Справа № 148/1912/18
Провадження №2/148/253/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

( Заочне )

11 липня 2019 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

в складі головуючого судді Ковганича С.В.

при секретарі Мрочко Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тульчина за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи - Тульчинської міської ради про визнання втрати права користування жилим приміщенням та усунення перешкод у здійсненні права власності,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третьої особи - Тульчинської міської ради про визнання втрати права користування жилим приміщенням та усунення перешкод у здійсненні права власності, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до договору дарування від 29.03.2006 вона є власником 52/100 частини житлового будинку АДРЕСА_1 .

26.10.2007 вона надала дозвіл відповідачу зареєструватися в її будинку, оскільки остання мала зареєструвати шлюб з її сином. Проте шлюб вони так і не зареєстрували, а відповідач жодного дня в даному будинку не проживала. Таким чином понад 11 років ОСОБА_2 в її будинку не проживає. Вона зверталася до ОСОБА_2 з проханням знятись з реєстрації з її будинку, однак остання цього так і не зробила.

На даний час у неї склалося важке матеріальне становище і відповідно до її доходів вона має право на отримання субсидій, проте через реєстрацію в її будинку відповідача вона цього зробити не може.

В зв`язку з даними обставинами вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Просить визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1 з 27.10.2007, а також зобов`язати її знятися з реєстрації (виписатися) з належного їй будинку.

В судове засідання позивач не з`явилася. В матеріалах справи наявна заява від неї, згідно якої вона просить розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про день, час та місце розгляду справи через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, і не повідомила суд про причини своєї неявки, у встановлений судом строк відзив не подала.

Третя особа - представник Тульчинської міської ради в судове засідання не з`явився. В матеріалах справи наявна заява від нього, згідно якої він просить розглянути справу у відсутність представника Тульчинської міської ради, проти задоволення позову не заперечує.

За таких обставин, суд ухвалив, розглянути справу заочно за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі даних і доказів, відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази у справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до копії договору дарування від 29.03.2006 серія ВСО№354384, посвідченого державним нотаріусом Тульчинської державної нотаріальної контори (а.с.6), копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 21.08.2006 № 11604332 серія ССА НОМЕР_1 740573 (а.с.7) та копії витягу з Державного реєстру правочинів від 29.03.2006 №2226110 (а.с.8), позивачу на праві спільної часткової власності належить 52/100 частини житлового будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до копії домової книги (а.с.10) вбачається, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 26.10.2007.

Відповідно до довідки голови квартального (вуличного, будинкового) комітету від 10.10.2018 (а.с.9) вбачається, що ОСОБА_2 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 26.10.2007, однак там не проживала.

Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Поняття права власності визначено ст. 316 ЦК України, згідно якої правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок, квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Судом встановлено, що відповідач протягом дванадцяти років за зареєстрованою адресою не проживає.

У відповідності до ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадяни протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зобов`язані зареєструвати місце свого проживання.

Згідно вимог ст.7 названого Закону зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Реєстрація відповідача у житловому будинку позивача перешкоджає останній у здійсненні права користування своїм майном, що суд розцінює як порушення прав позивача, яке підлягає захисту.

Відповідно до ст. 386 ЦК України, власник має право на судовий захист свого права власності та на підставі ст. 391 ЦК України, вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Нормами ст. 71 ЖК УРСР, визначено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї, за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Згідно ст. 72 ЖК УРСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі статей 12, 81 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

В свою чергу, належним чином повідомлений відповідач не надала суду будь-яких заперечень та доказів на спростування позиції позивача.

Оскільки, відповідач з 26.10.2007 проживає в іншому місці та добровільно не змінила реєстрацію місця свого проживання,а зареєстрована в будинку позивача, під час розгляду справи не встановлено підстав для збереження житлого приміщення за відповідачем, суд вважає, що є підстави для визнання її особою, що втратила право користування жилим приміщенням, так як вона тривалий час, понад дванадцять років, у ньому не проживає.

Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання відповідача такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1 з 27.10.2007 є законними та обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Позовні ж вимоги позивача щодо щодо зобов`язання ОСОБА_2 знятися з реєстрації (виписатися) з будинку АДРЕСА_1 задоволенню не підлягають, оскільки рішення суду про втрату відповідачем ОСОБА_2 права на користування спірним житловим приміщенням є підставою для зняття її з реєстрації при зверненні позивача до відповідних органів у передбаченому законом порядку, тому додатковому вирішення не потребує.

Враховуючи те, що позивач на підставі п.10 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" , як громадянка, що віднесена до 1 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи (а.с.1), звільнена від сплати судового збору, тому відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 704,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 47 Конституції України, ст. ст. 15, 316, 317, 319, 321, 383, 386, 391 ЦК України, ст. ст. 71, 72, 150 ЖК УРСР, ст. 6, 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. ст.4, 13, 76-81, 141, 263- 265, 280-282 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи - Тульчинської міської ради про визнання втрати права користування жилим приміщенням та усунення перешкод у здійсненні права власності задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1 з 27.10.2007.

В задоволенні позовних вимог щодо зобов`язання ОСОБА_2 знятися з реєстрації (виписатися) з будинку АДРЕСА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , в дохід держави 704,80 грн. (сімсот чотири гривні 80 копійок) судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуто Тульчинським районним судом Вінницької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Вінницького апеляційного суду через Тульчинський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: