Житомирський апеляційний суд
Справа №295/9304/18 Головуючий у 1-й інст. Перекупка І. Г.
Категорія 3 Доповідач Микитюк О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Микитюк О.Ю.

суддів Григорусь Н.Й. Борисюка Р.М.

при секретарі Гайдамащук Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі справу №295/9304/18

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права власності та визнання права власності

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 03 квітня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Перекупка І.Г. у м. Житомир,

встановив:

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернулася із позовом про припинення права власності ОСОБА_2 на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 і визнання права власності на квартиру за нею. В обґрунтування позову зазначила, що згідно рішення суду квартира є спільною сумісною власністю подружжя, за нею визнано право на Ѕ частину. Відповідач у спірній квартирі не проживає, комунальні послуги не сплачує. Домовленості про користування власністю не досягнуто, між сторонами існують неприязні стосунки, в зв`язку з чим спільне проживання в однокімнатній квартирі є неможливим. Квартира однокімнатна, її поділ технічно неможливий.

Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 03 квітня 2019 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право власності на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 . Припинено право власності ОСОБА_2 на 1/2 частку даної квартири з виплатою з депозитного рахунку Богунського районного суду м.Житомира на його користь грошової компенсації за Ѕ частини квартири у сумі 235400грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду і залишити позов без розгляду. Апелянт посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що неодноразово намагався потрапити до власної квартири, але дружина та її батьки чинили перешкоди. Твердження позивачки про те, що він має інше житло АДРЕСА_2 є безпідставними, натомість ОСОБА_1 має частку в чотирьохкімнатній квартирі, спірна квартира перебуває в іпотеці, іпотекодержатель не залучений до участі у справі. Крім того, позивачка зловживає процесуальними правами, подає тотожні позови.

У відзиві ОСОБА_1 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що сторони перебували в шлюбі до 02 липня 2013 року. Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 11.03.2014 р. квартиру АДРЕСА_1 визнано спільною власністю подружжя, за ОСОБА_1 визнано право власності на Ѕ частини вказаної квартири і це право зареєстровано (а.с.7-9). Квартира є однокімнатною, розташована на четвертому поверсі дев`ятиповерхового будинку, тобто неподільна.

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 841/12.18 від 12.12.2018 дійсна ринкова вартість квартири АДРЕСА_1 , станом на грудень 2018 р. становить 470 800 грн.(а.с.96-110). 05 лютого 2019 року на депозитний рахунок Богунського районного суду позивачкою внесені кошти у сумі 235400 грн. (а.с.120-122).

Частиною першою статті 365 Цивільного кодексу України визначено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду (частина друга цієї статті).

Отже, законодавцем передбачено обставини, з огляду на існування яких суд може припинити право особи на частку у спільному майні на підставі позову інших співвласників.

Відсутність конструкції «за наявності одночасно» в статті 365 Цивільного кодексу України свідчить про можливість припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі позову інших співвласників за наявності хоча б однієї з перелічених законодавцем у частині першій цієї статті обставин (зокрема, в пунктах 1-3).

Водночас, правова норма, закріплена пунктом 4 частини першої статті 365 Цивільного кодексу України, не може вважатися самостійною обставиною для припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї).

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Частинами першою, другою статті 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Ураховуючи викладене, зважаючи на принцип справедливості, добросовісності та розумності, з урахуванням прав та інтересів сторін, враховуючи рівний розмір часток сторін, висновок суду першої інстанції про можливість припинення права відповідача на частку у спільному майні без завдання істотної шкоди його інтересам не відповідає обставинам справи.

За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_2 не має на праві власності іншої нерухомості, ніж 1/2 частина спірної квартири, тому висновок суду першої інстанції про те, що припинення його права на частину спірного житла не завдасть істотної шкоди його інтересам, не відповідає обставинам справи.

Відсутність технічної можливості реального поділу об`єкта нерухомого майна та наявність між сторонами неприязних стосунків не свідчить про неможливість його спільного використання співвласниками.

За таких обставин рішення належить скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у позові.

Керуючись ст.ст.259, 268, 367, 368, 374, 376, 381 - 384, 389-391 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 03 квітня 2019 року скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Повернути ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 235400грн., внесені на депозитний рахунок Богунського районного суду м.Житомира.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 3220 грн.13 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча: Судді: