Справа № 633/261/19
провадження № 2-о/633/14/2019
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2019 року смт. Печеніги

Суддя Печенізького районного суду Харківської області Смирнов В.А., розглянувши заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересовані особи: Міністерство соціальної політики України, Російська Федерація,

ВСТАНОВИВ:

15 липня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною заявою, в обґрунтування якої зазначив, що 31 березня 2014 року на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року № 303/2014 він був призваний на військову службу до Збройних Сил України по мобілізації, звання рядовий, посада- молодший інспектор прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Харківського прикордонного загону.
У період з 18 липня 2014 року по 10 серпня 2014 року безпосередньо брав участь в бойових діях , забезпеченні їх проведення і захисті незалежності, суверенитету та територіальної цілісності України на території Луганської області: ВПС « Станично Луганське».
Станом на 10 серпня 2014 року підрозділ заявника, як він вказує, був дислокований поблизу н.п. Юганівка та Колесниківка Станично- Луганського району Луганської області.
В акті спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 10 серпня 2014 року близько 22 години 00 хвилин у населених пунктах Юганівка та Колесниківка Луганської області зазначено, що з 20 години 00 хвилин до 21 години 30 хвилин з території Росії було здійснено мінометний обстріл табору зведеного бойового загону, який розташовувався у населених пунктах Юганівка та Колесниківка Станично- Луганського району Луганської області. В результаті обстрілу 4 прикордонника загинули та 10 прикордонників отримали поранення різного ступеня важкості, у тому числі отримав поранення рядовий ОСОБА_1 .
Відповідно до довідки військово- лікарської комісії від 22 жовтня 2014 року № 565, у ОСОБА_1 встановлено: залишкові явища після вибухової травми ( 10.08.2014); вогнепального сліпого поранення м`яких тканин правої гомілки, ЗЧМТ, струсу головного мозку та проведеного оперативного лікування; 11.08.14 первинної хірургічної обробки вогнепальної рани; 08.10.14 видалення стороньього тіла ( металевого осколку) правої гомілки у вигляді незміцнілих післяопераційних рубців, вегетосудинної нестійкості цефалгічного синдрому, астено-невротичного синдрому з порушенням сну - пов`язане із захистом Батьківщіни, також він визнаний придатним до військової служби.
Відповідно до довідки МСЕК серія 10 ААА № 016946 встановлено, що ОСОБА_1 втрачено 40% професійної працездатності.
Крім того, ОСОБА_1 отрмано посвідчення для ветеранів війни- учасників бойових дій, серія НОМЕР_1 .
ОСОБА_1 вказав, що встановлення факту необхідно йому для набуття статусу жертви міжнародного збройного конфлікту. Просив встановити юридичний факт поранення при виконанні ним обов`язку військової служби 10 серпня 2014 року поблизу н.п. Юганівка та Колесниківка Станично- Луганського району Луганської області України внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України.
Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі суд зазначає наступне.
Згідно з частиною 1 та пунктом 5 частини 2 статті 293ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Згідно з частиною 2 статті 315ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Зі змісту зазначеної норми права, а також роз`яснень, викладених у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» випливає, що в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; із заяви про встановлення факту не вбачається спору про право; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Отже, у судовому порядку встановлюються тільки такі факти, які мають юридичні наслідки і від встановлення яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника і в судовому порядку встановлення можливе лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.
При зверненні до суду із заявою про встановлення юридичного факту важливе значення має мета його встановлення, оскільки саме вона дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки.
З заяви ОСОБА_1 вбачається, що метою встановлення такого факту є визначення його статусу як особи, яка перебувала під захистом Конвенції про поліпшення долі поранених і хворих у діючих арміях (далі Конвенція), яка набрала чинності 21 жовтня 1950 року, ратифікована Президією Верховної Ради Української РСР від 03 липня 1954 року, тобто отримати статус жертви міжнародного збройного конфлікту.
Статтею 2 Конвенції передбачено, що крім положень, які виконуються в мирний час, ця Конвенція застосовується в усіх випадках оголошеної війни чи будь-якого іншого збройного конфлікту, що може виникнути між двома чи більше Високими Договірними Сторонами, навіть якщо одна з них не визнає стану війни. В усіх випадках оголошеної війни чи будь-якого іншого збройного конфлікту, що може виникнути між двома чи більше Високими Договірними Сторонами, навіть якщо одна з них не визнає стану війни. Конвенція також застосовується в усіх випадках часткової або повної окупації території держави однієї з Високих Договірних Сторін, навіть якщо цій окупації не чиниться жодний збройний опір. Хоча одна з держав, які перебувають у конвенції може не бути учасницею цієї Конвенції, держави, які є її учасницями, залишаються зобов`язаними нею у своїх взаємовідносинах. Крім того, вони зобов`язані Конвенцією стосовно зазначеної держави, якщо остання приймає та застосовує її положення.
Статтею 4 Конвенції передбачено, що нейтральні держави за аналогією застосовують положення цієї Конвенції щодо поранених і хворих, а також медичного та духовного персоналу збройних сил конфлікту, прийнятих або інтернованих на території їхніх держав, а також знайдених померлих.
Приписами статті 13 Конвенції передбачено, що вона застосовується до поранених і хворих, які належать, зокрема, до категорії та особового складу збройних сил сторони конфлікту, а також членів ополчення або добровольчих загонів, які є частиною цих збройних сил.
Частиною четвертою статті 2 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» від 18 січня 2018 року визначено, що відповідальність за матеріальну чи нематеріальну шкоду, завдану Україні внаслідок збройної агресії Російської Федерації, покладається на Російську Федерацію відповідно до принципів і норм міжнародного права. При цьому, відповідно до абзацу 6 преамбули вказаного Закону датою початку окупації частини території України, зокрема Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, є дата, визначена Законом України від 15 квітня 2014 року «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», а саме: 20 лютого 2014 року.
Проте, пунктом 1.1 Положення про військово лікарську експертизу в Збройних Силах України, яке затверджено наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року за № 402 передбачено, що установлює причинний звязок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям військово - лікарська експертиза. Повноваження щодо встановлення причинного звязку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців покладені на військово-лікарські комісії, а повноваження щодо оформлення довідки про обставини травми надані командиру (начальнику) військової частини.
ОСОБА_1 просить встановити причинний зв`язок між пораненням та перебуванням на військовій службі, що виключає можливість встановлення цього факту в порядку цивільного судочинства, оскільки порядок встановлення такого факту визначено діючим законодавством України.
Твердження заявника про відсутність іншого позасудового способу встановлення причинно-наслідкового зв`язку між отриманням ним поранення та військовою агресією Російської Федерації є помилковим, оскільки саме в пункті 1.1. Положення вбачається, що повноваження щодо встановлення причинного звязку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців покладені на військово-лікарські комісії, а повноваження щодо оформлення довідки про обставини травми надані командиру (начальнику) військової частини.
Тобто, порядок встановлення такого факту визначено діючим законодавством України, що виключає можливість встановлення цього факту в порядку цивільного судочинства.
Рішення або відмова відповідного органу може бути оскаржена заінтересованою особою до суду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.
Згідно п. 1 ч. 1 ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Таким чином, діючим законодавством України визначено порядок встановлення факту отримання поранення під час виконання обов`язку військової служби, що виключає можливість встановлення цього факту в судовому порядку в порядку цивільного судочинства за правилами окремого провадження, а отже у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 186, 293, 315 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересовані особи: Міністерство соціальної політики України, Російська Федерація.
Копію ухвали невідкладно надіслати заявнику разом із заявою та всіма доданими до неї документами.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.
Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя : В.А. Смирнов