ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/349/18 Номер провадження 22-ц/814/1898/19Головуючий у 1-й інстанції Іващенко Ю. А. Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Обідіної О.І., Прядкіної О.В.

імена (найменування) сторін:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області, ухвалене 26 квітня 2019 року в приміщенні суду в м. Лубни у складі судді Іващенка Ю.А.

по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи Приватне акціонерне товариство Страхове товариство "Іллічівське", Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінанс-Лайн", ОСОБА_3 , про відшкодування майнової та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом та просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь 13 378 грн. 55 коп. вартості матеріального збитку від ДТП, 650 грн. за виготовлення звіту з незалежної оцінки майна, 564 грн. витрат на діагностику та демонтаж пошкоджених деталей від ДТП, 5000 грн. в рахунок морального відшкодування за пошкоджений внаслідок ДТП транспортний засіб та понесені ним судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог вказував, що 14 грудня 2016 року ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Hyundai Accent д.н.з. НОМЕР_1 здійснив зіткнення з автомобілем Chevrolet Lacetti д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , в результаті чого автомобілі отримали технічні пошкодження.

Винним у ДТП визнано ОСОБА_2 , якого постановою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 01 лютого 2017 року піддано за ст.124 КУпАП адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Вказував, що автомобіль Chevrolet Lacetti д.н.з. НОМЕР_2 належить йому, на праві власності, а тому вважає, що матеріальна та моральна шкода має бути стягнута з винної особи на його користь.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 26 квітня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 2 000 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду вмотивоване тим, що майнова шкода не може бути відшкодована за рахунок відповідача, оскільки позивач не звертався у встановленому законом порядку до страховика відповідача та не отримав його відмову у виплаті страхового відшкодування, а відразу пред`явив вимогу до відповідача.

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 , просив скасувати його та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме залишення поза увагою права потерпілого на відмову від права вимоги до страховика, а також залишення поза увагою факту звернення до страхової компанії відповідача.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення ухвалене у справі повною мірою відповідає вказаним вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи та не спростовується сторонами, 14.12.2016 року близько 19 год. 35 хв. ОСОБА_2 керуючи автомобілем Hyundai Accent д.н.з. НОМЕР_1 на перехресті вулиці Авангардна та вулиці Олександрівська в м. Лубни Полтавської області не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Chevrolet Lacetti д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , який рухався по головній дорозі, в результаті чого автомобілі отримали технічні пошкодження, чим порушив пункт 12.1 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КпАП України.

Згідно постанови Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 01.02.2017 року, яка набрала законної сили, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи від 31.01.2019 року № 1556 визначити експертним шляхом технічну можливість уникнути пригоди для водіїв автомобіля Hyundai Accent д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_2 та автомобіля Hyundai Accent д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_3 та встановити причинний зв`язок між їх діями та подією ДТП неможливо (а.с. 209-218 т.1).

Згідно звіту № 0312 про незалежну оцінку майна (визначення розміру матеріального збитку) автомобіля Chevrolet Lacetti д.н.з. НОМЕР_2 вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля внаслідок його пошкодження при ДТП складає 13 378 грн. 55 коп. (а.с. 10-20 т.1).

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Hyundai Accent д.н.з. НОМЕР_1 була застрахована у ПрАТ СТ «Іллічівське» на підставі полісу (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АЕ/ 8855067 з терміном дії з 12.06.2016 року до 11.06.2017 року (а.с. 39 т.1).

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про безпідставність позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з відповідача матеріальної шкоди, оскільки такий висновок узгоджується з матеріалами справи та нормами чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відповідно до ст. 35 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування.

До заяви, з поміж іншого, додаються: паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа; документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником; довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа; документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну.

Матеріали справи не містять відомостей, які б вказували на те, що ОСОБА_1 звертався до страховика відповідача із заявою, яка б відповідала вимогам ст. 35 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Факт направлення повідомлення про ДТП у порядку ст. 33 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не свідчить про реалізацію особою права на отримання страхового відшкодування шляхом подачі заяви до страховика. Саме по собі повідомлення про ДТП, без подання у належний спосіб заяви про страхове відшкодування не тягне за собою обов`язку здійснити страхове відшкодування.

У випадку ухилення страховика від страхової виплати чи від прийняття рішення про виплату або відмову у виплаті, ОСОБА_1 має право звернутися із вимогою про здійснення страхової виплати у судовому порядку. Проте, вказуючи на безпідставну відмову у здійсненні страхового відшкодування з боку ПрАТ СТ «Іллічівське», ОСОБА_1 жодних вимог до страховика не пред`являє.

Колегія суддів погоджується з визначеним місцевим судом розміром моральної шкоди, заподіяної позивачу, та яка підлягає відшкодуванню відповідачем.

При визначенні розміру моральної шкоди місцевий суд врахував ступінь моральних страждань позивача, їх тривалість, ті незручності, які він вимушений був терпіти, а саме необхідність докладати додаткових зусиль, направлених на ремонт транспортного засобу, звернення за правовою допомогою до адвоката, звернення до органів поліції для оформлення факту ДТП на його підтвердження, до оцінювача для доведення розміру завданої майнової шкоди, а також вимоги розумності та справедливості.

Доказів того, що розмір моральної шкоди, визначений місцевим судом, не відповідає принципам розумності та справедливості, а також дійсним обставинам справи, апелянтом надано не було.

Інших доводів, які б спростовували висновки місцевого суду або вказували на їх помилковість апелянтом наведено не було.

Виходячи з викладеного, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції з`ясовано всі обставини та надано їм належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення місцевого суду, судовою колегією не встановлено.

Керуючись ст. 367, ст. 374 ч. 1 п. 1, ст. 375, ст. 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 26 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: О.Ю. Кузнєцова

Судді О.І. Обідіна

О.В. Прядкіна