умов пунктів 5.1, 5.2 договору поруки, продовжують існувати, тому вся сума заборгованості підлягає стягненню з відповідачів в солідарному порядку.

Крім того, зазначає, що судом зроблено висновок про неправомірну сплату позичальником комісії за надання кредиту у розмірі 1910,25 грн. 04.02.2014 року, нікчемність пункту 1.6 кредитного договору та віднесення цієї суми на погашення простроченої заборгованості позичальника за процентами. Зазначена комісія не входить в предмет доказування, її наявність або відсутність не впливає на природу правовідносин, а висновки суду в цій частині не ґрунтуються на нормах матеріального права, у зв`язку з чим суд вийшов за рамки позовних вимог, чим порушив вимоги статтей 10, 12, 13, 263, 264 ЦПК України.

Відзив на апеляційну скаргу відповідачами до апеляційного суду не подано.

Частиною 1 ст.369 ЦПК України визначено, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Матеріалами справи встановлено, що позов ПАТ АБ «Укргазбанк» подано до суду у вересні 2018 року. Згідно ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» з 1 січня 2018 року встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у місячному розмірі 1762 гривень. Визначена позивачем у позові ціна позову складає 82773 грн. 52 коп., що менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 13 ст.7 ЦПК України визначено, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Частиною 3 ст.3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Частиною 1 ст.368 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (стаття 263 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено належними та допустимими доказами позовні вимоги.

При цьому суд встановив, що відповідно до умов договору поруки, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку виконання зобов`язання позичальника за кредитним договором не пред`явить вимоги до поручителя, умовами кредитного договору передбачені окремі самостійні зобов`язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов`язку. Порука відповідача ОСОБА_2 припиняється щодо заборгованості по кожному черговому платежу, який виник більше як за три роки до звернення кредитора із вказаним позовом, який було подано до поштового відділення 21.09.2018 року.

Тому відмовив у стягненні з поручителя ( ОСОБА_3 ) прострочені чергові платежі за основним зобов`язанням, які виникли за період з 10.03.2014 року по 21.09.2015 року, оскільки вказана заборгованість виникла поза межами трирічного строку, встановленого договором поруки для звернення кредитора до поручителя з вимогою виконати зобов`язання, стягнувши солідарно з відповідачів заборгованість за тілом кредиту в розмірі 59261,17 грн., з яких: прострочена заборгованість дорівнює 51884 грн. 83 коп., заборгованість за тілом кредиту, яка стягується достроково 7376 грн. 34 коп.

З відповідача ОСОБА_1 за рішенням суду стягнуто прострочену заборгованість за тілом кредиту в розмірі 13281,14 грн.

Крім того суд виключив суму комісії за надання кредитних коштів, що передбачена п.1.6 кредитного договору, оскільки прийшов до висновку, що зазначений пункт не є додатковою послугою та є нікчемним відповідно до статті 215 ЦК України.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції не може повністю погодитись з даними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, судом першої інстанції встановлено, що 04 лютого 2014 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 022/02/2014/0317, відповідно до умов якого банк зобов`язався надати Позичальнику кредит в сумі 76410,00 грн. із встановленням терміну користування кредитом з 04 лютого 2014 року по 03 лютого 2019 року зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 16,70 % річних. За користування кредитними коштами, що не повернуті у терміни, передбачені цим договором (прострочена заборгованість), процентна ставка встановлюється у розмірі 21,7% річних (а.с.13-17).

Відповідно до п.3.1. кредитного договору відповідач ОСОБА_1 зобов`язався здійснювати погашення кредиту згідно графіку, встановленого у додатку 2 до кредитного договору, та сплату процентів за користування кредитними коштами рівними частинами в сумі 1912,00 грн. (крім першого та останнього платежів) щомісячно з 1-го по 10 число кожного місяця шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань. Сплата періодичного платежу оформлюється єдиним платіжним документом, в якому не відокремлюються суми, що припадають на погашення кредиту та сплату процентів за користування кредитними коштами. Останній платіж в рахунок погашення кредиту здійснити не пізніше 03 лютого 2019 року (п.п.1.3.2).

04 лютого 2014 року в якості забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 2203/160-А/1, відповідно до умов якого ОСОБА_2 поручилась перед кредитором за виконання позичальником ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором № 022/02/2014/0317 від 04 лютого 2014 року, за умовами якого позичальник зобов`язаний у порядку та на умовах, викладених у кредитному договорі не пізніше 03 лютого 2019 року повернути кредит у розмірі 76410 грн., сплатити проценти за користування кредитними коштами у межах строку кредитування, виходячи з 16.7% річних, сплатити проценти за користування кредитними коштами, що не повернуті у терміни, передбачені кредитним договором (прострочена заборгованість), виходячи з 21,7% річних, а також комісії, штрафи та пені у розмірі і випадках, передбачених кредитним договором, договором забезпечення за цим договором (а.с.19, 20).

Згідно з п.4.2.3. кредитного договору, Банк має право вимагати від позичальника дострокового повного виконання своїх зобов`язань по цьому договору, включаючи повернення всієї суми кредиту, сплати процентів за користування кредитними коштами, комісій та штрафних санкцій, у випадках: невиконання позичальником будь-яких своїх зобов`язань по цьому договору, у тому числі несвоєчасного виконання грошових зобов`язань (з простроченням їх виконання більше, ніж на один банківський день), що випливають з цього договору; невиконання позичальником (заставодавцем) своїх зобов`язань по укладеним договорам забезпечення; невиконання та/або неналежного виконання вимог будь якого з пунктів 4.3.6-4.3.9 цього договору.

Також судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 не виконував зобов`язань щодо поетапного повернення кредитних коштів та процентів за користування ними за даним кредитним договором (від 04 лютого 2014 року), в зв`язку з чим позивачем станом на 30 травня 2018 року нарахована заборгованість в розмірі 82773,52 грн., яка складається: з заборгованості за тілом кредиту 72542,31 грн. (поточна 16023,15 грн., прострочена 56519,16 грн.), заборгованості за процентами 10231,21 грн. (нараховані на суму поточної заборгованості 9653,98 грн., на суму простроченої заборгованості 577,23 грн.).

Статтею 554 ЦК України передбачено що, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Пунктами 1.1 та 1.2 Договору поруки передбачено, що поручитель поручається перед кредитором за виконання позичальником зобов`язань по кредитному договору та несе солідарну відповідальність за порушення виконання зобов`язань по кредитному договору.

За змістом пунктів 5.1 та 5.2 Договору поруки договір набуває юридичної сили з моменту підписання і діє до припинення забезпеченого ним зобов`язання позичальника за кредитним договором.

Також договором передбачено, що порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку виконання зобов`язання позичальника за кредитним договором не пред`явить вимоги до поручителя.

Якщо строк виконання зобов`язання не зазначений або визначений моментом вимог то відповідальність поручителя перед кредитором припиняється після закінчення одного року з дня укладання цього договору. (а.с. 19)

За змістом частини 4 статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Порука це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).

Таким чином, умови договору поруки про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку виконання зобов`язання позичальника за кредитним договором не пред`явить вимоги до поручителя свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом строку, встановленого договором поруки не пред`явить вимоги до поручителя.

У частині четвертій статті 559 ЦК України передбачено три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання, якщо кредитор не пред`явить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов`язання не встановлено або встановлено моментом пред`явлення вимоги), якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України).

Аналізуючи положення частини 4 статті 559 ЦК України апеляційний суд приходить до висновку, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов`язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов`язання не встановлений, припиняє поруку за умови, якщо кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Як зазначено вище, пунктами 5.1, 5.2 договору поруки, визначено, що порука діє до припинення забезпеченого ним зобов`язання позичальника за кредитним договором. Порука також припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку виконання зобов`язання позичальника за кредитним договором не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк виконання зобов`язання не зазначений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення цього договору.

Таким чином, суд обґрунтовано виходив з того, що Банк не пропустив строк пред`явлення вимоги до поручителя, оскільки звернувся до суду з даним позовом 17 вересня 2018 року, тобто в межах строку дії поруки.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду, про те, що оскільки за умовами кредитного договору передбачені окремі самостійні зобов`язання боржника про повернення боргу частинами (щомісячними платежами) та встановлено самостійну відповідальність останнього за невиконання цього обов`язку, то порука ОСОБА_2 припиняється щодо заборгованості по кожному черговому платежу, який виник більше як за три роки до звернення кредитора із даним позовом.

Такий висновок суду першої інстанції відповідає правовій позиції висловленої Верховним Судом України 29.06.2016 року за результатами розгляду справи №6-272цс16. Так Верховний Суд прийшов до висновку: якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобов`язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов`язку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобов`язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 ЦК України) повинні застосовуватись і до поручителя. Таким чином, слід дійти висновку про те, що у разі неналежного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Судом правильно визначено суму і період, за який слід солідарно стягнути з відповідачів дану суму заборгованості. Так, оскільки позов надіслано до суду поштою 21.09.2018 року (згідно поштового штемпеля на конверті а.с.29), то солідарному стягненню з відповідачів підлягає сума заборгованості за тілом кредиту в розмірі 59261,17 грн., з яких: прострочена заборгованість - 51884 грн. 83 коп., заборгованість за тілом кредиту, яка стягується достроково 7376 грн. 34 коп., що склалася починаючи з 21.09.2015р.

Щодо стягнення інших сум заборгованості, зокрема за тілом кредиту та відсотками, то вони підлягають стягненню лише з відповідача ОСОБА_1 .

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги щодо стягнення всієї суми заборгованості в солідарному порядку з обох відповідачів (боржника та поручителя) є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Між тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги в частині помилковості визнання нікчемним пункту 1.6 кредитного договору укладеного між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 , та зарахування судом сплаченої останнім згідно даного пункту договору суми комісії за надання кредиту в розмірі 1910,25 грн. у рахунок погашення заборгованості за відсотками.

Згідно п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексам випадках.

Суд першої інстанції не врахував даних вимог закону і заявлених позивачем позовних вимог, в яких відсутні вимоги щодо даного, передбаченого кредитним договором, виду платежу та ухвалюючи рішення, в порушення ч.2 ст.264 ЦПК України, вийшов за межі позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачі по справі в судовому засіданні присутні не були, із зустрічним позовом до Банку не звертались і заперечень по суті спору, в тому числі щодо сплати комісії при укладенні кредитного договору, не висловлювали.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про визнання нікчемним п.1.6 кредитного договору та зарахування, сплаченої відповідачем ОСОБА_1 , згідно даного пункту, суми комісії за надання кредиту в розмірі 1910,25 грн. в рахунок погашення заборгованості за відсотками і рішення в цій частині підлягає скасуванню як ухвалене з порушенням норм процесуального права. Стягненню з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача підлягає вся сума заборгованості за відсотками 10231,21 грн., а ні 8320,96 грн. як зазначив суд в своєму рішенні.

Враховуючи наведе, апеляційний суд остаточно приходить до висновку про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованості за кредитним договором №022/02/2014/0317 від 04 лютого 2014 року, яка складається з: заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 51884 грн. 83 коп., заборгованість за тілом кредиту у розмірі 7376 грн. 34 коп., що загалом становить 59261 грн. 17 коп.

Крім того, з ОСОБА_1 слід стягнути заборгованість за простроченим тілом кредиту у розмірі 13281 грн. 14 коп., заборгованість за процентами за користування кредитом у розмірі 10231 грн. 21 коп., що загалом становить 23512 грн. 35 коп.

Відповідно до ст.382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначаються, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем за подання позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 1762 гривні, за подання апеляційної скарги 2643 гривні, що разом становить 4405 грн.

Враховуючи вимоги ч.1 ст.141 ЦПК України, на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» в рахунок відшкодування судових витрат підлягають стягненню з ОСОБА_1 сума у розмірі 2819 гривень 20 копійок, з ОСОБА_2 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» у розмірі 1585, 80 гривень.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» на заочне рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 20 березня 2019 року задовольнити частково.

Заочне рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 20 березня 2019 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» заборгованості за кредитним договором №022/02/2014/0317 від 04 лютого 2014 року та в частині стягнення судових витрат скасувати.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» заборгованість за простроченим тілом кредиту у розмірі 13281 грн. 14 коп., заборгованість за процентами за користування кредитом у розмірі 10231 грн. 21 коп., а разом 23512 (двадцять три тисячі п`ятсот дванадцять) грн. 35 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» витрати по сплаті судового збору у розмірі 2819 (дві тисячі вісімсот дев`ятнадцять) гривень 20 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» витрати по сплаті судового збору у розмірі 1585 (одна тисяча п`ятсот вісімдесят п`ять) гривень 80 копійок.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку, як така що ухвалена у малозначній справі, не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 11 липня 2019 року.

Головуючий О.В. Агєєв

Судді: Т.В. Космачевська

Ю.М. Мальований