Справа № 359/9347/17
Провадження № 2/359/191/2019
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«19» червня 2019 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Муранової-Лесів І.В.,

при секретарі - Степаненко А.О.,

за участі позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2 ,

представників відповідача - ОСОБА_12,ОСОБА_13,

представника органу опіки

та піклування - Павленко Л.В. , Вигівської С.І,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Борисполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виключення відомостей про батьківство з актового запису про народження дитини та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - орган опіки та піклування Виконавчого комітету Бориспільської міської ради Київської області про позбавлення батьківських прав,-

В С Т А Н О В И В :

23 листопада 2017 року до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 , у якій просить суд: виключити відомості про його батьківство з актового запису №611 від 09 листопада 2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області (а.с. 1-3).

Свої вимоги позивач обґрунтовує наступним. У період часу з 05 травня 2007 року по 25 травня 2009 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 народила дитину ОСОБА_4 . Батьком народженої дитини, згідно ч. 1 ст. 122 УК України, записано - ОСОБА_1 . Однак позивач не згоден з цим, зазначив, що з 2006 року вони зустрічались з відповідачкою, але разом не проживали. В березні 2007 року вона повідомила що вагітна від нього. Через вагітність вони одружились. Після одруження він став помічати, що дружина часто таємно з кимось розмовляє по телефону, постійно спілкується з невідомим йому абонентом смс повідомленнями. Під час неодноразових сварок він зі слів держави дізнався, що ОСОБА_4 не є його дитиною. Після розлучення, відповідач подала до суду дві заяви про стягнення з нього аліментів на утримання дружини та дитини, а в 2009 році - про позбавлення батьківських прав. Проаналізувавши факти, він вважає, що не є батьком ОСОБА_4 ..

23 травня 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав (а.с. 33-36).

На обґрунтування зустрічного позову зазначила, що з 05 травня 2007 року по 25 травня 2009 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 . Ще до розірвання шлюбу ОСОБА_1 перестав проживати з нею та дитиною, та з моменту розлучення ухиляється від виконання свого батьківського обов`язку. Так, відповідач ОСОБА_1 належним чином не приділяє дитині жодної уваги, не опікується ним, не надає добровільно матеріальної допомоги на його утримання, не виявляє до дитини батьківської турботи та бажання спілкуватись. За рішенням суду з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 , однак відповідач не виконав та не виконує покладений на нього обов`язок сплачувати аліменти, тому сума заборгованості становить 150064,83 грн.

Враховуючи викладене, просила: позбавити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав щодо неповнолітнього сина ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В судовому засіданні позивач за первісним позовом ОСОБА_1 первісний позов підтримав, просив задовольнити. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 просив відмовити у повному обсязі. Додатково до викладених в позовній заяві обставин пояснив, що не бачив сина з 2-х років,утримувався від спілкування з дитиною на прохання відповідачки ОСОБА_2 , має заборгованість зі сплати аліментів, яку почав погашати після працевлаштування у 2018 році, перебуває у повторному шлюбі, в якому має двох малолітніх дітей.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 та представник відповідача ОСОБА_5 просили у задоволенні позову відмовити, зустрічний позов задовольнити.

Представник третьої особи органу опіки та піклування Виконавчого комітету Бориспільської міської ради Київської області в судове засідання не з`явилася, надала лист, яким просила розгляд справи проводити без участі представника.

Малолітній ОСОБА_4 , думку якого суд заслухав у відповідності до вимог ст.171 Сімейного кодексу України, пояснив, що проживає разом з мамою та папою в АДРЕСА_1 . З 2017 року побудували дім та переїхали в приватний будинок. Проживає з мамою ОСОБА_2 та татом ОСОБА_6 . ІНФОРМАЦІЯ_4 народилась сестра ОСОБА_7 . З татом у нього стосунки нормальні. Ходить до 5 школи, вранці його підвозить мама на машині. Має дві бабусі та два дідусі: мама та тато мами ОСОБА_2 , мама та тато папи ОСОБА_6 . Зазвичай, кожну п`ятницю після школи їздять до бабусі ОСОБА_11 та дідуся ОСОБА_10 в с.Іванків. Йому там подобається, там має друзів. Ще має двоюрідного брата, він рік менше, ходить до четвертого класу. Ще є двоюрідна сестра, яка чи 7 чи 8 класі. Це діти брата папи, діти спілкуються та ходять один до одного в гості.

Заслухавши пояснення сторін, у порядку ст. 171 СК України, заслухавши пояснення малолітнього ОСОБА_4 та дослідившиматеріали даної цивільної справи, суд вважає, що у задоволені первісного позову слід відмовити, зустрічний позов підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом ч. 3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 цього Кодексу.

Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.121 права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

При розгляді справи судом встановлено, що 09 листопада 2007 року видане відділом реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області - свідоцтво про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис про народження №611 (а.с. 8).

Батько вказаний ОСОБА_1 , мати ОСОБА_3 .

За ст. 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.

Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя.

Подружжя, а також жінка та чоловік, шлюб між якими припинено, у разі народження дитини до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу, мають право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини. Така вимога може бути задоволена лише у разі подання іншою особою та матір`ю дитини заяви про визнання батьківства.

Якщо дитина народилася до спливу десяти місяців від дня припинення шлюбу внаслідок смерті чоловіка, походження дитини від батька може бути визначене за спільною заявою матері та чоловіка, який вважає себе батьком.

Встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 05 травня 2007 року по 25 травня 2009 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області 05 травня 2007 року, рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 травня 2009 року (справа № 2-1388/2009), свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_6 виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області 07 жовтня 2009 року (а.с. 5-7).

Відповідно до ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Оспорювання батьківства неможливе у разі смерті дитини. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу.

До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінка доказів - завершальний етап процесу доказування. Вона полягає в перевірці судом доброякісності засобів доказування, що має на меті визначити їх доказову силу.

Європейський суд з прав людини в рішенні в справі «Калачова проти Російської Федерації» від 07 травня 2009 року зауважив, що на сьогоднішній день ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини, його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердження або спростування факту оспорювання батьківства.

На виконання ухвали суду від 23 травня 2018 року, Київським міським клінічним бюро судово - медичної експертизи проведено молекулярно-генетичне дослідження, та надано Висновок №222. Згідно даного висновку, вірогідність підтвердження біологічного батьківства ОСОБА_1 відносно ОСОБА_4 складає величину не менш ніж 99,99%. Таким чином, біологічне батьківство ОСОБА_1 відносно ОСОБА_4 практично доведено (а.с. 78-81).

Враховуючи вищезазначене, зокрема висновок експерта, суд приходить до висновку про доведеність біологічного батьківства ОСОБА_1 відносно малолітнього ОСОБА_4 , а тому підстави для задоволення первісного позову ОСОБА_1 про виключення з актового запису про народження дитини відомості про батьківство відсутні.

Що стосується зустрічного позову ОСОБА_2 слід зазначити наступне.

У судовому засіданні встановлено, що на підставі рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 лютого 2010 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 у розмірі ј частини заробітку щомісячно до повноліття дитини (а.с. 97-99).

Позивач прізвище « ОСОБА_2 » змінила на прізвище « ОСОБА_2 » після реєстрації шлюбу, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 (а.с. 14).

Дитина проживає з матір`ю, позивачем у справі, в м. Бориспіль, даний факт сторонами не оспорюється.

Крім того дитина навчається у Бориспільському навчально-вихованому комплексі «Спеціалізована школа І-ІІІ ступенів - Загальноосвітня школа І-ІІ ступенів» імені Костянтина Могилки та встановлено, що за період навчання ОСОБА_4 в даному закладі батько, ОСОБА_1 не брав участі у батьківських зборах, не цікавився навчанням сина: жодного разу не зустрічався з класоводом та учителями, які викладають у класі, не цікавився успішністю та рівнем вихованості дитини. Зустрічей ОСОБА_4 з батьками під час навчально-виховного процесу не відбувалось, що підтверджується довідкою (а.с. 68).

Згідно наданої позивачем ОСОБА_1 Довідки - розрахунок заборгованості з аліментів за період з 29 січня 2010 року по 31 грудня 2017 року, встановлено, що відповідач сплачує аліменти, однак сума заборгованості станом на 31 грудня 2017 року складає 76 319,78 грн. (а.с. 116-117).

З наданих суду довідок, складених державним виконавцем, а також довідок про доходи позивача встановлено, що в період з квітня 2015 по грудень 2017 року включно позивач ОСОБА_1 не сплачував аліменти на утримання сина. Крім того, з довідки про доходи позивача аліменти з нього утримують за місцем роботи з листопада 2018 року.

Як визнано сторонами, останні раз ОСОБА_1 бачив свого сина ОСОБА_4 у віці 2 років, з сином не спілкується, жодної участі у його вихованні не приймає.

З пояснень малолітнього ОСОБА_4 вбачається, що він вважає батьком чоловіка відповідачки - ОСОБА_6 , 1982 року народження.

Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Згідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину у дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки стосовно дитини. Позбавлення батьківських прав можливе виключно на підставі рішення суду. Частиною 1 ст. 164 СК встановлено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав.

Відповідно до вимог пункту 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України п.16 постанови №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

З висновку орган опіки та піклування виконавчого комітету Бориспільської міської ради від 04 березня 2019 року № 161, вбачається, що органи опіки та піклування вважають можливим позбавити батьківських прав ОСОБА_1 відносно малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а. с. 127-128).

Проаналізувавши встановлені в судовому засіданні фактичні обставини, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню їх спільного з відповідачем малолітнього сина, не проявляє батьківської турботи, хоча мав і має таку можливість. Крім того, тривалий час, на протязі трьох років, до порушення щодо нього зустрічного позову про позбавлення батьківських прав, ухилявся від утримання сина.

Пояснення ОСОБА_1 , що він утримувався від спілкування з дитиною на прохання відповідачки ОСОБА_2 суд вважає необґрунтованими такими, що прямо суперечать покладеним на нього обов`язків чинним сімейним законодавством, та не можуть бути прийняті судом до уваги, а поведінка відповідача ОСОБА_1 вказує на те, що він не виявляє батьківського піклування щодо свого сина, не має бажання займатися його вихованням, утриманням та належним доглядом, а тому, з метою захисту законних прав та інтересів малолітньої дитини, слід позбавити ОСОБА_1 батьківських прав.

За змістом ст.141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням зустрічного позову слід стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 704 гривень 80 копійок (а.с.32).

Понесені позивачем ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору та на проведення судової експертизи відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 129, 134, 138, 180-183, 191 СК України, ст.ст. 3-5, 12, 76-81, 141, 223, 263-265, 280-281, 354, 430 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виключення відомостей про його батьківство з актового запису про народження дитини - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задовольнитиповністю.

Позбавити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьківських прав щодо неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704 гривні 80 копійок(сімсот чотири гривні вісімдесят копійок).

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд протягом тридцяти днів,який обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 26 червня 2019 року.

Суддя: І. В. Муранова-Лесів