УХВАЛА

09 липня 2018 року м. Волноваха

Волноваський районний суд Донецької області

в складі: головуючого судді Безрук Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Чемезової Г.О.,

стягувача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Волноваха заяву ОСОБА_2 , заінтересовані особа: ОСОБА_1 , Волноваський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Донецькій області, про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню,

встановив:

18 квітня 2018р. ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Обґрунтовувала заяву тим, що 17.01.2018р. Волноваським районним судом виданий судовий наказ про стягнення з неї на користь ОСОБА_1 на утриманні сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліментів у розмірі ј частини всіх видів доходу щомісячно. Водночас, рішенням Вугледарського міського суду Донецької області від 17.12.2013р. вже вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утриманні ОСОБА_3 аліментів в розмірі ј частини всіх видів заробітку. Посилаючись на те, що ОСОБА_1 вже звертався до Волноваського районного суду з позовною заявою про звільнення його від сплати аліментів за зазначеним рішенням, однак йому 08.08.2016 р. у задоволенні позову відмовлено, просила визнати судовий наказ від 17.01.2018р. таким, що не підлягає виконанню.

01 червня 2018 року ОСОБА_1 надіслав суду заперечення та просив у задоволенні заяви відмовити через її необгунтованість, оскільки рішенням Волноваського районного суду від 11.01.2017р. було визначено місце проживання ОСОБА_3 разом із батьком ОСОБА_1 .

У судове засідання заявник ОСОБА_2 не з`явилась, про день та час проведення судового засідання повідомлялась належним чином, однак у судове засідання не з`явилась, що згідно з вимогами ч. 3 ст. 432 ЦПК України не є перешкодою для розгляду її заяви.

Стягувач ОСОБА_1 заперечував проти задоволення заяви.

Представник Волноваського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Донецькій області до суду не з`явився, про день та час проведення судового засідання повідомлявся належним чином.

Вислухавши пояснення стягувача ОСОБА_1 , дослідивши заяву, матеріали справи суд вважає необхідним відмовити в її задоволенні з огляду на наступні підстави.

Так, статтею 432 ЦПК визначено, що суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

06 червня 2018 року ухвалою Волноваського районного суду провадження у справі щодо визнання судового наказу стосовно ОСОБА_2 таким, що не підлягає виконанню зупинено на підставі клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі, мотивоване тим, що в обґрунтування своїх вимог заявник ОСОБА_2 посилається на рішення Волноваського районного суду Донецької області від 17 грудня 2013 року, яким стягнуто з нього на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 .. Однак рішенням Волноваського районного суду від 11 січня 2017 року визначено місце проживання дитини разом із батьком ОСОБА_1 , тобто змінились обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення періодичних платежів. Ухвалою Волноваського районного суду від 12 січня 2018 року відкрито провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів та визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Посилаючись, що об`єктивно розглянути справу без урахування рішення суду по справі щодо звільнення від сплати аліментів неможливо, просив зупинити провадження у справі за заявою ОСОБА_2 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню до набрання законної сили судовим рішенням у справі №221/6777/17.

14 березня 2019 року набрало законної сили рішення за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів та визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Даним рішенням звільнено ОСОБА_1 від сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , оскільки на підставі рішення Волноваського районного суду від 11.01.2017р. визначено місце проживання дитини разом із батьком ОСОБА_1 .

На даний час дитина проживає разом з батьком та повністю знаходиться на його утриманні. Враховуючи вищенаведене суд дійшов висновку, що обов`язок заявника ОСОБА_2 по сплаті аліментів не припинений, судовий наказ виданий не помилково, а тому відсутні підстави визнавати його таким, що не підлягає виконанню.

Що стосується заяви стягувача ОСОБА_1 про покладення судових витрат на заявника, суд зазначає наступне.

Згідно до частини 2 статті 42 ЦПК України при розгляді вимог у наказному провадженні учасниками справи є заявник та боржник.

Статтею 48 ЦПК України визначено, що сторонами у цивільному процесі є позивач та відповідач.

Стаття 141 ЦПК України передбачає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача…При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Таким чином, аналіз наведених вище норм свідчить про те, що розподіл судових витрат передбачений між сторонами у позовному провадженні, а в даному випадку судом розглядається заява боржника в порядку розгляду процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судового наказу.

З урахуванням вищенаведеного суд вважає, що заява стягувача ОСОБА_1 про покладення судових витрат на заявника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 42,48,141,432 ЦПК України

ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 , заінтересовані особа: ОСОБА_1 , Волноваський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Донецькій області, про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду через Волноваський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Волноваського

районного суду Т.В. Безрук