Справа № 204/1426/19
Провадження № 2/204/847/19
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
10 липня 2019 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:
головуючої судді Токар Н.В.,
при секретарі Стрежнєві Г.Д.,
за участю позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Управління - служба у справах дітей Чечелівської районної у місті Дніпрі ради про позбавлення батьківських прав, -
У лютому 2019 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В судовому засіданні позивач підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити, посилаючись на підстави, які в ній зазначені.
Відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин; належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання; не подав відзив; позивач не заперечувала проти такого вирішення справи та ухвалення заочного рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, та у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Представник третьої особи - Управління - служби у справах дітей Чечелівської районної у м. Дніпрі ради в судове засідання не з`явився, надавши на адресу суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали.
Вислухавши позивача, свідків, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, у зв`язку з наступним.
В судовому засіданні встановлено, що 23 липня 2011 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області було укладено шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 лютого 2014 року шлюб між сторонами було розірвано ( арк.с.12).
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 22 травня 2012 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (арк.с.9).
Згідно рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 09 листопада 2015 року з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , стягнуто аліменти на утримання малолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі у розмірі 600,00 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 29 вересня 2015 року до досягнення дитиною повноліття. Рішення набрало законної сили 22.12.2015 року (арк.с.15).
На підставі зазначеного рішення 31.12.2015 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська було видано виконавчий лист (арк.с.14).
Факт проживання дитини разом з матір`ю підтверджується довідкою № 5/2019, виданою Квартальним комітетом Красногвардійського району м. Дніпропетровська №13 у якій зазначено, що донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 (арк.с.17).
Факт неналежного виконання батьківських обов`язків відповідачем підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою від 18.01.2019 року № 4, виданої Комунальним закладом освіти «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №198» Дніпровської міської ради. Згідно зазначеної довідки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відвідувала ДНЗ №198 з 09.09.2014 року по 31.08.2018 року. На протязі всього відвідування дитину проводила та збирала її мати - ОСОБА_1 ; батько, ОСОБА_2 , на батьківських зборах не був присутній, дитячі вистави не відвідував, в житті групи участі не брав (арк.18).
Відповідно до Акта обстеження умов проживання, умови проживання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 разом з матір`ю - ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , задовільні: дитина займає окрему кімнату, має індивідуальне місце для навчання, дитина забезпечена всім необхідним для повноцінного розвитку (арк.с.47).
Згідно ч.5 ст.19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Чечелівської районної у місті Дніпрі ради щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , орган опіки та піклування виконавчого комітету Чечелівської районної у місті Дніпрі ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (арк.с.66).
Крім того, факт неналежного виконання батьківських обов`язків відповідачем по відношенню до малолітньої доньки підтвердили допитані в судовому засіданні свідки.
Так, допитний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 зазначив суду, що він є цивільним чоловіком позивача з якою він знайомий з дитинства. З січня 2017 року він та позивач з дитиною почали жити разом за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_6 називає ОСОБА_5 «батько». Відповідач за весь час до дитини не приходив жодного разу.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 , пояснила суду, що позивач є її рідною сестрою. У 2012 році вона проживала разом з сім`єю сестри та спостерігала за всім, що відбувалось у родині. Відповідач взагалі ніде не працював, жодним чином не займався вихованням дитини. В останній раз бачила відповідача на вулиці приблизно у січні 2013 року. ОСОБА_6 називає ОСОБА_8 «тато», він активно готує дитину до школи, допомагає та матеріально підтримує. Дитина не знає свого справжнього батька взагалі.
Так, допитний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 зазначила суду, що вона є матір`ю відповідача, а позивач - це її невістка. З сином своїм вона не спілкується вже декілька років. Позивач виховує ОСОБА_10 сама, без батька. Приблизно 5 років назад бачила свого сина. Відомо, що у 2013 році її син пішов від своєї дружини і після цього взагалі не з`являвся. У сина багато судимостей, він крадій. Допомагають позивачу її мати, батько та сестра ОСОБА_11 у вихованні ОСОБА_12 .
З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_5 . Данні про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання об`єктивно підтверджуються зібраними у справі доказами.
Згідно з ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Згідно ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Відповідно до п.2 ч.1ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/ він, ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Згідно ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Відповідно п.15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
В судовому засіданні встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не забезпечує харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, що негативно впливає на розвиток дитини. Відповідач не спілкується з дитиною, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє жодного інтересу до її внутрішнього світу. Наведене підтверджує факт ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків відносно дитини.
Отже, встановлено, що відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, його поведінка свідчить про наявність кожного окремо і всіх у сукупності факторів, зазначених у Постанові Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 року.
Статтею 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.
За таких обставин, суд дійшов до висновку про необхідність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Враховуючи викладене, суд вважає, що правові обґрунтування, на які вказувала позивач в судовому засіданні, знайшли своє підтвердження зібраними у справі доказами.
Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 768 грн. 40 коп.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.51 Конституції України, Законом України «Про охорону дитинства», ст.ст.12,13,76-82,133,141,259,263-265,273,280-282 ЦПК України, ст.ст.7, 19, 150, 164, 171, 180 СК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Управління - служба у справах дітей Чечелівської районної у місті Дніпрі ради про позбавлення батьківських прав - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 (сорок) коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Н.В. Токар