РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2019 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в складі судді - Галінської В.В.

секретар судового засідання - Калетинець Т.В.

справа № 569/4458/19,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк",

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - Первинна професійна спілка "Захист прав найманих працівників АТ "УкрСиббанк",

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - виконуючий обов"язки Правління АТ "УкрСиббанк" Цапенко ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - Первинна професійна спілка "Захист прав найманих працівників АТ "УкрСиббанк", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - виконуючий обов"язки Правління АТ "УкрСиббанк" Цапенко Д.О. про скасування наказу про оформлення простою та стягнення невиплаченої заробітної плати,

представник відповідача - Бондаренко Євген Вікторович,

представник Первинної професійної спілки "Захист прав найманих працівників АТ "УкрСиббанк" - Івасенко С.М.,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Рівннського міського суду Рівненської області із позовом до Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - Первинна професійна спілка "Захист прав найманих працівників АТ "УкрСиббанк", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - виконуючий обов"язки Правління АТ "УкрСиббанк" ОСОБА_3 з подальшим його уточненням 24 травня 2019 року за вх.№27195/19 (т.2 а.с. 38-39), в якому просить скасувати наказ П-HR-2019-3 від 02 січня 2019 року "Про оформлення простою ОСОБА_1 ", як незаконний; стягнути з АТ "УкрСиббанк" на її користь невиплачену заробітну плату в розмірі 29 999,86 грн.. та понесені судові витрати.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 18 жовтня 2005 року відповідно до наказу №304-ВК вона була прийнята на роботу в АКІБ "УкрСиббанк" (найменування змінено на АТ "УкрСиббанк") на посаду фахівця середнього та малого бізнесу відділення № 421. Впродовж 2005-2012 р.р. займала різні посади в структурі АТ "УкрСиббанк". 29.08.2012 року відповідно до наказу №342-ВК була переведена на посаду старшого менеджера Західного центру досудового супроводження клієнтів роздрібного бізнесу Департаменту роботи з простроченою заборгованістю АТ "УкрСиббанк". З 19 вересня 2017 року вона є членом Первинної професійної спілки "3ахист прав найманих працівників "АТ "УкрСиббанк" (надалі - Профспілка) та обрана членом профспілкового комітету. Відповідно до наказу №305-ВК від 16.10.2018 року "Про кадрові питання" її звільнено з займаної посади. Підставою звільнення АТ "УкрСиббанк" зазначив наказ від 20.06.2018 року за реєстраційним номером: П-НR-2018-199 "Про внесення змін в організаційну структуру та штатний розклад АТ`УкрСиббанк" та наказ №182-ВК від 23.06.2018 року "Про вивільнення", зміст якого до її відома не доводився. У зв"язку з чим, 12 листопада 2018 року вона звернулась до суду з позовом про поновлення на роботу.

14 грудня 2018 року скасовано наказ №305-ВК від 16.10.2018 року "Про кадрові питання" в частині звільнення її з займаної посади та виплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу. З 17.12.2018 року вона була забезпечена робочим місцем, офісною та комп"ютерною технікою та приступила до виконання своїх посадових обов"язків, передбачених посадовою інструкцією, з вини керівництва відповідача доступ до банківських систем та програм отримала 03.01.2019 року, проте 03.01.2019 року, наказом П-НК-2019-3 від 02.01.2019 року "Про оформлення простою ОСОБА_1 " їй оформлено простій з виплатою заробітної плати в розмірі двох третіх посадового окладу. 04.01.2019 року вона звернулась до АТ "УкрСиббанк" з вимогою вказати причини прийняття такого рішення. Оскільки вона працює та виконує свої посадові обов"язки, жодних фактів зупинення заходів по погашенню простроченої заборгованості клієнтів банку та зупинення погашення такої заборгованості ні станом на 03.01.2019 року ні в подальшому не виявляла та не повідомляла роботодавцю. У відповіді АТ "УкрСиббанк" від 28.01.2019 року за №54/4083 підтвердив наявність організаційних та технічних умов, необхідних для виконання роботи. Про зупинення роботи не повідомляв.

Також, з метою захисту її трудових прав, Первинна професійна спілка "3ахист прав найманих працівників АТ "УкрСиббанк" 14.01.2019 року звернулась до відповідача з вимогою скасувати наказ П-НR-2019-3 від 02.01.2019 року "Про оформлення простою ОСОБА_1 ", однак відповіді на день звернення до суду не отримала. Вважає наказ П-НR-2019-3 від 02.01.2019 року "Про оформлення простою ОСОБА_1 " незаконним, таким що порушує її трудові права, свідчить про дискримінацію за гендерною ознакою, а тому підлягає скасуванню.

11 квітня 2019 року за вх.№19439/19 відповідачем подано відзив на позов, в якому зазначено, що відповідачем не заперечується той факт, що позивач з 18 жовтня 2005 року перебуває у трудових відносинах з відповідачем, переводилась та працювала на різних посадах. Згідно Наказу П-НR-2019-3 від 02.01.2019 року, у зв"язку із відсутністю організаційних та технічних умов для виконання роботи за посадою старшого менеджера Західного центру досудового супроводження клієнтів роздрібного бізнесу Департаменту роботи з простроченою заборгованістю АТ "УкрСиббанк", ОСОБА_1 з 03.01.2019 року було тимчасово оформлено простій до отримання додаткових розпоряджень (наказу) щодо початку робіт у повному обсязі. При цьому, згідно п.2 наказу, визначено управлінню оплати праці та кадрового адміністрування Департаменту менеджменту персоналу АТ "УкрСиббанк" здійснювати ОСОБА_1 розрахунок заробітної плати за період простою відповідно до чинного законодавства України, виходячи з вимог ст.113 КЗпП України. Вказаний наказ був підписаний виконуючим обов"язки Голови Правління АТ "УкрСиббанк" ОСОБА_3 , який здійснював такі повноваження згідно п.1 Наказу №379-ВК від 20.12.2018 року.

Також вказують, що відповідно до Наказу № П-НR-2018-199 ПАТ "УкрСиббанк" від 20.06.2018 року "Про внесення змін в організаційну структуру та штатний розклад АТ "УкрСиббанк" було внесено зміни в організаційну структуру і штатний розклад АТ "УкрСиббанк", а саме : згідно п.1.2. наказу скорочено з 17 жовтня 2018 року штатні посади та чисельність працівників АТ "УкрСиббанк", відповідно до Додатку 1 до цього наказу в якому у п.5 зазначена посада на якій перебуває позивач. У зв"язку з чим, в АТ "УкрСиббанк" відбулись зміни в організації виробництва і праці, які призвели до зміни організаційної структури та скорочення штату працівників Банку.

Окрім того, перед виданням оспорюваного Наказу П-НR-2019-3 від 02.01.2019 року роботодавець провів нараду щодо обговорення питань пов"язаних з поновленням на роботі ОСОБА_1 , на якій після детального аргументованого обговорення ситуації пов"язаної з відновленням на посаді позивача, було вирішено зафіксувати простій ОСОБА_1 , видати наказ про оформлення простою ОСОБА_1 та здійснювати на постійній основі подальший пошук та пропонувати вакансії для працевлаштування ОСОБА_1 у м. Рівне з урахуванням її спеціальності і кваліфікації у відповідності до ч.2 ст.34 КЗпП України. 27.12.2018 року було складено відповідний Акт, яким було запропоновано оформити ОСОБА_1 з 03.01.2019 року простій, до видання наказу щодо початку робіт.

Зазначають, що АТ "УкрСиббанк" в своїй діяльності завжди дотримується вимог чинного та міжнародного законодавства щодо запобігання та недопущення будь-якої дискримінації щодо працівників банку. Вважають, що всі заявлені вимоги позивача є незаконними, безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення, оскільки АТ "УкрСиббанк" не порушував вимог трудового законодавства щодо оформлення простою та виплати ОСОБА_1 заробітної плати за час простою, а також не здійснював стосовно неї жодних дискримінаційних дій (т.1 а.с. 171-175).

15 квітня 2019 року за вх.№19997/19, позивачем подано відповідь на відзив, в якому вказала, що економічні утиски відповідача по відношенню до неї розпочались ще в травні 2018 року, коли АТ "УкрСиббанк" планово здійснив підняття посадових окладів всім працівникам блоку Соllection, крім неї. Профспілка в своєму листі ставила питання про таку дискримінацію відносно неї, однак відповідач проігнорував його. Під час проведення скорочення посади, яку займала, вона добросовісно співпрацювала з АТ "УкрСиббанк", не відмовлялась від отримання будь-яких повідомлень і пропозицій, погодилась на перевід на посаду фахівця з навчання та розвитку персоналу групи навчання та розвитку персоналу Центру навчання та розвитку персоналу Департаменту менеджменту персоналу або на посаду заступника начальника з якості обслуговування відділення №108 м.Львів за умови дотриманням вимог ст. 21, 120 КЗпП України, однак відповідач відмовився її переводити. Згодом, після звільнення, вона дізналась, що відповідач не запропонував і деякі інші посади, на які могла погодитись. Дії відповідача свідчать про те, що він не збирався виконувати вимоги ст.40 КЗпП України та 17.10.2018 звільнив її. Після звернення до суду з позовом про поновлення на роботі відповідач, розуміючи явну незаконність свого рішення, самостійно поновив її на посаді, а 02.01.2019 року видав оскаржуваний наказ з метою подальшої економічної дискримінації. Така мета відповідача підтверджується і його діями (т.1 а.с. 207-211).

17 квітня 2019 року за вх.№20747/19 головою Первинної професійної спілки "Захист прав найманих працівників АТ "УкрСиббанк" С.М.Івасенко подано письмові пояснення, в яких зазначено, що Профспілка вважає доведеним, що було порушено право позивача на працю, а тому спірний наказ підлягає скасуванню. Вважають, що спірний наказ підписано не уповноваженою особою, а передача роботодавця своїм вольовим рішенням частини роботи, яку виконувала ОСОБА_1 , іншому працівникові не свідчить про наявність простою. Відповідач так і не спромігся довести відсутність економічної дискримінації позивача, яка розпочалась ще у травні 2018 року. Профспілка підтверджує, що в травні 2018 року АТ "УкрСиббанк" планово здійснив підняття посадових окладів всім працівникам блоку Соllection, крім ОСОБА_1 , обґрунтованої відповіді про правомірність застосування до ОСОБА_1 економічних утисків надано не було. В подальшому відбулось незаконне звільнення ОСОБА_1 і лише під страхом скасування незаконного наказу судом, відповідач був змушений самостійно поновити в правах ОСОБА_1 . Дії відповідача свідчать про системність порушення трудових прав позивача. Порушення як вимог ст. 2-1 КЗпП України так і ст. 6 Закону України "Про засади запобігання та протидії дискримінації". Для того, щоб в обхід вимог Закону зменшити оплату праці ОСОБА_1 , відповідач умисно та безпідставно видав наказ про оформлення простою ОСОБА_1 чим порушив вимоги ст. 103 КЗпП України (т.1 а.с. 220-222).

25 квітня 2019 року за вх.№21986/19 відповідачем подано заперечення на відповідь позивача на відзив, в якому вказано, що відповідачем не було порушено вимог трудового законодавства України при оформленні простою та виплати позивачу ОСОБА_1 заробітної плати за час простою, а також не здійснював стосовно неї жодних дискримінаційних дій, а тому вважають, що позовні вимоги незаконні, безпідставні та такі, що не підлягають до задоволення (т.1 а.с. 226-228).

15 червня 2019 року за вх.№31887/19 третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - виконуючим обов"язки Правління АТ "УкрСиббанк" ОСОБА_3 подано пояснення щодо позову, в яких зазначає, що на момент виконання посадових обов"язків Голови Правління АТ "УкрСиббанк" з 02.01.2019 по 04.01.2019, ним 02.01.2019 було підписано Наказ П-НR-2019-3 про оформлення простою ОСОБА_1 .. Наказ був виданий у зв"язку із відсутністю організаційних та технічних умов для виконання роботи ОСОБА_1 за посадою старшого менеджера Західного центру досудового супроводження клієнтів роздрібного бізнесу Департаменту роботи з простроченою заборгованістю АТ "УкрСиббанк". Згідно п.1 наказу, ОСОБА_1 з 03.01.2019 було оформлено пргостій до отримання додаткових розпоряджень (наказу) щодо початку робіт у повному обсязі. Згідно п.2 наказу, визначено управлінню оплати праці т кадрового адіміністрування Департаменту мемнеджменту персоналу АТ "УкрСиббанк" здійснити ОСОБА_1 розрахунок заробітної плати за період простою відповідно до чинного законодавства України, виходячи із вимог ст.113 КЗпП України. Вважає, що спірний наказ повністю відповідає вимогам чинного законодавства, а розмір посадового окладу ОСОБА_1 не змінювався.

Також вказує, що документи які передували виданню спірного наказу, були зокрема наказ № П-НR-2018-199 ПАТ "УкрСиббанк" від 20.06.2018 "Про внесення змін в організаційну структуру та штатний розклад АТ "УкрСиббанк", згідно якого було внесено зміни в організаційну структуру і штатний розклад АТ "УкрСиббанк", а саме скорочено з 17 жовтня 2018 року штатні посади та чисельність працівників АТ "УкрСиббанк" відповідно до Додатку 1 до цього наказу, в якому у п.5 зазначена посада на якій перебувала позивач. Тобто, в АТ "УкрСиббанк" відбулись зміни в організації виробництва і праці, які призвели до зміни організаційної структури та скорочення штату працівників Банку. Згідно п.1.1 Наказу №371-ВК від 14.12.2018 ОСОБА_1 було поновлено з 17.10.2018 на посаді старшого менеджера Західного центру досудового супроводження клієнтів роздрібного бізнесу Департаменту роботи з простроченою заборгованістю АТ "УкрСиббанк", з робочим місцем у м.Рівне, з посадовим окладом згідно штатного розкладу. 26.12.2018 представниками відповідних служб Банку була проведена зустріч щодо обговорення питань пов"язаних з поновленням на роботі ОСОБА_1 на якій після детального обговорення ситуації пов"язаної з відновленням на посаді позивача, було вирішено зафіксувати простій ОСОБА_1 , видати наказ про оформлення простою ОСОБА_1 та здійснювати на постійній основі подальший пошук та пропонувати вакансії для працевлаштування ОСОБА_1 у м.Рівне з урахуванням її спеціальності і кваліфікації у відповідності до ч.2 ст.34 КЗпП України. Також, 27.12.2018р. було складено відповідний Акт, яким було запропоновано оформити ОСОБА_1 з 03.01.2019 тимчасовий простій, до видання наказу щодо початку робіт. Зазначає, що чинне законодавство України не встановлює та не вимагає обов"язкової присутності ОСОБА_1 на зустрічі 26.12.2018 та при складанні вищезгаданого Акту від 27.12.2018. Посада ОСОБА_1 була скорочена у зв"язку з змінами в організації виробництва і праці, що призвело до відсутності обсягів роботи ОСОБА_1 за напрямком які вона супроводжувала після поновлення її на посаді з 14.12.2018. Внаслідок чого і виникла необхідність у виданні оспорюваного наказу про оформлення простою (т.2 а.с. 59-60).

21 червня 2019 року відповідачем за вх.№33251/19 подано заперечення на уточнення позовних вимог від 23.05.2019, в якому заперечили проти збільшення позовних вимог, щодо невиплаченої заробітної плати та просили заяву залишити без розгляду (т.2 а.с. 72-73).

Судом протокольними ухвалами було задоволено клопотання позивача про уточнення позовних вимог і відхилено доводи представника відповідача про неможливість їх прийняття, так як позивачем у заяві заявлено вимогу про стягнення недоотриманої заробітної плати у зв"язку із незаконним оголошенням простою, додаткових доводів та міркувань з даного приводу позивачем не вказано, лише збільшено кількість днів отримання заробітної плати в меншому розміру із урахуванням винесення судом рішення по справі.

Протокольною ухвалою суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, так як в силу вимог ч. 1 ст. 274 ЦПК України справи, що виникають з трудових правовідносин розглядаються виключно в порядку спрощеного позовного провадження.

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги у урахуванням уточнення, просила позов задоволити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позову.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - Первинна професійна спілка "Захист прав найманих працівників АТ "УкрСиббанк" в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, не заперечила проти задоволення позову.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - виконуючий обов"язки Правління АТ "УкрСиббанк" ОСОБА_3 в судове засідання не з"явився, проте його позиція висловлена в поясненнях (т.2 а.с. 59-60).

Заслухавши виступи учасників справи, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з"ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об"єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває у трудових відносинах АКІБ "УкрСиббанк" (АТ "УкрСиббанк") з 18 жовтня 2005 року відповідно до наказу №304-ВК, прийнята на посаду фахівця середнього та малого бізнесу відділення № 421, що стверджується копією трудової книжки серії НОМЕР_1 .

Впродовж 2005-2012 р.р. ОСОБА_1 займала різні посади в структурі АТ "УкрСиббанк". Так, 29.08.2012 року відповідно до наказу №342-ВК була переведена на посаду старшого менеджера Західного центру досудового супроводження клієнтів роздрібного бізнесу Департаменту роботи з простроченою заборгованістю АТ "УкрСиббанк". З 19 вересня 2017 року вона є членом Первинної професійної спілки "3ахист прав найманих працівників "АТ "УкрСиббанк" (надалі - Профспілка) та обрана членом профспілкового комітету. Відповідно до наказу №305-ВК від 16.10.2018 року "Про кадрові питання" її звільнено з займаної посади. 17 жотвня 2018 року на підставі наказу №371-вк від 14.12.2018 року, запис за №18 визнано недійсним, поновлено ОСОБА_1 на посаді старшого менеджера Західного центру досудового супроводження клієнтів роздрібного бізнесу Департаменту роботи з простроченою заборгованістю (т.1 а.с.17-24).

Згідно Наказу №371-ВК від 14.12.2018, підтверджується, що ОСОБА_1 поновлено на посаді старшого менеджера Західного центру досудового супроводження клієнтів роздрібного бізнесу Департаменту роботи з простроченою заборгованістю АТ "УкрСиббанк", з робочим місцем у м.Рівне, з посадовим окладом згідно зі штатним розкладом. Підстава: Службова записка керівника напрямку координації та контролю ризиків департаменту менеджменту персоналу АТ" УкрСиббанк" Федоренко Н.Ю ОСОБА_4 від 14.12.2018 (а.с. 132).

Відповідно до статті 34 КЗпП України простій - це зупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами. У разі простою працівники можуть бути переведені за їх згодою з урахуванням спеціальності і кваліфікації на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації на весь час простою або на інше підприємство, в установу, організацію, але в тій самій місцевості на строк до одного місяця.

Відповідно до частини третьої статті 84 КЗпП України у разі простою підприємства (установи, організації) з незалежних від працівників причин власник або уповноважений ним орган (роботодавець) може у визначеному колективним договором порядку надавати відпустки без збереження або з частковим збереженням заробітної плати. За цих умов надання відпустки не ставиться у залежність від подання працівником заяви і термін перебування в ній не входить до часу оплачуваного простою, якщо це передбачено колективним договором.

Судом встановлено, що згідно Наказу №П-НR-2019-3 від 02.01.2019, у зв"язку із відсутністю організаційних та технічних умов для виконання роботи за посадою старшого менеджера Західного центру досудового супроводження клієнтів роздрібного бізнесу Департаменту роботи з простроченою заборгованістю АТ "УкрСиббанк", оформити з 03 січня 2019 року простій ОСОБА_1 , старшому менеджеру Західного центру досудового супроводження клієнтів роздрібного бізнесу Департаменту роботи з простроченою заборгованістю АТ "УкрСиббанк", до отримання додаткових розпоряджень (наказу) щодо початку робіт у повному обсязі. Управлінню оплат праці та кадрового адміністрування Департаменту менеджменту персоналу АТ "УкрСиббанк" здійснювати ОСОБА_1 розрахунок заробітної плати за період простою відповідно до чинного законодавства України, виходячи з вимог ст.113 КЗпП України. Згідно п.4 наказу, ОСОБА_1 у період простою роботи бути присутньою на робочому місці у робочі дні та робочий час відповідно до Правил внутрішнього трудового розпорядку Банку за адресою: м.Рівне, вул.П.Полтави, 1 (т.1 а.с. 179).

04 січня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до АТ "УкрСиббанк" з письмовою вимогою скасувати спірний наказ в частині оформлення простою та відновити виплату заробітної плати в повному обсязі (т.1 а.с. 124-127).

Листом від 28 січня 2019 року №54/4083 АТ "УкрСиббанк" повідомило позивача про те, що останню дійсно поновлено на роботі на посаді старшого менеджера Західного центру досудового супроводження клієнтів роздрібного бізнесу Департаменту роботи з простроченою заборгованістю та забезпечено робочим приміщенням та комп"ютерною технікою, а також оформлено доступи до банківських систем та програм. У зв"язку з тим, що на даний час в регіоні відсутня необхідність в роботах за напрямком, який остання супроводжувала, було оформлено простій (т.1 а.с. 123).

В законодавстві не визначено, які документи треба укладати в момент введення простою. Доказами наявності простою на підприємстві можуть бути доповідні та пояснювальні записки, акти, листування з постачальниками та споживачами продукції підприємства, протоколи виробничих нарад тощо.

Відсутність належних умов праці та допуску працівника до робочого місця може розглядатися як відсутність організаційно-технічних умов, необхідних для виконання роботи. Однак, ОСОБА_1 забезпечена робочим приміщенням та комп"ютерною технікою, їй оформлено доступи до банківських систем та програм, а отже має все необхідне для виконання своєї роботи. Зазначене стверджується відповідачем у листі від 28.01.2019 №54/4083 (т.1 а.с. 123).

Згідно з частинами першою та другою статті 113 КЗпП України час простою не з вини працівника оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу). Про початок простою, крім простою структурного підрозділу чи всього підприємства, працівник повинен попередити власника або уповноважений ним орган чи бригадира, майстра, інших посадових осіб.

За усталеною практикою в господарській діяльності підприємства, простій оформляється актом, у якому фіксуються науково-технічно обґрунтовані обставини та причини простою, початок і дата ймовірного закінчення простою, його соціально-економічні та технічні наслідки, пропозиції роботодавцю щодо способів подолання наслідків простою та запобігання таким явищам надалі.

Крім того, простій не з вини працівника можливий лише за умови попередження працівника про простій. Проте, жодних актів, які б фіксували факт простою та зупинення роботи, відповідачем не складались, попередження про запровадження простою ОСОБА_1 не отримувала, а ознайомлення з самим наказом про простій не свідчить про те, що працівник попереджений про початок простою.

Крім того, відповідач стверджує, що ОСОБА_1 відмовилась від працевлашування на наявні вакантні посади Банку за місцем проживання в м.Рівне, проте в матеріалах справи відсутні докази зазначеного, а отже відповідачем порушено вимоги передбачені ст. 34 КЗпП України.

Щодо посилання відповідача на наказ № П-НR-2018-199 ПАТ "УкрСиббанк" від 20.06.2018 "Про внесення змін в організаційну структуру та штатний розклад АТ "УкрСиббанк", який передував винесенню спірного наказу, то суд зазначає, що згідно зазначеного наказу, АТ "УкрСиббанк", доводить, що товариство, керуючись у тому числі і принципами здійснення діяльності, проводило скорочення чисельності штату працівників, які підлягали звільненню у передбаченому законом порядку, а зупинення робіт у товаристві не мало місце, отже відповідачем по справі було порушено процедуру щодо оголошення простою ОСОБА_1 , оскільки були відсутні передбачені ст. 34 КЗпП України умови для оголошення простою, тобто зупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинам.

В колективному договорі між адміністрацією і трудовим колективом ПАТ "Укрсиббанк" зареєстрованого 10 лютого 2016 року (із відповідними змінами) (Т. 1 а.с. 30-62) не визначено порядку запровадження простою, чого також не визначено і в Статуті АТ "Укрсиббанк" (Т. 1 а.с. 63-114), таким чином особливих умов запровадження простою роботодавцем не визначено.

Твердження позивача про незаконність наказу про оформлення простою у зв"язку із його підписанням неуповноваженою особою, спростовується наданими наказами відповідача (т. 1 а.с. 180, 231).

Доводи позивача про те, що вона після введення простою продовжувала виконувати роботу згідно посадової інструкції(т. 1 а.с.129-131) в яку зміни не вносилися і жодних застережень в наказі про оформлення простою не вказано, не спростовано відповідачем, тому судом приймається до уваги.

В оспорюваному наказі "Про оформлення простою ОСОБА_1 " п. 4 визначено, що ОСОБА_1 у період простою має бути присутньою на робочому місці у робочі дні та робочий час відповідно до Правил внутрішнього трудового розпорядку Банку за адресою: м. Рівне, вул. П.Полтави, 1, однак не визначено чи зупинено її роботу, та чи має вона виконувати роботу згідно покладених на неї обов"язків. Також даним наказом не вказано термін заповадження простою.

Надані відповідачем Протокол зустрічі щодо обговорення питань пов"язаних з поновленням на роботі ОСОБА_1 від 26 грудня 2018 року (т. 1 а.с. 186-188), Акт про простій ОСОБА_1 , старшого менеджера Західного центру досудового супроводження клієнтів роздрібного бізнесу Департаменту роботи від 27 грудня 2018 року (т. 1 а.с. 189) не доводять відсутність організаційних та технічних умов, необхідних для виконання нею роботи, сама вказівка на те, що банк не може забезпечити її роботою для виконання нею посадових обов"язків та відсутності роботи з урахуванням її спеціальності та кваліфікації в м. Рівне у банку, не підтверджує наявніть непереборних чи інших обставин для оформлення простою.

Щодо пояснень третьої особи щодо позову (т. 2 а.с. 59-60), зокрема в частині надання відповідей поставлених позивачем в порядку ст. 93 ЦПК України, суд не бере до уваги, так як письмове опитування здійснено з порушенням вимог ч. 3, 4 ст. 93 ЦПК України.

Таким чином, з наведених судом обставин вставнолено, що у відповідача були відсутні підстави для оформлення простою для ОСОБА_1 і виданий наказ порушує вимоги визначені ст. 34 КЗпП України.

Згідно ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. У справах про дискримінацію позивач зобов"язаний навести фактичні дані, які підтверджують, що дискримінація мала місце. У разі наведення таких даних доказування їх відсутності покладається на відповідача.

У зв"язку з безпідставним оголошенням ОСОБА_1 простою у роботі, вона не отримувала від відповідача належної їй заробітної плати, яку отримувала б у тому випадку, якби не перебувала на простої.

У зв"язку із зазначеним, суд вважає, що відповідач зобов"язаний оплатити позивачу середній заробіток за час вимушеного прогулу, обумовленого незаконним простоєм.

Відповідно до ч.1 статті 21 Закону України "Про оплату праці" працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Порядок обчислення середньої заробітної плати, у тому числі у випадку виплати за період вимушеного прогулу, встановлений Постановою КМУ № 100 від 08.02.1995 року.

Відповідно до розділу ІІ вказаної постанови, обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв"язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов"язана відповідна виплата.

Доводи представника відповідача, що позивачем в середній заробіток враховано оплату за медичне страхування не заслуговують на увагу, так як допустимих та належних доказів суду надано не було. Лише сама вказівка про це, не спростовує, що їй нараховано премію, яка входить до структури заробітної плати і включається до нарахувань, які визначення середнього заробітку

Відповідно до розрахунку позивача, який суд перевірив та погоджується з ним, оскільки він відповідає вимогам вищезазначеного Порядку, середній заробіток за час простою ОСОБА_1 з 03.01.2019 по 21.06.2019 становить 114 днів*789,47 грн.(середньоденна заробітна плата)=89999,58 грн. Інших заперечень відповідач щодо проведеного розрахунку не наводив.

Враховуючи сплачені відповідачем суми заробітної плати за період простою в сумі 59999,72 грн., позивачу підлягає до виплати 29999,86 грн.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Згідно ст.6 Закону України "Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні" від 06.09.2012 № 5207-V відповідно до Конституції України, загальновизнаних принципів і норм міжнародного права та міжнародних договорів України, всі особи незалежно від їх певних ознак мають рівні права і свободи, а також рівні можливості для їх реалізації.

За змістом статті 2-1 КЗпП України забороняється будь-яка дискримінація у сфері праці, зокрема порушення принципу рівності прав і можливостей, пряме або непряме обмеження прав працівників залежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, гендерної ідентичності, сексуальної орієнтації, етнічного, соціального та іноземного походження, віку, стану здоров`я, інвалідності, підозри чи наявності захворювання на ВІЛ/СНІД, сімейного та майнового стану, сімейних обов`язків, місця проживання, членства у професійній спілці чи іншому об`єднанні громадян, участі у страйку, звернення або наміру звернення до суду чи інших органів за захистом своїх прав або надання підтримки іншим працівникам у захисті їх прав, за мовними або іншими ознаками, не пов"язаними з характером роботи або умовами її виконання.

У Європейській конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод" зазначається, що користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою.

Європейський суд з прав людини при розгляді справ про дискримінацію оперує поняттями пряма дискримінація відмінність у ставленні до осіб, які знаходяться в аналогічних або відповідним чином схожих ситуаціях, що ґрунтується на ознаці, яку можна ідентифікувати (Carson and others v. UK p. 61, Burden v. UK, p.60) і непряма дискримінація однакове ставлення до людей, ситуації яких відрізняються. Відмінність у ставленні може проявлятися у формі непропорційно шкідливих наслідків загальної політики чи заходу, які попри своє нейтральне формулювання дискримінують певну групу осіб (Opuz v. Turkey p. 183). Відмінність у ставленні є дискримінаційною, якщо вона не має об"єктивного та розумного обґрунтування, іншими словами, якщо вона не переслідує легітимну ціль або якщо немає розумного співвідношення між застосованими засобами та переслідуваною ціллю. Договірна держава користується свободою розсуду при визначенні того, чи та якою мірою відмінності в інших схожих ситуаціях виправдовують різне ставлення (п.п.48,49 Рішення ЄСПЛ у справі "Пічкур проти України" від 07.11.2013, заява №10441/06). Аналогічні норми містить Закон України "Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні".

Відповідно до ч. 2 ст. 81 ЦПК України у справах про дискримінацію позивач зобов"язаний навести фактичні дані, які підтверджують, що дискримінація мала місце. У разі наведення таких даних доказування їх відсутності покладається на відповідача.

Позивачем було вказано, що відповідач винісши спірний наказ дискримінував її за гендерною ознакою і позбавив її можливості на отримання повної оплати праці за виконану нею роботу.

На спростування даних обставин відповідачем надано копії наказів про офомлення простоїв іншим працівникам (т. 1 а.с. 190-197), однак дані накази не спростовують фактичні дані наведені позивачем. Вказані накази були оголошені у зв"язку із непереборною силою і не по відношенню до однієї особи, а щодо цілих структурних підрозділів.

Згідно наданих витягів із штатного розпису АТ "Укрсиббанк" станом на 01 січня 2019 року(т. 2 а.с. 56) вбачається, що для працівників, чоловіків, які працюють старшими менеджерами досудового супроводження клієнтів роздрібного бізнесу, не введено простою і вони виконують і в подальшому повний об"єм роботи.

За встановлених обставин, суд дійшов висновку, що у даній справі, відповідач допустив порушення установленого законом трудового законодавства, яке захищене Статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Крім того, мала місце різниця у поводженні керівництва управління, яка порушила статтю 14 Конвенції у поєднанні зі ст.1 Першого протоколу.

Таким чином, суд вважає позов обґрунтованим, позовні вимоги доведеними, а тому й задовольняє його в повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 89, 258-259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - Первинна професійна спілка "Захист прав найманих працівників АТ "УкрСиббанк", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - виконуючий обов"язки Правління АТ "УкрСиббанк" Цапенко Д.О. про скасування наказу про оформлення простою та стягнення невиплаченої заробітної плати - задовольнити повністю.

Скасувати наказ П-HR-2019-3 від 02 січня 2019 року "Про оформлення простою ОСОБА_1 ".

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" на користь ОСОБА_1 невиплачену заробітну плату в розмірі 29 999 (двадцять дев"ять тисяч дев"ятсот дев"яносто дев"ять) гривень 86 копійок.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" на користь держави судовий збір в розмірі в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Сторони по справі:

позивач - ОСОБА_1 , проживає АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ,

відповідач - АТ "УкрСиббанк", місцезнаходження: 04070, м.Київ, вул.Андріївська.2/12, .

Повне судове рішення складене 12 липня 2019 року.

Суддя -