Номер справи 220/2829/18
Номер провадження № 2/220/157/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2019 року смт.Велика Новосілка Донецької області

Великоновосілківський районний суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Якненко Г.М.

за участю секретаря Черняєвої С.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування збитків в порядку регресу,

ВСТАНОВИВ:

27.12.2018 року МТСБУ звернувся з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу збитків, заподіяних внаслідок ДТП, в сумі 71 191,56 грн., посилаючись на наступне.

14.09.2016 року в с. Красна Поляна Великоновосілківського району Донецької області відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «ГАЗ-3302», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу «ВАЗ-21061», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням відповідача ОСОБА_1 . Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень.

Постановою Великоновосілківського районного суду Донецької області (справа 220/2101/16-п) від 01.12.2016 р. винним у настанні ДТП визнано відповідача - ОСОБА_1 .

Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент настання дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована.

Відповідно до п/п. а) п. 41.1. ст. 41 Закону № 1961-IV МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Відповідно до п. 36.2. ст. 36 Закону України № 1961-IV страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

29.09.2016 року власник пошкодженого транспортного засобу «ГАЗ-3302» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_3 звернувся до позивача з заявою про виплату страхового відшкодування.

На замовлення ТОВ «АК Укравтоекспертиза» ФОП « ОСОБА_4 » було виконано звіт № 05/11/16 від 03.11.2016 року про оцінку вартості майнової шкоди, завданої власнику транспортного засобу «ГАЗ-3302», реєстраційний номер НОМЕР_1 , згідно якого вартість матеріального збитку складає 118572,00 грн.

20.01.2017 року позивач здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 71191,56 грн. на користь власника пошкодженого транспортного засобу ГАЗ-3302 реєстраційний номер НОМЕР_1 , що підтверджується платіжним дорученням № 402рв від 20.01.2016 року. Загальний розмір витрат з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди складає: 71 191,56 грн.

Оскільки, цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, то відповідач, як особа, що винна у настанні дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана відшкодувати в порядку регресу позивачу завдану шкоду. Відповідачу було направлено претензію щодо добровільного відшкодування шкоди в порядку регресу, проте відповіді позивачем так і не було отримано, а шкода до цього часу так і не була відшкодована, що змушує його звернутись до суду. Тому прояить стягнути з відповідача на користь позивача 71 191, 56 грн. В порядку регресу та 1762,00 грн. сплаченого при поданні позовної заяви судового збору.

Ухвалою від 17.01.2019 року провадження по справі було відкрито, справа призначена до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

В судове засідання представник позивача не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи. Подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач також в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи. Причини неявки суду не повідомив. З урахуванням викладеного, суд вважає можливим розглянути справу за його відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Між ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та ОСОБА_3 було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту № АЕ/9109875 від 08.07.2016 року, за яким страховик зобов`язується відшкодувати шкоду, заподіяну третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована договором (полісом), а саме автомобіля «ГАЗ-3302», реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с. 59).

Страховий поліс це єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору (п. 1.8. «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

14.09.2016 року в с. Красна Поляна Великоновосілківського району Донецької області відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «ГАЗ-3302», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу «ВАЗ-21061», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням відповідача ОСОБА_1 . Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень.

Постановою Великоновосілківського районного суду Донецької області (справа 220/2101/16-п) від 01.12.2016 р. винним у настанні ДТП визнано відповідача - ОСОБА_1 (а.с. 14-15, 16).

Відповідно до преамбули Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 р. 1961-IV вказаний нормативно-правовий акт регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Відповідно до п. 21.1. ст. 21 Закону № 1961-IV з урахуванням положень пункту 21.3 статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.

На виконання вимог Закону України № 1961-IV цивільно-правова відповідальність відповідача на момент настання дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована.

Відповідно до п. 39.1. ст. 39 Закону № 1961-IV Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до п/п. а) п. 41.1. ст. 41 Закону № 1961-IV МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Відповідно до п. 36.2. ст. 36 Закону України № 1961-IV страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

29.09.2016 року, власник пошкодженого транспортного засобу «ГАЗ-3302» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_3 звернувся до позивач з заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 11).

На замовлення ТОВ «АК Укравтоекспертиза» ФОП « ОСОБА_4 » було виконано звіт № 05/11/16 від 03.11.2016 року про оцінку вартості майнової шкоди, завданої власнику транспортного засобу «ГАЗ-3302», реєстраційний номер НОМЕР_1 , згідно якого вартість матеріального збитку складає 118572,22 грн. (а.с. 17-40).

Згідно звіту № 05_1/11/16 від 03.11.2016 року про оцінку вартості ліквідації транспортного засобу «ГАЗ-3302», реєстраційний номер НОМЕР_1 , остання становить 47380,66 грн. (а.с. 41-55).

20.01.2017 року позивач здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 71191,56 грн. на користь власника пошкодженого транспортного засобу ГАЗ-3302 реєстраційний номер НОМЕР_1 , що підтверджується платіжним дорученням № 402рв від 20.01.2016 року. Загальний розмір витрат з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди складає: 71 191,56 грн. (а.с. 56,57,58).

Відповідно до ч. 2 ст. 38 Закону № 1961-IV МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до п.3 ч. 2 ст.11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної випла шкоди іншій особі.

Згідно зч. 1, 3 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повноному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до положень ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Так, ст. 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними

рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

У зазначеній нормі права, яка встановлює загальні підстави відшкодування шкоди в рамках деліктних (позадоговірних) зобов`язань, під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається в зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо). Шкода це не тільки обов`язкова умова, але й міра відповідальності, оскільки завдана шкода (реальна шкода) відшкодовується в повному обсязі.

Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювана шкоди.

Згідно ч.1 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел

підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Як роз`яснено у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювана шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювана, г) вина.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювана шкоди.

З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір.

Оскільки, цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, то відповідач, як особа, що винна у настанні дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язаний відшкодувати в порядку регресу позивача завдану шкоду.

Відповідачу було направлено претензію щодо добровільного відшкодування шкоди в порядку регресу, проте відповіді позивачем так і не було отримано, а шкода до цього часу так і не була відшкодована (а.с. 61-62).

Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню збитки, заподіяні внаслідок ДТП, в сумі 71 191,56 грн.

У порядку ст. 141 ЦПК України з відповідача також підлягає стягненню сплачений позивачем при поданні позову судовий збір в розмірі 1762,00 грн.

Керуючись ст.ст. 12,13,81, 141, 263-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги МТСБУ задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України, розташованого за адресою: м. Київ, Русанівський бульвар,8 (, п/р НОМЕР_3 в Укрексімбанку м. Києва, МФО 322313), завданні збитки в порядку регресу у розмірі 71191 грн. 56 коп., та витрати по оплаті судового збору в розмірі 1762,00 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.М. Яненко