Справа №204/9173/18
Провадження №2/204/517/19
РІШЕННЯ

іменем України

08 липня 2019 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючий - суддя Книш А.В.,

секретар судового засідання Окунська М.О.,

за участі:

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача

та третьої особи ОСОБА_9,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Дніпровської міської ради, треті особи ОСОБА_3 , Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Дніпровської міської ради, в якій просив встановити факт належності на праві власності домоволодіння АДРЕСА_1 ОСОБА_4 , 1913 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , по Ѕ частині кожній та визнати за позивачем право власності на ѕ частин вказаного домоволодіння у порядку спадкування за законом після ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та у порядку спадкування за законом після ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , на ј частину зазначеного домоволодіння, який у цілому складається з житлового будинку (літ.А-1), загальною площею 63,9 кв.м., житловою площею 43,8 кв.м, прибудови (літ.а-1), тамбуру (літ.а1-1), гаражу (літ.Б), вбиральні (літ.В), душу (літ.Д), літньої кухні (літ.Г), літньої кухні (літ.г), що розташоване на земельній ділянці загальною площею 608 кв.м.

В обґрунтування позову зазначив, що починаючи з 1936 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по Ѕ частині кожній належав зазначений будинок. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла та єдиними спадкоємцями після її смерті були її діти ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , так як вони постійно проживали у спірному домоволодінні. ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 та спадщину після її смерті прийняла ОСОБА_3 . Остання разом із ОСОБА_6 зробили ремонт у будинку, змінили паркан та за домашньою угодою ОСОБА_3 передала ОСОБА_6 успадковану Ѕ частку домоволодіння. ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 та позивач прийняв спадщину після її смерті. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_6 , при цьому за життя він склав заповіт на користь позивача. Однак за текстом заповіту, прізвище спадкодавця було зазначено « ОСОБА_6 », в той час як в інших документах прізвище дядьки позивача вказано як « ОСОБА_6 ». Позивач не може оформили належне йому право власності на будинок з тих підстав, що реєстрація права власності на нього відсутня і таким чином, відсутня можливість вирішення питання у позасудовому порядку. Враховуючи вищевикладене, позивач вимушений звернутися до суду із зазначеною позовною заявою.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 04 лютого 2019 року відкрито провадження по справі за даною позовною заявою за правилами загального позовного провадження.

18 березня 2019 року до суду надійшов відзив представника відповідача ОСОБА_9 на позовну заяву, в якій зазначено, що відповідач заперечує проти задоволення позову, оскільки позивач звернувся до суду із позовною заявою не обґрунтовуючи при цьому, чим саме його права було порушено, не визнано або оспорено на володіння спірним майном. Також вважають відмову нотаріусу обґрунтованою, оскільки ОСОБА_6 та ОСОБА_8 за життя не оформили належним чином права власності на спірне домоволодіння, а тому спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 квітня 2019 року зобов`язано Комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради надати належним чином посвідчену копію інвентаризаційної справи на житлове приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити.

Представник відповідача та третьої особи Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської радиРосітюк Н.М. у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву.

Третя особа ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, про час і місце судового розгляду повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Вислухавши представника позивача ОСОБА_1 та представника відповідача і третьої особи Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради ОСОБА_9, а також дослідивши наявні докази, судом встановлені наступні фактичні обставини.

Домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , у період з 1949 року по 1960 рік складалося із житлового будинку (літ.А-1), сіни (літ.а-1), сіни (літ.а1-1), сарай (літ.Б-1), де загальна площа під будівлями складала 100 кв.м. У звідному оціночному акті на домоволодіння АДРЕСА_1 вказано, що воно належить ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.7-8,126-130,141).

Станом на 26 квітня 1961 року спірне домоволодіння із загальною площею під будівлями у розмірі 110 кв.м. складалося з: житлового будинку (літ.А-1), сіни (літ.а-1), сіни (літ.а1-1), сарай (літ.Б-1), сарай (літ.В-1), сарай (літ.в-1), сарай (літ.Г-1), ворота (№1) (а.с.9-11,131-137).

За адресою: АДРЕСА_1 , були зареєстровані, зокрема, ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 (а.с.34-58).

ОСОБА_8 та ОСОБА_6 є дітьми ОСОБА_10 та ОСОБА_4 (а.с.13,14).

Позивач є сином ОСОБА_8 (а.с.13).

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.16).

ОСОБА_5 за життя склала заповіт, згідно якого заповідала належний їй житловий будинок з господарчими побудовами та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 третій особі ОСОБА_3 (а.с.19-20).

Станом на 30 жовтня 1998 року, вбачається, що домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , яке під будівлями займає площу у розмірі 146 кв.м., вже складається з житлового будинку (літ.А-1), гараж (літ.Б), сарай (літ.В), сарай (літ.Г), вбиральні (літ.Д), огорожі (№1-9), душ (літ.Е), водоколонок (№10,11). Крім того, встановлено самовільну побудову гараж Б (а.с.141-150).

Відповідно до домової угоди від 10 травня 1997 року третя особа ОСОБА_3 продала будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_6 , який в подальшому звертався до виконкому Красногвардійського району та начальника бюро технічної інвентаризації із заявами про оформлення права власності на спірний будинок (а.с.21,22-24,139,154).

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.17).

Відповідно до заповіту, складеного ОСОБА_6 29 червня 2006 року, він заповідав належний йому житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , позивачу (а.с.25).

17 вересня 2013 року позивач звернувся до Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після померлого дядька ОСОБА_6 , після смерті якого залишилась спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та грошові внески у будь яких банках (а.с.87).

Постановою державного нотаріусу Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори від 02 липня 2014 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на буд. АДРЕСА_1 після смерті померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 через те, що позивачем не наданий правовстановлюючий документ на житловий будинок (а.с.98).

Згідно технічного паспорту, складеного станом на 06 квітня 2015 року, вбачається, що домоволодіння АДРЕСА_1 , вже має загальну площу під будівлями у розмірі 134 кв.м., та складається з житлового будинку (літ.А-1), прибудови (літ.а-1), тамбуру (літ.а1-1), гаражу (літ.Б), вбиральні (літ.В), душу (літ.Д), літньої кухні (літ.Г), споруд, мостіння №1-12,І (а.с.29-33).

З листа Третьої дніпровської державної нотаріальної контори від 27 лютого 2019 року вбачається, що із заявами про відмову/прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_8 ніхто не звертався, спадкові справи до майна померлих не відкривалися та свідоцтва про право на спадщину не видавалися (а.с.84).

Відомості про реєстрацію права власності на домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , відсутні (а.с.27,83).

Вирішуючи позовні вимоги судом враховується наступне.

Оскільки житловий будинок не був прийнятий в експлуатацію, померлі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та в подальшому ОСОБА_6 не набули на нього права власності (виходячи з того, що виникнення права власності пов`язане саме з фактом прийняття будинку в експлуатацію, а не реєстрації права власності) і таке право не може бути успадковане позивачем.

Крім цього, суд керуючись вимогами ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України, враховує правовий висновок, викладений Верховним судом України у постанові № 6-130цс13 від 04 грудня 2013 року, згідно якого у розумінні ч. 1 ст. 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об`єкт, а і об`єкт нерухомості, який виник в результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови уже існуючого об`єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки в результаті таких дій об`єкт втрачає тотожність з тим, на який власником (власниками) отримано право власності.

Порівнюючи технічні паспорти на спірне житлове приміщення станом на 26 квітня 1961 року, 30 жовтня 1998 року та станом на 06 квітня 2015 року встановлено, що житлова площа житлового будинку з 1961 року до 1998 року спочатку збільшилася з 110 кв.м. до 146 кв.м., а потім з 1998 року до 2015 року зменшилася до 134 кв.м. Отже в цілому вбачається, що спірний житловий будинок з 1961 року до 2015 року збільшився зі 110 кв.м. до 134 кв.м.

Внаслідок наведеного, житловий будинок та домоволодіння в цілому втратили тотожність з тим, на яке виникло б у померлих ОСОБА_4 і ОСОБА_5 та в подальшому у ОСОБА_6 при введенні житлового будинку в експлуатацію, отже домоволодіння набуло статусу самочинного будівництва.

Як розтлумачив Пленум Верховного Суду України в абз. 1 п. 7 Постанови «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, якщо спадкодавцем було здійснене самочинне будівництво (частина перша статті 376 ЦК), до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва.

За наведених обставин, позивач має право на спадкування будівельних матеріалів, використаних в процесі самочинного будівництва, а також визначені майнові права, які спадкодавці мали на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку позивач повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на зазначене нерухоме майно (введення в експлуатацію тощо).

На підставі викладеного, позовні вимоги ОСОБА_2 у визначених ним межах задоволенню не підлягають, що не перешкоджає позивачеві звернутися до суду за захистом свого права із застосуванням належного способу захисту.

Таким чином, враховуючи наведене, позов в частині встановлення факту належності на праві власності спірного домоволодіння ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по Ѕ частині кожній також не підлягає задоволенню, оскільки такий факт не породжує юридичні наслідки, від нього не залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

З огляду на викладене, у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, понесені позивачем судові витрати на підставі ст. 141 ЦПК України розподілу між сторонами не підлягають.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 141, 264 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Дніпровської міської ради (місце знаходження: м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд.75, ідентифікаційний код 26510514), треті особи ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_3 ), Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради (місце знаходження: м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд.75, ідентифікаційний код 40392181) про визнання права власності -відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: