ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 642/4644/15-ц Головуючий суддя І інстанції Грінчук О.П.
Провадження № 22-ц/818/3529/19 Суддя доповідач Яцина В. Б.
Категорія: договірна
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2019 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Яцини В.Б.

суддів: - Кіся П.В., Хорошевського О.М.,

за участю секретаря : Колесник О.Е.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м.Харкова від 21 травня 2019 року, постановлену у складі головуючого судді Грінчук О.П., за заявою ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження по цивільній справі за позовом ПАТ «Український Бізнес Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

13 лютого 2019 року представник ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» Гопкало О.Г. звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, а саме: стягувача по виконанню рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 19.11.2015 за позовом ПАТ «Український Бізнес Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № КАВНКФ/1013057.2 від 25.07.2013.

Заява мотивована тим, що за вищевказаним рішенням задоволено позовні вимоги ПАТ «Український Бізнес Банк» про солідарне стягнення з боржників заборгованості. 16.03.2018 між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ПАТ «Український Бізнес Банк» укладено Договір про відступлення прав вимоги за кредитним договором №КАВНКФ/1013057.2 від 25.07.2013, таким чином, право вимоги за вказаним договором перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія». У зв`язку із зміною кредитора, виникла необхідність здійснити заміну сторони виконавчого провадження.

На виконання зазначеного рішення судом першої інстанції видано виконавчі листи №642/4644/15-ц від 11.04.2017 року.

На підставі вищевикладеного ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» просило замінити стягувача ПАТ «Український Бізнес Банк» у виконавчому провадженні щодо виконання рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 19.11.2015 за позовом ПАТ «Український Бізнес Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №КАВНКФ/1013057.2 від 25.07.2013, його правонаступником ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія».

У письмовому відзиві поданому 27 лютого 2019 року представником боржника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 зазначила, що представник заявника вже звертався до суду із аналогічною заявою. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 22.01.2019 в задоволенні заяви відмовлено, оскільки заявником не надано доказів, які би свідчили про факт виконання сторонами умов Договору про відступлення права вимоги (щодо оплати відступлення права вимоги, щодо передачі документації та щодо повідомлення боржника про відступлення права вимоги). Представник боржника зауважує, що наразі до матеріалів заяви також не надано цих доказів. Представник боржника ОСОБА_1 просить відмовити в задоволенні заяви, оскільки заявником не надано доказів про виконання умов Договору щодо прийняття відступлення права вимоги, крім того додані до заяви копії документів не завірені належним чином, не надано відомостей щодо суми боргу, яку викупив заявник.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 21 травня 2019 року заяву директора ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження - задоволено.

Замінено стягувача Публічне акціонерне товариство «Український Бізнес Банк» на правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Довіра та Гарантія» у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Український Бізнес Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №КАВНКФ/1013057.2 від 25.07.2013.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні заяви «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну сторони у виконавчому провадженні.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неповно з`ясовано обставини справи та не дослідив всі докази у справі, не обґрунтував рішення, чим порушив встановлені Конституцією України права ОСОБА_1 , суд порушив та неправильно застосував норми матеріального та процесуального права.

Вказав, що суд взяв до уваги лише доводи заявника, а докази та пояснення надані представником боржника проігнорував. Перед цим ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 22.01.2019 в задоволенні заяви вже було відмовлено, оскільки заявником не надано доказів, які би свідчили про факт виконання сторонами умов Договору про відступлення права вимоги (щодо оплати відступлення права вимоги, щодо передачі документації та щодо повідомлення боржника про відступлення права вимоги).

Зауважує, що до матеріалів заяви також не надано цих доказів. Вказана ухвала набрала законної сили, а ТОВ ФК «Довіра та гарантія» знову звернулося з аналогічною заявою до суду, яка не містить нових доказів та не дає підстави для повторного звернення до суду з аналогічною заявою.

Зазначив, що новий кредитор не повідомив боржника про здійснене відступлення прав вимоги згідно умов п.3 договору. Заявником до суду було надано копії листів-повідомлень боржників про відступлення права вимоги та вимогу про погашення кредитної заборгованості, як належне повідомлення боржника про відступлення права вимоги, а судом помилково було оцінені надані докази заявником.

Вказав, що судом не враховано, що боржник після ухвалення рішення судом продовжив сплачувати заборгованість, таким чином сума заборгованості відступлення якої має передбачати договір є меншою від суми коштів, стягнутих з боржника за рішенням суду у даній справі.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги у повному обсязі внаслідок її необґрунтованості. Вказав, що у чинному ЦПК України відсутні заборони проти повторного звернення до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження.

Доводи скарги про відсутність повідомлення нового кредитора про відступлення права вимоги та щодо відсутності доказів на підтвердження факту виконання умов Договору про відступлення прав вимоги від 16 березня 2018 року щодо передачі документів про наявність заборгованості та оплати спростовуються наявними в матеріалах справи копіями відповідних документів про надсилання такого повідомлення, Акту прийому-передачі кредитних справ та платіжного доручення № 2581168 від 15 березня 2018 року, а також Витягу з реєстру боржників до Договору про відступлення прав вимоги від 16 березня 2018 року про розмір відступленого боргу в сумі 145343,22 грн. При цьому на підтвердження цих доводів було надано копію зазначених документів (а.с. 135-137)

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, з повідомленням учасників справи.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, за відсутності учасників справи, що відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно до ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Вказана ухвала суду зазначеним вимогам відповідає.

Відповідно до ст.11 Закону "Про виконавче провадження" у разі вибуття однієї з сторін заінтересована сторона має право звернутися до суду із заявою про заміну сторони правонаступником.

Згідно ч. ч. 1, 5 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Згідно ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

За загальним правилом, суть правонаступництва полягає в переході прав та обов`язків, що особисто не пов`язані з особою, яка вибуває з правовідносин, до іншої особи, яка вступає у спірні правовідносини.

Підставою для заміни сторони на правонаступника, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони у правовідносинах і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором

Згідно ст. 510 ЦК України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. У зобов`язанні на стороні боржника або кредитора можуть бути одна або одночасно кілька осіб. Якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Відповідно до ст. 512 ЦК України передбачено, що однією з підстав заміни кредитора у зобов`язанні іншою особою є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника (ст. 516 ЦК України).

Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Ухвала про заміну сторони виконавчого провадження надсилається (надається) учасникам справи, а також державному виконавцю, приватному виконавцю в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Згідно ст. 446 ЦПК України процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як судом першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом. Процесуальні питання, пов`язані з виконанням рішень інших органів (посадових осіб), вирішуються судом за місцем виконання відповідного рішення.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 19.11.2015 задоволено позов ПАТ «Український Бізнес Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №КАВНКФ/1013057.2 від 25.07.2013.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 24.05.2016 заочне рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 19.11.2015 залишено без змін.

11.04.2017 стягувач отримав виконавчі листи.

16.03.2018 між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ПАТ «Український Бізнес Банк» укладено Договір про відступлення прав вимоги до позичальників, заставодавці та поручителів, зазначених у Додатку №1 до Договору, зокрема, за кредитним договором №КАВНКФ/1013057.2 від 25.07.2013, укладеним між ПАТ «Український Бізнес Банк» та ОСОБА_1 із зазначенням розміру залишку заборгованості.

З Договору вбачається, що новий кредитор отримує право вимоги на раніше отримання первісним кредитором коштів, вказаних в Договорі як ціна відступлення.

З копії платіжного доручення в матеріалах справи № 2581168 від 15.03.2018, вбачається, що ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» здійснило оплату ПАТ «Український Бізнес Банк» за відступлення права вимоги у розмірі, вказаному в п.4 Договору.

На виконання п.5 Договору, ПАТ «Український Бізнес Банк» здійснило передачу документації, яка підтверджує Права вимоги до боржників, - ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», що підтверджується актом прийому-передачі кредитних справ до Договору про відступлення права вимоги від 16.03.2018 в матеріалах справи, зокрема, щодо боржника ОСОБА_1 .

Представником заявника надано до суду копії листів-повідомлень боржників про відступлення права вимоги та вимога про погашення кредитної заборгованості.

Отже, на підставі вищевказаних документів ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» дійсно набуло право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ПАТ «Український Бізнес Банк», у тому числі і до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за кредитним договором № КАВНКФ/1013057.2 від 25.07.2013 на виконання рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 19.11.2015.

Наведені з цього приводу в доводах скарги заперечення є необґрунтованими і спростовуються наявними у справі документами: копією договору про відступлення прав вимоги від 16.03.2018, копією реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами; копією Акту прийому-передачі кредитних справ до Договору про відступлення прав вимоги від 16.03.2018; копію доручення від 15.03.2018 щодо оплати за відступлення прав вимоги; копія повідомлення боржників про відступлення прав вимоги; докази направлення учасникам процесу оригіналів документів щодо позовних вимог (а.с. 66-76)

Новим стягувачем у справі за позовом ПАТ «Український Бізнес Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № КАВНКФ/1013057.2 від 25.07.2013 є ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

Оскільки підставою для процесуального правонаступництва є правонаступництво у матеріальних правовідносинах (ст.ст. 512, 514 ЦК України), заміна сторони правонаступником може на будь-якій стадії провадження по справі, до повного виконання своїх зобов`язань боржником. Тому наявність чи відсутність виконавчого провадження у даному випадку не має правового значення. Посилання в доводах скарги на те, що до цього ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 22 січня 2019 року суд відмовив у заміні стягувача є безпідставним, оскільки це пояснюється недоведеністю що не заперечує права заявника на повторний розгляд цього питання.

Згідно правового висновку Верховного Суду України, який було висловлено у постанові від 20 листопада 2013 року по справі № 6-122цс13, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутися до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

З огляду на те, що свої заперечення щодо обсягу заборгованості відповідно до ст.514 ЦК України боржник вправі заявити до нового кредитора докази стосовно розміру заборгованості для вирішення справи також не мають правового значення і внаслідок цього перебувають поза межами розглянутої справи. Питання щодо розміру заборгованості вирішуються між новим стягувачем та боржником вже після його заміни.

Виходячи з наведених умов договору ціна відступлення права вимоги сплачується до його підписання. Тому, з огляду на те, що внаслідок підписання цього договору він набув чинності, у Нового кредитора, ТОВ ФК «Довіра та гарантія» дійсно виникло право вимоги на підставі цього договору, як правильно вирішив суд першої інстанції.

Що стосується доводів апеляційної скарги щодо відсутності повідомлення ОСОБА_1 про заміну кредитора (стягувача), то відповідно до ст. 516 ЦК України згідно до умов договору відступлення права відмови заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Тобто на дійсність відступлення права вимоги та для правонаступництва стягувача відсутність письмового повідомлення про заміну кредиторів у зобов`язанні не впливає.

Таким чином, апелянтом всупереч положенням ст.ст. 12, 81 ЦПК України про процесуальний обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, - не надано до суду належних і допустимих доказів на спростовування висновків суду першої інстанції про доведеність правонаступництва ТОВ ФК «Довіра та гарантія».

Судом першої інстанції правильно досліджені і оцінені обставини по справі, доводи апеляційної скарги не підтверджуються матеріалами справи та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції з передбачених ст. 375 ЦПК України підстав залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України відсутні підстави для перерозподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, п. 1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388,389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м.Харкова від 21 травня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 16 липня 2019 року.

Головуючий В.Б.Яцина.

Судді П.В.Кісь.

О.М.Хорошевський.