Справа № 550/485/19
Провадження № 2-з/550/7/19
У Х В А Л А

10 липня 2019 року смт.Чутове

Суддя Чутівського районного суду Полтавської області Михайлюк О.І., розглянувши заяву позивача про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: сектор економічного розвитку і торгівлі Чутівської районної державної адміністрації про визнання договору №б/н встановлення емфітевзису від 25.02.2015 року недійсним та скасування державної реєстрації речового права за № 9294812,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: сектор економічного розвитку і торгівлі Чутівської районної державної адміністрації, в якому просить:

-визнати недійсним договір №б/н встановлення емфітевзису від 23.02.2015 року, укладений між ОСОБА_1 ,РНОКПП НОМЕР_1 та ОСОБА_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 ;

-скасувати державну реєстрацію іншого речового права права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), індексний номер: 20522139 від 04.04.2015 року, державного реєстратора Чутівського районного управління ючтиції Полтавської області Почапського Сергія Валерійовича (юридична адреса: 38800, смт Чутове Полтавської області), яке виникло на підставі договору №б/н встановлення емфітевзису ( парва користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб) від 23.02.2015 року (номер запису про інше речове право 9294812), обєкт нерухомого майна земельної діялнки площею 3,6799 га, кадастровий номер: НОМЕР_3 ), на підставі поданої заяви;

-стягнути з відповідача понесені судові витрати на користь позивача.

Ухвалою Чутівського районного суду Полтавської області від 09.07.2019р. було відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом.

До суду надійшла заява про забезпечення позову, в якій позивач просить постановити ухвалу суду, якою заборонити ОСОБА_2 чи його довіреним особам вчиняти всі значимі юридичні певні дії із земельною ділянкою, кадастровий номер: НОМЕР_3 , а саме:

- вносити у Статутний капітал, відчужувати право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис);

- заборонити державному реєстратору проведення реєстраційних дій із земельною ділянкою, кадастровий номер: НОМЕР_3 , площею 3,6799 га, власником якої є ОСОБА_1 до набрання рішенням суду законної сили.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач зазначив, що згідно інформації, отриманої ним з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно - земельну ділянку, кадастровий номер: НОМЕР_3 про право власності з реєстраційним номером: 54 (номер запису про право власності: 6764604 від 21.08.2014 року, в розділі «Актуальні інформація про державну реєстрацію іншого речового права» було виявлено, що державним реєстратором внесено відомості про інше речове право право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб емфітевзис, площею земельної ділянки 3,6799 га (номер запису про інше речове право: 9294812, на підставі договору про надання користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (договір емфітевзису), серія та номер: б/н, укладеного 23.02.2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 строком на 50 років з додатковими відомостями плата за користування вноситься в розмірі 50000 грн. Суб`єктом іншого речового права, правокористувачем є ОСОБА_2 , а власником ОСОБА_1 .

Однак, позивач зазначає, що згідно одержаного від відповідача примірника оспорюваного договору емфітевзису, в договорі та акті прийомки-передачі земельної ділянки стоять не його підписи, тобто зазначені документи підписувалися іншою особою. Тобто, позивач зазначає, що невідома особа, не маючи прав на вчинення правочину від імені власника земельної ділянки позивача по справі, уклала з відповідачем від імені власника даний договір та акт прийомки-передачі земельної ділянки від 23.02.2015 року та підписала його від імені позивача по справі та отримала за це кошти.

Розглянувши заяву про забезпечення позову та дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначені ст. 150 ЦПК України згідно п.п. 1, 2 ч. 1 якої передбачено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Частиною 3 статті 150 ЦПК України визначено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має право з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Відповідно до ст.ст. 149, 150 ЦПК України та роз`яснень Верховного Суду України, викладених в п. 1 постанови Пленуму від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», єдиною підставою для забезпечення позову є мотивована заява будь-кого з осіб, які беруть участь у справі.

Тобто, утруднення або унеможливлення виконання саме судового рішення у справі про визнання договору №б/н встановлення емфітевзису від 23.02.2015 року недійсним та скасування державної реєстрації речового права за № 9294812 може бути підставою для забезпечення позову.

Однак, в порушення вищезазначених вимог процесуального закону, подаючи заяву про забезпечення позову позивач не обґрунтував причини застосування заходів забезпечення позову, не вказав які саме обставини, свідчать про те, що невжиття зазначених заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Також, суд зазначає, що інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №162074864 від 03.04.2019 року та існування між сторонами спору не є беззаперечною підставою для забезпечення позову та умовою для вжиття заходів забезпечення позову, так як позивачем не доведено, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову по даній цивільній справі про визнання недійсним договору.

Таким чином заява позивача про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Питання розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з тим, що заява позивача про забезпечення позову задоволенню не підлягає, понесені судові витрати в сумі 384,20 грн залишаються за позивачем.

Керуючись ст.ст. 149-153, 260 ЦПК України суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2 чи його довіреним особам вчиняти всі значимі юридичні певні дії із земельною ділянкою, кадастровий номер: НОМЕР_3 .

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Чутівський районний суд Полтавської області шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя О. І. Михайлюк