Постанова

Іменем України

11 липня2019 року

м. Київ

справа №761/24735/15-ц

провадження № 61-29641св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:Сердюка В. В., Грушицького А. І., Литвиненко І. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Департамент державної реєстрації Міністерства юстиції України,

треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мельниченко Ірина Олександрівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пашкевич Людмила Григорівна,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 19 вересня 2016 року у складі судді Ладиченка С. В. та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 14 вересня 2017 року в складі колегії суддів: Поліщук Н. В., Білич І. М., Поливач Л. Д.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів

Усерпні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Департамента державної реєстрації Міністерства юстиції України, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мельниченко І. О., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пашкевич Л. Г., про скасування державної реєстрації прав, рішень та записів про державну реєстрацію прав, визнання недійсним свідоцтва.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, щона підставі підроблених документів, 09 серпня 2013 року ОСОБА_3 приватним нотаріусом Мельниченко І.О. виданесвідоцтво про придбання з прилюдних торгів квартири АДРЕСА_1 , що належала на праві власності його покійній сестріОСОБА_7

10 серпня 2013 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 укладений договір купівлі-продажу цієї квартири, який посвідчений приватним нотаріусом Київськогоміськогонотаріального округуПашкевич Л.Г.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 26 лютого 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , треті особи - ВДВС Шевченківського районного управління юстиції в м. Києві, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мельниченко І.О., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Корольчук О.С., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пашкевич Л.Г., про визнання нікчемними акту продажу з прилюдних торгів, свідоцтва про придбання майна, витребування майна та визнання права власності на майно та за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пашкевич Л.Г., про визнання права власності на майно та усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, частково скасованим рішенням Апеляційного суду м.Києва від 08 грудня 2014 року, витребувано від добросовісного набувача ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 . Інші позовні вимоги сторін залишені без задоволення.

Проте, державні реєстри містять інформацію про вказані вище правочини, що перешкоджає ОСОБА_1 оформити спадщину на цю квартиру, а приватні нотаріуси Київського міського нотаріального округу Мельниченко І.О. та Пашкевич Л.Г. повідомили, що не мають можливості скасувати записи за наведеними правочинами.

Враховуючи наведене, позивач просив у зв`язку з витребуванням майна з незаконного володіння, скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно державну реєстрацію прав ОСОБА_2 , реєстраційний номер картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб платників податків НОМЕР_1 , на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 00; скасувати рішення про державну реєстрацію прав індексний номер 4893802 від 10 серпня 2013 року та скасувати запис про право власності №2071641. У зв`язку з неправомірною реєстрацією права власності, скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, державну реєстрацію прав ОСОБА_3 , реєстраційний номер картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб платників податків НОМЕР_2 на квартиру АДРЕСА_1 реєстраційний № об`єкту нерухомого майна -00; скасувати рішення про державну реєстрацію прав на квартиру за ОСОБА_3 від 09 серпня 2013 року, та скасувати запис про держану реєстрацію права власності №2071641. Визнати недійсним свідоцтво від 09 серпня 2013 року, видане приватним нотаріусом КМНО Мельниченко І.О. про придбання майна, а саме квартири АДРЕСА_1 з прилюдних торгів ОСОБА_3 , зареєстроване в нотаріальному реєстрі за № 2211, і за №00 в Державному реєстрі прав на нерухоме майно.

Заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києвавід 19 вересня 2016 рокупозовні вимоги задоволено, вирішено:

У зв`язку з витребуванням на підставі рішення суду квартири АДРЕСА_1 від набувача ОСОБА_2 , скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно державну реєстрацію прав ОСОБА_2 , реєстраційний номер картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб платників податків НОМЕР_1 , на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 00; скасувати рішення про державну реєстрацію прав індексний номер 4893802 від 10 серпня 2013 року та скасувати запис про право власності на цю квартиру за № 2071641.

У зв`язку з витребуванням на підставі рішення суду квартири АДРЕСА_1 від набувача ОСОБА_2 , скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, державну реєстрацію прав ОСОБА_3 , реєстраційний номер картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб платників податків НОМЕР_2 на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний № об`єкту нерухомого майна 00.

У зв`язку з витребуванням на підставі рішення суду квартири АДРЕСА_1 від набувача ОСОБА_2 скасувати рішення про державну реєстрацію прав на квартиру за ОСОБА_3 від 09 серпня 2013 року, та скасувати запис про держану реєстрацію права власності на цю квартиру АДРЕСА_2 .

У зв`язку з витребуванням на підставі рішення суду квартири АДРЕСА_1 від набувача ОСОБА_2 визнати недійсним свідоцтво від 09 серпня 2013 року видане приватним нотаріусом КМНО Мельниченко І.О. про придбання майна - квартири АДРЕСА_1 з прилюдних торгів гр. ОСОБА_3 , зареєстроване в нотаріальному реєстрі за №2211, і за №00 в Державному реєстрі прав на нерухоме майно.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що державні реєстри містять інформацію про вказані правочини, що в свою чергу, перешкоджає позивачу оформити право власності в порядку спадкування на спірну квартиру.

Ухвалою Апеляційного суду містаКиєвавід 14 вересня 2017 рокурішення суду першоїінстанціїзалишено без змін.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив із задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації. Разом із тим, за наявності ускладнення таких дій, заінтересована особа не позбавлена права захистити свої права у спосіб конкретного визначення дій, які мають вчинити особи, що здійснюють діяльність, пов`язану із державною реєстрацією прав.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги та позиції інших учасників

Увересні 2017 року ОСОБА_2 подаладо Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 19 вересня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 14 вересня 2017 року, в якій проситьскасувати зазначенісудові рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У касаційній скарзізаявник вказуєна те, що суд першої інстанції не повідомив її належним чином про розгляд справи та розглянув справу в її відсутність, чим порушив її право на захист своїх прав та інтересів. Звертає увагу, що звернутися до суду з позовом про захист права власності на нерухоме майно може власник цього майна, проте судом апеляційної інстанції не враховано, що позивач не є власником спірного майна, а тому заявлений ним позов не підлягає задоволенню. Ухвалюючи оскаржувані рішення, суди не встановили належним чином обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Крім того, судами безпідставно не застосовано строк позовної давності, про який вона не мала змоги заявити в суді першої інстанції, оскільки її не було повідомлено за належною адресою про розгляд справи.

У грудні 2017 року ОСОБА_1 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заперечення на касаційну скаргу, в яких просив касаційну скаргу відхилити, рішення судів залишити без змін, посилаючись на те, що касаційна скарга є надуманою та спрямована на затягування виконання рішення суду.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 жовтня 2017 року відкрито касаційне провадження у зазначеній цивільній справі, витребувано матеріали справи та надано строк для подання заперечень на касаційну скаргу.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів»), за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначену справу передано до Верховного Суду.

Відповідно до підпунктів 2.3.2, 2.3.4, 2.3.13, 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, зі змінами та доповненнями, постанови Пленуму Верховного Суду від 24 травня 2019 року № 8 «Про здійснення правосуддя у Верховному Суді» та рішення зборів суддів Касаційного цивільного суду від 28 травня 2019 року № 7 «Про заходи, спрямовані на своєчасний розгляд справ і їх вирішення у розумні строки», у зазначеній справі призначено повторний автоматизований розподіл.

05 червня 2019 року справу розподілено судді-доповідачу.

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскількиїх ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій відповідають вимогам ЦПК України (у редакції на час їхухвалення) щодо законності та обґрунтованості.

Судом установлено, щона підставі підроблених документів, 09 серпня 2013 року ОСОБА_3 приватним нотаріусом Мельниченко І.О. видано свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів на квартиру АДРЕСА_1 , що належала на праві власності покійній сестрі ОСОБА_1

10 серпня 2013 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 укладений договір купівлі-продажу цієї квартири, який посвідчений приватним нотаріусом Київськогоміськогонотаріального округуПашкевич Л.Г.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 26 лютого 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , треті особи - ВДВС Шевченківського районного управління юстиції в м. Києві, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мельниченко І.О., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Корольчук О.С., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пашкевич Л.Г., про визнання нікчемними акту продажу з прилюдних торгів, свідоцтва про придбання майна, витребування майна та визнання права власності на майно та за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пашкевич Л.Г., про визнання права власності на майно та усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, позов ОСОБА_1 задоволено частково. Витребувано від добросовісного набувача ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 та визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування на вказану квартиру. Інші вимоги сторін залишені без задоволення.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 08 грудня 2014 року, яке залишено без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 травня 2015 року, рішення суду першої інстанції в частині визнання за ОСОБА_1 права власності в порядку спадкування на спірну квартиру скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні зазначених позовних вимог. В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Зазначеними судовими рішеннями, які набрали законної сили, встановлено, що ОСОБА_1 не є власником квартири АДРЕСА_1 , проте є єдиним спадкоємцем її власника. Спірна квартира вибула з власності спадкодавця поза її волею, оскільки акт продажу вказаного майна на прилюдних торгах від 25 липня 2013 року є підробленим, а відтак, правочин щодо придбання ОСОБА_3 на публічних торгах спірної квартири є неукладеним.

При цьому, відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині визнання за ОСОБА_1 права власності на спірну квартиру, апеляційний суд виходив із того, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, відсутність якого не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Нормативно-правове обґрунтування

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 61 ЦПК України у редакції, чинній на момент розгляду справи, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішення у такій справі правовідносини.

Суб`єктивними межами є те, що у двох справах беруть участь одні й ті самі особи, чи хоча б одна особа, щодо якої встановлено ці обставини. Об`єктивні межі стосуються обставин, встановлених рішенням суду.

Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до частин першої та другої статті 26 Закону України «Про державнуреєстраціюречових прав на нерухомемайно та їхобтяжень» ((у редакції, чинній на час спірних правовідносин) записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

У разі скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 1 січня 2013 року, або скасування записів про державну реєстрацію прав, інформація про які відсутня в Державному реєстрі прав, запис про державну реєстрацію прав вноситься до Державного реєстру прав та скасовується.

Відповідно до підпункту 5 пункту 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06 листопада 2009 року за № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації (статті 19, 27 Закону України від 01 липня 2004 року«Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень»).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Тобто Верховний Суд не має права встановлювати обставини справи і оцінювати докази.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Враховуючи наведене, ухвалюючи оскаржувані рішення, суди, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, з урахуванням встановлених обставин і вимог, дійшли правильних висновків про задоволення позову ОСОБА_1 , з огляду на те, що правочин щодо придбання ОСОБА_3 на публічних торгах спірної квартири є неукладеним та рішенням суду здійснено повернення майна, переданого за недійсним правочином, що є підставою для скасування попередньої реєстрації права власності на спірну квартиру.

Доводи касаційної скарги про те, що позивач не є власником спірної квартири, а тому не має права звертатися до суду із такими позовними вимогами, не заслуговують на увагу, оскільки рішенням суду, яке набрало законної сили та має преюдиційне значення, встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем своєї покійної сестри ОСОБА_7 , яка була власником спірної квартири, а тому права останнього підлягають захисту у спосіб, не заборонений законом.

Доводи касаційної скарги про те, що ОСОБА_2 була позбавлена можливості захисту своїх прав та інтересів у суді першої інстанції у зв`язку з неповідомленням її про розгляд справи не заслуговують на увагу, оскільки вона мала таку можливість під час розгляду справи в апеляційному суді.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «LevagesPrestationsServices v. France» (ЛеважПрестасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «BruallaGomezdelaTorre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Суди забезпечили повний та всебічний розгляд справи на основі наданих доказів, рішення судів відповідають нормам матеріального та процесуального права. Наведені в касаційній скарзі доводи не спростовують висновків судів по суті вирішення указаного позову та не дають підстав вважати, що судами порушено норми матеріального чи процесуального права, що може бути підставою для скасування судового рішення.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані рішення без змін із підстав, передбачених статтею 401 ЦПК України.

Керуючись статтями 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 19 вересня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 14 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:В. В. Сердюк А. І. Грушицький І. В. Литвиненко