САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа №206/702/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2019 року Самарський районній суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Румянцева О.П.

при секретарі Ажмяковій Т.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

за участі: позивача ОСОБА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

01 лютого 2019 року позивач звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. З урахування уточнених позовних вимог позивач посилається на те, що квартира АДРЕСА_1 належить йому на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Гусенко О.О. 19.10.2018 року за реєстровим №6623. В квартирі зареєстрованими значаться 4 особи, а саме: він, його мати ОСОБА_1 , батько ОСОБА_2 та брат ОСОБА_3 . В дійсності в квартирі вони проживають утрьох він, мати та брат. Його мати з відповідачем перебували в зареєстровано шлюбі з 17.05.1997 року. 25.02.2006 року рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська шлюб між батьками було розірвано, актовий запис №58. Відповідач після розлучення забрав усі свої речі і пішов жити до своїх батьків, в зазначеній квартирі не проживає з середини 2006 року. Пішов відповідач з квартири добровільно, перешкод в проживанні йому ніхто не чинив, його особистих речей в квартирі немає. Усі майнові питання про поділ спільного майна подружжя між батьками вирішено. 19.10.2018 року відповідач продав йому зазначену квартиру за 149672,00грн., пообіцявши за місяць добровільно знятися з реєстраційного обліку, але цього не зробив. На даний час місце його проживання, перебування чи роботи йому невідомі, відповідач приховує від них своє місце знаходження з незрозумілих їм причин. Відповідач не проживає в квартирі без поважних причин до теперішнього часу. Відповідач з 2006 року за комунальні послуги та квартирну плату не сплачує, жодної матеріальної допомоги не надає. У зв`язку з чим він як власник квартири, не може повноцінно розпоряджатися належним йому майном. Просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловою площею квартири АДРЕСА_1 , що є підставою для знаття його з реєстраційного обліку.

15.02.2019 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська справу було залишено без руху та позивачу надати строк для усунення недоліків (а.с.27-28).

04.03.2019 року на виконання ухвали Самарського районного суду м. Дніпропетровська позивачем було подано уточнену позовну заяву (а.с.30-32).

04.03.2019 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська було відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження (а.с.33-34).

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав та пояснив, що квартира АДРЕСА_1 належить йому на підставі договору купівлі-продажу від 19.10.2018р. До 2018 року він мешкав в квартирі як член сім`ї власника, а квартира належала відповідачу ОСОБА_2 . Його мати ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з відповідачем, який з 2006 року з ними не проживає, він переїхав до своїх батьків по вул. Прогресивній. Тобто відповідач не мешкає у квартирі з 2006 року без поважних причин. Наразі у спірній квартирі проживає він, його мати та молодший брат. Зв`язку з відповідачем вони не підтримують, він є наркозалежним та відбував покарання. Просив суд, оскільки відповідач ОСОБА_2 втратив право користування житловою площею квартири АДРЕСА_1 на підставі ст.405 ЦК України, задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та не заперечував проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи, причини неявки невідомі. Від відповідача відзиву на позовну заяву і всіх доказів, що підтверджують заперечення проти позову на адресу суду не надходило, у зв`язку з чим суд вважає можливим розглянути справу за його відсутності.

Представник третьої особи Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради в судове засідання не з`явився, на адресу суду від нього надійшла заява з проханням розглядати справу за їх відсутності.

Вислухавши пояснення позивача, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 19.10.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Гусенко О.О, за реєстровим №6623, ОСОБА_1 належить квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19.10.2018 року (а.с.16-17).

17.05.1997 року мати позивача ОСОБА_1 уклала шлюб з відповідачем ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Амур-Нижньодніпровської районної Ради народжених депутатів м. Дніпропетровська від 17.05.1997 року, актовий запис №250 (а.с.13).

25.02.2006 року рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська шлюб укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано (а.с.14-15).

Крім позивача в квартирі також зареєстровані відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мати позивача - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та брат позивача - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується довідкою №10411 від 20.12.2018 року, виданою Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради (а.с.18).

Відповідач ОСОБА_2 не проживає за місцем реєстрації за адресою АДРЕСА_2 з 17.02.2006 року, що підтверджується актом про не проживання від 15.05.2018 року (а.с.19).

Допитана в якості свідка ОСОБА_1 суду показала, що в 2006 році вони з чоловіком ОСОБА_2 розлучились, він їх ображав, він наркозалежний. Де зараз проживає відповідач їй невідомо, до квартири він не з`являється. Квартира АДРЕСА_1 належить її сину ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу. Відповідач господарство не веде, він часто перебуває у реабілітаційних центрах. Наразі в спірній квартирі мешкає вона, позивач ОСОБА_1 та ще одна дитина.

Допитана в якості свідка ОСОБА_4 суду показала, що позивача ОСОБА_1 вона знає з його дитинства, з відповідачем ОСОБА_2 знайома, але жодних стосунків не підтримує. Вона є сусідкою позивача ОСОБА_1 , тому сім`ю знає добре. З 2006 року після розлучення ОСОБА_1 з відповідачем, останній в квартирі не мешкає, він переїхав від них.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_5 суду показав, що позивача ОСОБА_1 він знає з його дитинства, з відповідачем вони також знайомі, хоча стосунків не підтримують. Відповідач ОСОБА_2 нічого не приносив в сім`ю, тільки виносив з квартири. Сім`я бажає його виписати, оскільки відповідач в квартирі не мешкає давно, а саме з момент його ув`язнення, він веде аморальний образ життя, а на квартиру нараховуються кошти за комунальні послуги. Наразі в спірній квартирі мешкають позивач ОСОБА_1 , його мати ОСОБА_1 та малолітня дитина.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог суд виходить з наступного.

Як встановлено судом, позивач набув право власності на квартиру АДРЕСА_1 19.10.2018 року, а до цього власником зазначеної квартири був відповідач ОСОБА_2 .

Згідно положень ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Таким чином, до 19.10.2018 року відповідач ОСОБА_2 мав право користуватися спірною квартирою як її власник.

В обґрунтування своїх вимог про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, позивача посилається на ст.405 ЦК України, відповідно до якої член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Однак, встановлено судом, правовідносини між позивачем, як власником житла, та відповідачем, як членом його сім`ї, щодо користування спірним житлом виникли лише 19.10.2018 року, з моменту набуття позивачем права власності на спірне житло.

Враховуючи той факт, що з даним позовом позивам звернувся 01.02.2019р., тобто менше, ніж через 4 місяці після набуття права власності на вищевказану квартиру, встановлений ст.405 ЦК України строк ще не сплинув, у зв`язку з чим відсутні підстави для визнання відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 , на підставі ст.405 ЦК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 16, 319, 391, 405 Цивільного кодексу України, ст.ст. 12, 13, 76-89, 141, 223, 258, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , іпн. НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , іпн. НОМЕР_2 ) третя особа: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради (м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 75, ) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Суддя О.П.Румянцев