Справа № 308/1843/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

15 травня 2019 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого - судді Придачук О.А.

за участю секретаря судового засідання - Бомбушкар В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє - адвокат Стецяк Тетяна Іванівна, до ОСОБА_2 , яка також є законним представником ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , треті особи без самостійних вимог - ОСОБА_4 , служба у справах дітей Ужгородської РДА, про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житлом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, в інтересах якої діє адвокат Стецяк Т.І., звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , яка також є законним представником ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , треті особи без самостійних вимог - ОСОБА_4 , служба у справах дітей Ужгородської РДА, про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житлом.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона є власницею ѕ квартири за адресою: АДРЕСА_1 , власником ј вказаної квартири є ОСОБА_4 . У вказаній квартирі зареєстровано троє осіб - ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , 2015 р.н. внучка позивачки та донька третьої особи. 24.02.2015 року у шлюбі між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 народилася донька ОСОБА_3 . Шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 розірвано за рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 01.02.2017 року, місце проживання малолітньої ОСОБА_3 не встановлено. Однак, дитина проживає з матір`ю, факт чого встановлено в рішенні Ужгородського міськрайонного суду від 05.02.2016 року по справі № 308/12463/15-ц, в якому зокрема вказано, що оскільки позивачка стверджує, що малолітня донька перебуває на її утриманні та вихованні є підстави для стягнення аліментів в примусовому порядку.

Позивач зазначає, що ОСОБА_3 не проживала в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 з дня свого народження. Відразу після народження доньки сім`я ОСОБА_4 та ОСОБА_2 переїхали в с. Коритняни до батьків ОСОБА_2 і проживали там спільно до розлучення. Позивач посилається на те, що для забезпечення права позивача вільно розпоряджатися квартирою необхідним є припинення права користування ОСОБА_3 та припинення реєстрації у вказаній квартирі. Проте, відповідач уникає спілкування з колишнім чоловіком та членами його сім`ї, не має наміру виписувати доньку з належної свекрусі та колишньому чоловіку квартири, хоч і не проживала в цій квартирі жодного дня. А тому просить усунути їй перешкоди у користуванні квартирою, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом визнання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування зазначеним житловим приміщенням.

Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені.

Третя особа - ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений.

Від позивача та третьої особи - ОСОБА_4 надійшла заява про розгляд справи без їх участі, в якій зазначили, що позовні вимоги підтримують.

Представник третьої особи - служби у справах дітей Ужгородської РДА в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений. У матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без участі представника служби у справах дітей Ужгородської РДА, а також письмове пояснення щодо позову, згідно якого служба у справах дітей Ужгородської РДА заперечує проти позову, оскільки члени сім`ї наймача або власника житлового приміщення мають право користування займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Відповідач в судове засідання не з"явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомленння про вручення поштового відправлення від 14.01.2019 року, про причини неявки суду не повідомила, відзиву на позовну заяву не надала, а тому суд вважає, що у відповідності до ч.1 ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_1 є власником 3/4 квартири за адресою: АДРЕСА_1 , власником ј вказаної квартири є ОСОБА_4 .

Також встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 з вересня 2014 року перебували у шлюбі у якому у них народилася донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно рішення Ужгородського міськрайонного суду від 01.02.2017 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 - розірвано, місце проживання дитини не визначено.

Відповідно до довідки № 480 виданої Перечинською міською радою від 16 лютого 2018 року малолітня ОСОБА_3 зареєстрована у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

Частиною першою статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Положеннями статті 321 ЦК України встановлено принцип непорушності права власності, відповідно до якого ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.

При цьому власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (стаття 391 ЦК України).

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» застосовуючи положення статті 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

У відповідності до ч. 2. ст. 405 ЦК України член сім`ї власника втрачає право на користування цим приміщенням у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлене домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Як встановлено в ході судового розгляду, малолітня ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 не проживає і не проживала, що підтверджується, зокрема актом від 19.02.2018 року та копією заочного рішення у справі № 308/12463/15-ц про стягнення з ОСОБА_4 аліментів.

Вирішуючи питання щодо визнання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1 суд виходить з наступного.

Частиною 4 ст. 29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного із них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоровя, в якому вона проживає.

В силу ст. 160 СК України місце проживання дитини визначається по місцю проживання батьків.

Неповнолітня дитина не має права вільно та самостійно обирати місце свого проживання, і набуває право користування житлом за місцем проживання батьків, або одного з батьків, з ким вона проживає.

Права неповнолітньої дитини є похідними від права батьків (або одного з них). Причини не проживання неповнолітньої дитини за місцем реєстрації не залежать від волі дитини, а тому неможливо встановити їх характер (поважні або неповажні) окремо для неповнолітньої дитини, незалежно від причин відсутності батьків.

Неповнолітня дитина не є самостійним суб`єктом житлових правовідносин, а набуття або втрата права користування житлом дитиною залежить від набуття або втрати такого права її батьками.

Як встановлено згідно рішення Ужгородського міськрайонного суду від 05.02.2016 року, малолітня ОСОБА_3 проживає з матір`ю, мешканкою АДРЕСА_2 .

Інтереси дитини даним рішенням не порушуються з огляду на те, що неповнолітня ОСОБА_3 , 2015 р.н., у спірній квартирі не мешкає.

Залишення неповнолітньої зареєстрованою в спірній квартирі суперечило б ст.9 Конвенції про права дитини та ст.160 СК України.

А тому, суд враховуючи, що квартира АДРЕСА_1 належить позивачу та третій особі - ОСОБА_4 , який підтримав позовні вимоги, на праві приватної власності, в такому зареєстрована, але не проживає з моменту народження малолітня ОСОБА_3 , що обмежує законні права позивача щодо користування та розпорядження належною їй квартирою, суд приходить до переконання, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Керуючись ст. ст. 317, 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 10, 12,13, 18, 81, 258, 259, 263-265, 280-282, 284, 289, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вищевказаних строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: О.А. Придачук