Справа № 495/3767/18
№ провадження 4-с/495/32/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" липня 2019 р. м. Білгород Дністровський

Білгород Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої одноособово судді Прийомової О.Ю.

за участю секретаря Бучка І.В.,

розглянувши у відритому судовому засіданні в м. Білгород Дністровському Одеської області скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи - Татарбунарський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області в особі ОСОБА_2 Анастасії ОСОБА_3 , Публічне акціонерне товариство «Марфін Банк», ОСОБА_4 , на дії державного виконавця,

представника заявника ОСОБА_5 на підставі ордеру серії ОД №356614,

представника заінтересованої особи Нікітіної О.В.,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області зі скаргою на дії державного виконавця Татарбунарського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Лісецької Анастасії Валеріївни.

В ході судового розгляду справи ОСОБА_1 уточнила свої вимоги та остаточно просить суд: поновити процесуальні строки на оскарження постанов, винесених посадовими особами Татарбунарського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про відкриття виконавчого провадження від 24.01.2013 року та від 24.02.2015 року з виконання судового наказу №2н-161 від 08.05.2009 року та 2н-162 від 08.05.2009 року та визнання судового наказу №2н-161 від 08.05.2009 року таким, що не підлягає виконанню; скасувати постанову державного виконавця Татарбунарського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про відкриття виконавчого провадження від 24.01.2013 року щодо примусового виконання судового наказу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області у справі №2н-161 від 08.05.2009 року; скасувати постанову державного виконавця Татарбунарського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про відкриття виконавчого провадження від 24.02.2015 року щодо примусового виконання судового наказу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області у справі №2н-162 від 08.05.2009 року; визнати судовий наказ Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області у справі №2н-161 від 08.05.2009 року, виданий за заявою Відкритого акціонерного товариства «Морський транспортний банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості у розмірі 39070,47 грн. солідарно за кредитним договором №00025/25 від 15.08.2008 року таким, що не підлягає виконанню; визнати судовий наказ Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області у справі №2н-162 від 08.05.2009 року, виданий за заявою Відкритого акціонерного товариства «Морський транспортний банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості у розмірі 47314, 38 доларів США та 2007,85 грн. солідарно за кредитним договором №00025/25 від 15.08.2008 року таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що 08.05.2009 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області задоволено заяву ВАТ «Морський транспортний банк» про видачу судового наказу, видано судовий наказ № 2н-161, яким стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_1 заборгованість в сумі 39070,47 грн. за кредитним договором №00042R25 від 11.03.2008 року та судові витрати; видано судовий наказ № 2н-162, яким стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_1 заборгованість в сумі 47314, 38 доларів США та 2007, 85 грн. за кредитним договором №00025/25 від 15.08.2008 року та судові витрати.

Вказує, що 12.04.2018 року їй стало відомо, що постановами державного виконавця Татрабнарського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Лісецькою А.В. від 07.12.2017 року та від 20.12.2017 року відкриті виконавчі провадження ВП №55324405, ВП №55414088 з виконання судових наказів 2н-161 та 2н-162 відповідно.

Зазначені постанови винесені з порушенням норм чинного законодавства у зв`язку з чим є неправомірними та підлягають скасуванню з огляду на те, що державним виконавцем при відкритті виконавчого провадження не було взято до уваги, що стягувачем пропущено строк для пред`явлення вищезазначених судових наказів до виконання, крім того державним виконавцем не було надіслано на адресу боржника копії постанов про відкриття виконавчого провадження, у зв`язку із чим вона вимушена звернутися до суду із вказаною скаргою з метою захисту своїх прав.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_5 доводи скарги підтримала, просить суд її задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні представник Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» Нікітіна О.В. проти доводів викладених у скарзі заперечувала, вказуючи, що строки пред`явлення судових наказів до виконання порушенні не були, у зв`язку із чим просила суд в задоволенні скарги відмовити.

Представник заінтересованої особи - Татарбунарського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області в судове засідання не з`явився, відповідно до наданої до суду заяви, у зв`язку із великою завантаженістю, просить судове засідання провести у його відсутність. Крім того, згідно наданих до суду заперечень просить відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 , мотивуючи тим, що у зв`язку зі зміною закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VIII надання більш детальної інформації по судовим наказам №2н-161 від 08.05.2009 року та №2н-162 від 08.05.2009 року не є можливим, у зв`язку з відсутністю на них відміток інших відділів, тому перевірити чи пропущені строки пред`явлення, державний виконавець не має змоги.

Вислухавши думку представника заявника, представника заінтересованої особи, суд приходить до наступного.

Матеріалами справи встановлено, що 12.04.2018 року заявникові стало відомо, що постановами державного виконавця Татарбунарського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Лісецькою А.В. від 07.12.2017 року та від 20.12.2017 року відкриті виконавчі провадження ВП №55324405, ВП №55414088 з виконання судових наказів 2н-161 та 2н-162.

Відповідно до ч.1 ст. 449 ЦПК, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Так, 08.05.2009 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області задоволено заяву ВАТ «Морський транспортний банк» про видачу судового наказу та видано судовий наказ №2н-161, яким стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_1 заборгованість в сумі 39 070,47 грн. за кредитним договором №00042R25 від 11.03.2008 року та судові витрати. /а. с. 11/.

Одночасно, 08.05.2009 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області задоволено заяву ВАТ «Морський транспортний банк» про видачу судового наказу та видано наказ №2н-162, яким стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_1 заборгованість в сумі 47 314, 38 доларів США та 2 007,85 грн. за кредитним договором №00025/25 від 15.08.2008 року та судові витрати. /а.с. 6/

Вказані судові накази були видані стягувачу, ВАТ «Морський транспортний банк», 11 вересня 2009 року, про що свідчать відповідні написи, які містяться на них та з 2009 року по 2017 рік неодноразово пред`являлися стягувачем до виконання.

09 вересня 2009 року судовий наказ №2н-161 від 08.05.2009 року набрав чинності, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-ХІV, що діяв на час подання стягувачем судового наказу, строк пред`явлення до виконання судового наказу - 3 (три роки). /а. с. 11/

Постановою державного виконавця Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 05.07.2010 року відмовлено у відкритті виконавчого провадження за заявою ВАТ «МТБ» з примусового виконання судового наказу №2н-161 від 08.05.2009 року за п. 4 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з пред`явленням виконавчого документу до органу державної виконавчої служби не за місцем виконання судового рішення. /а.с. 121/

Постановою державного виконавця від 16.06.2011 року відмовлено у відкритті виконавчого провадження за заявою ПАТ «Марфін Банк» з примусового виконання судового наказу №2н-161 від 08.05.2009 року, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» від 04 листопада 2010 року №2677-VІ, що діяв на час подання стягувачем судового наказу, строк пред`явлення до виконання - 1 (один) рік.

Постановою державного виконавця Татарбунарського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 24.01.2013 року відкрито виконавче провадження за заявою ПАТ «Марфін Банк» з примусового виконання судового наказу №2н-161 від 08.05.2009 року. /а.с. 27/

10 вересня 2009 року судовий наказ №2н-162 від 08.05.2009 року набрав чинності, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-ХІV, що діяв на час подання стягувачем судового наказу, строк пред`явлення до виконання - 3 (три) роки.

Постановою головного державного виконавця Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 22.07.2010 року відмовлено у відкритті виконавчого провадження за заявою ВАТ «МТБ» з примусового виконання судового наказу №2н-162 від 08.05.2009 року, за п. 6 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з невідповідністю виконавчого документу вимогам, передбаченим ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки у Першого Київського відділу державної виконавчої служби відсутня ліцензія на здійснення валютних операцій. /а.с. 140, 141/

Постановою головного державного виконавця Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 09.08.2010 року відмовлено у відкритті виконавчого провадження за заявою ВАТ «МТБ» з примусового виконання судового наказу №2н-162 від 08.05.2009 року, за п. 6 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з невідповідністю виконавчого документу вимогам, передбаченим ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки у Першого Київського відділу державної виконавчої служби відсутня ліцензія на здійснення валютних операцій. /а.с. 142, 143/

Постановою головного державного виконавця головного державного виконавця Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 11.10.2010 року відкрито виконавче провадження за заявою ВАТ «МТБ» з примусового виконання судового наказу №2н-162 від 08.05.2009 року. /а.с. 144, 145/

Постановою державного виконавця Татарбунарського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 24.02.2015 року відкрито виконавче провадження за заявою ПАТ «Марфін Банк» з примусового виконання судового наказу №2н-162 від 08.05.2009 року. /а.с. 27/

Суд не може погодитися із ствердженнями заявника, що постанови про відкриття виконавчого провадження підлягають скасуванню, оскільки виконавчі документи подані стягувачем із пропущеним строком їх пред`явлення, з наступних підстав.

Гарантуючи судовий захист з боку держави, Конституція України одночасно визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань (ч. 5 ст. 55 Конституції України). І це конституційне право не може бути скасоване або обмежене (ч. 2 ст. 22, ст. 64 Конституції України).

Положення пункту 9 частини третьої статті 129 Конституції України визначає одну з основних засад судочинства - обов`язковість рішень суду.

Згідно з положеннями ст. 8 Конституції України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії.

Виходячи з принципу верховенства права, положень статей 21, 22 Конституції України щодо непорушності конституційних прав особи, положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04.ХІ.50), яка гарантує права особи на доступ до суду і справедливий розгляд його справи судом, та положень ст. ст. 3, 15 ЦК України, ст. ст. 1, 3, 4 ЦПК України щодо права особи на судовий захист цивільного права та інтересу слід дійти висновку про пріоритетність права особи на судовий захист цивільних прав і інтересів, у тому числі шляхом виконання рішень суду.

Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом. Конституційний Суд України в абзаці одинадцятому підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 11 березня 2011 року №2-рп/2011, посилаючись на позицію Європейського суду з прав людини, зазначив, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежене державою, якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права (абзац 2 п. 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25 квітня 2012 року №11-рп/2012, абзац 3 п.2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2012 року №18-рп/2012 року).

Пунктом 1 частиною 1 статті 21 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-ХІV, що набрав чинності з 01 липня 1999 року, в редакції, що діяла на час набрання законної сили судових наказів, встановлено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: виконавчі листи та інші судові документи - протягом трьох років.

У статті 22 вказаного Закону зазначено, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються: а) пред`явленням виконавчого документа до виконання; б) частковим виконанням рішення боржником; в) надання судом, який видав виконавчий документ, відстрочки виконання рішення. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Пунктом 2 частини 1 статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» від 04 листопада 2010 року №2677-VI, що набрав чинності з 08 березня 2011 року, в редакції чинної на час видання оскаржуваних постанов державного виконавця про відкриття провадження, передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`являються до виконання в такі строки: інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Статтею 23 вказаного Закону передбачено, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються: 1) пред`явленням виконавчого документа до виконання; 2) частковим виконанням рішення боржником; 3) наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

За пунктом 4 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» від 04 листопада 2010 року №2677-VI, виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені на момент їх видачі.

Як вбачається з матеріалів справи, судові накази №2н-161 та №2н-162 видані судом 08 травня 2009 року, тобто до набрання чинності Закону України «Про виконавче провадження» від 04 листопада 2010 року №2677-VI, тому строк пред`явлення цих виконавчих документів до виконання повинен визначаться на момент їх видачі та становить три роки.

Щодо вимог заявника щодо визнання судового наказу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області у справі №2н-161 від 08.05.2009 року, виданого за заявою Відкритого акціонерного товариства «Морський транспортний банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості у розмірі 39070,47 грн. солідарно за кредитним договором №00025/25 від 15.08.2008 року та судового наказу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області у справі №2н-162 від 08.05.2009 року, виданого за заявою Відкритого акціонерного товариства «Морський транспортний банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості у розмірі 47314, 38 доларів США та 2007,85 грн. солідарно за кредитним договором №00025/25 від 15.08.2008 року такими, що не підлягають виконанню, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Відповідно до ст.433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Таким чином, підставами визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню є його помилкова видача судом та відсутність обов`язку боржника, але не сплив строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання, оскільки такий строк може бути поновлений за обґрунтованою заявою стягувача.

З огляду на вищенаведене, суд не вбачає підстав в порядку ст.432 ЦПК України для визнання виконавчих документів такими, що не підлягають виконанню, тому вважає за необхідне в задоволенні заяви в цій частині відмовити, як в необґрунтованій та такій, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч.3 ст. 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне в задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі, як в необґрунтованій та такій, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 18, 26 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 4, 12, 258, 260, 447, 449, 450, 451 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 , заінтересовані особи - Татарбунарський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області в особі ОСОБА_2 Анастасії Валеріївни, Публічне акціонерне товариство «Марфін Банк», ОСОБА_4 , на дії державного виконавця відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення, (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Ухвала може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Білгород-Дністровський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя: