Справа № 159/4468/18 Головуючий у 1 інстанції: Восковська О. А.
Провадження № 22-ц/802/467/19 Категорія: 74 Доповідач: Федонюк С. Ю.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Федонюк С. Ю.,

суддів - Матвійчук Л. В., Шевчук Л.Я.,

з участю:

секретаря судового засідання - Губарик К. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за заявою Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБіБанк", заінтересовані особи ОСОБА_3, Ковельська міська рада Волинської області, про визнання спадщини відумерлою за апеляційною скаргою заявника Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 11 лютого 2019 року,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2018 року ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» звернулось в суд із даною заявою, мотивуючи вимоги тим, що 22.09.2008 року між ним та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №02/08-СМБ, відповідно до умов якого банк надав ОСОБА_2 кредит в сумі 135800 доларів США, а останній у свою чергу зобов`язувався здійснювати своєчасне погашення кредиту та інших платежів відповідно до графіку. Заявник вказує, що у зв`язку із невиконанням ОСОБА_2 умов договору станом на 12.08.2015 року виникла заборгованість, яка становила 183439,19 доларів США.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_3 в рахунок забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №02/08-СМБ було укладено договір іпотеки, предметом якого стали житловий будинок з усіма надвірними будівлями і спорудами та земельна ділянка, що знаходяться по АДРЕСА_1 .

Рішенням апеляційного суду Волинської області від 10.03.2016 року з ОСОБА_2 у користь банку була стягнута заборгованість, яка становила 183439,19 доларів США.

ІНФОРМАЦІЯ_1 боржник ОСОБА_2 помер.

27.03.2015 року банком до Ковельської державної нотаріальної контори було надіслано претензію від кредитора до спадкоємців, яка була долучена до матеріалів спадкової справи, однак, спадщину, яка відкрилась після смерті боржника ОСОБА_2 , жоден із спадкоємців не прийняв, а шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за рішенням суду було розірвано ще 23.04.2012 року.

Із посиланням на норми ст.60 СК України заявник вказує, що оскільки право власності на предмет іпотеки було оформлено ОСОБА_3 в період перебування у шлюбі з ОСОБА_2 , отже таке нерухоме майно є спільною сумісною власністю подружжя, та вважає, що Ѕ частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та іншими об`єктами, пов`язаними із даним нерухомим майном, та Ѕ частина земельної ділянки для обслуговування цього житлового будинку та господарських споруд, що знаходяться в АДРЕСА_1 , повинна перейти у комунальну власність територіальної громади Ковельської міської ради, оскільки спадкоємці після смерті ОСОБА_2 відсутні.

На підставі наведеного ПАТ «ВіЕйБі Банк» просило вищевказану спадщину визнати відумерлою та передати її у комунальну власність територіальної громади Ковельської міської ради Волинської області.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 11 лютого 2019 року в задоволенні заяви ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» відмовлено.

Не погоджуючись із даним рішенням суду, ПАТ «ВіЕйБі Банк» подало апеляційну скаргу, в якій вказує на порушення судом норм матеріального та процесуального права та просить задовольнити заяву про визнання спадщини відумерлою.

Учасники справи належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи, однак в судове засідання не з`явилися.

Представник заявника направив до суду заяву, в якій просив судове засідання провести без його участі.

У поданому ОСОБА_3 відзиві на апеляційну скаргу вона вказує, що вважає скаргу необгрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. Просить її залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, посилаючись на обставини, які викладені у заяві, поданій до суду першої інстанції, покликаючись на те, що майно, яке просить банк визнати відумерлою спадщиною, не входило в спадкову масу та не було спільним сумісним майном подружжя, оскільки було подароване їй ще до одруження з померлим ОСОБА_2 .

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. У зв`язку з цим колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за відсутності її учасників, повідомлених належним чином.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні заяви ПАТ «ВіЕйБі Банк», суд першої інстанції виходив з того, що заявником не надано доказів належності спірного майна до спадкової маси, яка лишилась після смерті боржника ОСОБА_2 . Судом установлено, що житловий будинок з усіма господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , був подарований ОСОБА_3 її батьком ОСОБА_6 27.01.1995 року, ще до укладення шлюбу із ОСОБА_2 (шлюб було зареєстровано 11.03.1998 року), а земельна ділянка за тією ж адресою, на якій розташований подарований будинок із господарськими будівлями, передана ОСОБА_3 безоплатно у приватну власність рішенням міської ради №22/11 від 26.07.2007 року, як одноосібному власнику будинку, а відтак, зазначене нерухоме майно не є спільною сумісною власністю подружжя, як вказує заявник.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками суду з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання спадщини відумерлою (п. 8 ч. 2 ст. 293 ЦПК України).

У відповідності до ч.ч 1, 4 ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою може також бути подана кредитором спадкодавця. Територіальна громада, яка стала власником відумерлого майна, зобов`язана задовольнити вимоги кредиторів спадкодавця, що заявлені відповідно до статті 1231 цього Кодексу.

За змістом ч.ч. 1-4 ст. 1231 ЦК України до спадкоємця переходить обов`язок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем. До спадкоємця переходить обов`язок відшкодування моральної шкоди, завданої спадкодавцем, яке було присуджено судом зі спадкодавця за його життя. До спадкоємця переходить обов`язок сплатити неустойку (штраф, пеню), яка була присуджена судом кредиторові із спадкодавця за життя спадкодавця. Майнова та моральна шкода, яка була завдана спадкодавцем, відшкодовується спадкоємцями у межах вартості рухомого чи нерухомого майна, яке було одержане ними у спадщину.

Судом встановлено, що боржник за кредитним договором №02/08-СМБ від 22.09.2008 року ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 21.10.2014 року, виданим відділом ДРАЦС по м. Ковелю РС Ковельського МРУЮ Волинської області (а.с.21).

27.03.2015 року ПАТ «ВіЕйБі Банк» надіслав на адресу Ковельської державної нотаріальної контори претензію від кредитора до спадкоємців (а.с.22). Зазначена претензія Ковельською держнотконторою була долучена до спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_2 , і при зверненні його спадкоємців за отриманням свідоцтва про право на спадщину претензія повинна би довестись нотаріусом до їх відома (а.с.23, 56).

Як встановлено судом зі спадкової справи №106/2015 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , діти спадкодавця ОСОБА_7 в особі його матері ОСОБА_3 та ОСОБА_8 відмовились від прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_2 (а.с.51-52). Інших спадкоємців встановлено не було.

Із долучених заінтересованою особою ОСОБА_3 до матеріалів справи копій договору дарування від 27.01.1995 року, свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 29.12.2014 року, витягу із державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 29.12.2014 року та архівного витягу із рішення Ковельської міської ради від 26.07.2007 року №22/11 убачається, житловий будинок із господарськими будівлями і спорудами в цілому та земельна ділянка для обслуговування зазначеного будинку та господарських споруд в цілому, що знаходяться по АДРЕСА_1 належать на праві приватної власності лише ОСОБА_3 (а.с.66-72).

Даний факт підтверджується також інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №135032100 від 21.08.2018 року (а.с.15).

Із доданого до справи свідоцтва про шлюб вбачається, що ОСОБА_3 14.02.2018 року змінила прізвище на ОСОБА_3 у зв`язку з укладенням шлюбу (а.с.63).

В матеріалах справи також є ухвала Апеляційного суду Волинської області від 10 березня 2016 року, якою залишено в силі рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 09 жовтня 2015 року у справі за позовом ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, яким у позові відмовлено з підстав припиненням іпотеки через припинення основного зобов`язання у зв`язку зі смертю позичальника та відсутністю спадкоємців, які прийняли спадщину.

Стаття 1216 ЦК України визначає поняття спадкування, тобто це перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Згідно зі ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлено строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України встановлено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до ч. 1 статті 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

При цьому, частиною 1 статті 1282 ЦК України також закріплено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Таким чином, заявник вважав, що у зв`язку із тим, що спадкоємці відмовилися від прийняття спадщини після смерті позичальника та неможливістю задоволення останніми вимог кредитора, саме територіальна громада, яка стане власником відумерлого майна, буде зобов`язана вчинити відповідні дії щодо задоволення вимог банку з метою охорони його прав та законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 334 ЦПК України заява про визнання спадщини відумерлою у випадках, встановлених Цивільним кодексом України, подається до суду за місцем відкриття спадщини або за місцезнаходженням нерухомого майна, що входить до складу спадщини.

Згідно із вимогами ст. 335 ЦПК України у заяві про визнання спадщини відумерлою мають бути зазначені відомості про час та місце відкриття спадщини, про майно, що становить спадщину, а також докази, які свідчать про належність цього майна спадкодавцю, про відсутність спадкоємців за заповітом і за законом, або про усунення їх від права на спадкування, або про неприйняття ними спадщини, або про відмову від її прийняття.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Разом із тим, заявником ПАТ «ВіЕйБі Банк» не надано жодного доказу на підтвердження того, що спадкодавцю ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на день його смерті належало на праві приватної власності вказане у заяві майно, яке заявник відносить до спадкової маси, а саме - 1/2 частина житлового будинку та земельної ділянки в АДРЕСА_1 , та за рахунок якого заявник як кредитор біг би задовольнити свої вимоги.

Тобто покликання в апеляційній скарзі на презумпцію спільності сумісного майна спростовуються встановленими у суді першої інстанції обставинами, що підтверджено наданими ОСОБА_3 доказами.

Судом першої інстанції достовірно встановлено, що ОСОБА_3 отримала в порядку дарування спірний житловий будинок від свого батька ОСОБА_6 27.01.1995 року, ще задовго до одруження із боржником ОСОБА_2 , а земельну ділянку приватизувала, а тому на нього не поширюється режим спільності сумісного майна подружжя.

Таким чином, суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст.268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 268, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу заявника Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" залишити без задоволення.

Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 11 лютого 2019 року в даній справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 10 липня 2019 року.

Головуючий

Судді