Справа № 462/3094/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2019 року м.Львів

Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого - судді Боровкова Д.О.

при секретарі Журавльовій А.С.,

за участю відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Львові у спрощеному позовному проваджені цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та пені по виплаті аліментів,

встановив:

Позивач звернулась до суду з позовом, який змінювала та уточнювала, у якому просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість по виплаті аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 14771,25 грн. та пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 13404,21 грн. Свої вимоги мотивує тим, що судовим наказом, виданим Залізничним районним судом м. Львова від 05 січня 2018 року відповідач був зобов`язаний виплачувати аліменти в розмірі однієї чверті з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячнона її користь на утримання їх доньки ОСОБА_4 , починаючи з 14 грудня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Проте протягом всього часу у відповідача існувала заборгованість зі сплати аліментів, і тому з відповідача слід стягнути вказаний розмір заборгованості зі сплати аліментів та пеню. В зв`язку з наведеним, просить позов задовольнити.

Суд ухвали розглядати справу без участі позивача ОСОБА_3 , яка будучи належним чином повідомлена про час і місце судового засідання, до суду не з`явилася, проте подала письмову заяву, в якій зазначила, що позов підтримує, просить справу розглядати без її участі /а.с.31/.

У судовому засіданні відповідач та його представник проти позову заперечили, пояснивши, що заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 14771,25 грн. погашена відповідачем у повному обсязі в червні 2019 року. Вказана заборгованість утворилася не з вини відповідача, оскільки він навчався в інтернатурі з 01 серпня 2017 року по 31 липня 2019 року у Стоматологічному медичному центрі ЛНМУ ім. Данила Галицького за спеціальністю «стоматологія» на контрактних умовах, без виплати заробітної плати, і тому змушений був неофіційно працювати, просять у задоволені позову відмовити.

Заслухавши відповідача, його представника, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження /а.с.5/.

Судовим наказом, виданим Залізничним районним судом м. Львова від 05 січня 2018 року (справа № 462/5902/17) відповідач ОСОБА_1 зобов`язаний виплачувати аліменти в розмірі однієї чверті з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячнона користь позивача ОСОБА_3 на утримання їх доньки ОСОБА_4 , починаючи з 14 грудня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття /а.с.7/.

Відповідно до частини 3 статті 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Згідно з розрахунком заборгованості по аліментах, складеного старшим державним виконавцем Залізничного ВДВС ГТУЮ у Львівській області Крилишиним Р.М. від 02 травня 2019 року заборгованість відповідача ОСОБА_1 по сплаті аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 , станом на 02 травня 2019 року становила 14771,25 грн. /а.с.8-10/.

З аналізу вищевказаного розрахунку вбачається, що відповідач ОСОБА_1 з грудня 2017 року по вересень 2018 року не сплачував аліменти на утримання доньки, а в жовтні 2018 року ним було сплачено 19680,00 грн. в рахунок погашення заборгованості, і після цього, він з листопада 2018 року по травень 2019 року знову взагалі не сплачував аліменти.

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах, складеного старшим державним виконавцем Залізничного ВДВС ГТУЮ у Львівській області Крилишиним Р.М. (дата складання розрахунку не зазначена) заборгованість відповідача ОСОБА_1 по сплаті аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 станом на 27 червня 2019 року відсутня /а.с.44-46/.

Таким чином, у судовому засіданні достовірно з`ясовано, що з грудня 2017 року у відповідача постійно існувала заборгованість за аліментами, яка на монет звернення позивача з позовом до суду становила 14771,25 грн., та яка у червні 2019 року була повністю погашена.

Беручи до уваги, що між сторонами не існувало спору щодо розміру заборгованості за аліментами, оскільки відповідач ніколи не заперечував розміру заборгованості, яка станом на 02 травня 2019 року становила 14771,25 грн., а також, врахувавши, що заборгованість на час розгляду справи у суді повністю погашена, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для задоволення вимоги про стягнення заборгованості за аліментами у судовому порядку.

Щодо вимоги про стягнення пені за прострочення сплати аліментів у розмірі 13404,21 грн., то суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до частини 1 статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

При цьому за змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: ?p=(A1х1%хQ1)+(A2х1%хQ2)+……….(Anх1%хQn), де: ?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2 - кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An - нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn - кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18) та Верховним Судом у постанові від 12 вересня 2018 року у справі № 759/9457/15-ц (провадження № 61-5305 св 18).

Відповідно до розрахунку пені за прострочення сплати аліментів, проведеного позивачем, загальна сума пені становить 13362,10 грн. /а.с.16/. Суд, аналізуючи зазначений розрахунок пені, приходить до висновку, що відповідні розрахунки були проведені з урахуванням вищевказаної формули.

Відповідач не заперечив проти вищевказаного розрахунку, лише не погодився зі стягненням з нього пені.

Суд критично ставиться до твердження відповідача про те, що він має бути звільнений від відповідальності за прострочення сплати аліментів у виді пені, з огляду на наступне.

У пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» було роз`яснено, що передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Відповідач та його представник не надали суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що заборгованість ОСОБА_1 за аліментами утворилася у зв`язку з несвоєчасною виплатою йому заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками.

Разом з тим, суд вважає обґрунтованими твердження представника відповідача про те, що існують обставини, з якими закон пов`язує зменшення розміру неустойки, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Як убачається з довідки від 24 червня 2019 року № 18/175, виданої факультетом післядипломної освіти Львівського національного університету імені Данила Галицького лікар-інтерн ОСОБА_1 навчався в інтернатурі з 01 серпня 2017 року по 31 липня 2019 року у Стоматологічному медичному центрі ЛНМУ ім. Данила Галицького за спеціальністю «стоматологія» на контрактних умовах, без виплати заробітної плати /а.с.42/.

Беручи до уваги, що відповідач протягом всього періоду, коли в нього існувала заборгованість зі сплати аліментів, тобто з грудня 2017 року по квітень 2019 року, навчався в інтернатурі без виплати заробітної плати, суд, врахувавши матеріальний стан відповідача у вказаний період, приходить до висновку, що існують обставини, які дають підстави зменшити розмір пені.

Враховуючи наведене, суд, дослідивши докази по справі в їх сукупності, прийшов до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 1/2 частини пені, що становить 6702,10грн. (13362,10 грн. х 1/2 частини), що буде відповідати інтересам сторін, а також принципам розумності та справедливості.

На підставі вимог статті 141 ЦПК України, суд вважає, що з відповідача на користь держави слід стягнути мінімальний розмір судового збору, передбачений при подані позову майнового характеру, тобто 768,40 грн.

Керуючись ст.ст. 81,89,141,263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 пеню за прострочення сплати аліментів на утримання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 6702 (шість тисяч сімсот дві) гривні 10 коп.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 768 гривні 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до вимог п.п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України апеляційна скарга подається учасниками справи до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова.

Позивач: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ; РНОКП: НОМЕР_1 ).

Відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКП: НОМЕР_2 ).

Повний текст ухвали складаний 17 липня 2019 року.

Суддя:

Оригінал рішення.