Тростянецький районний суд
справа № 147/555/18
номер провадження № 2/147/120/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2019 року Тростянецький районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Дудікова А.В.,

при секретарі Подолян Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження, у приміщенні Тростянецького районного суду Вінницької області цивільну справу № 147/555/18 за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

У травні 2018 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Свої позовні вимоги обґрунтовувало тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 12.04.2010 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 13300,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

У зв`язку з тим, що відповідач належним чином не виконувала умови кредитного договору, станом на 12.04.2018р. виникла заборгованість у розмірі 74256,44 грн., яка складається з наступного: 9455,78 грн. заборгованість за кредитом; 6678,82 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 54109,63 грн. - заборгованість за пенею; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 3512,21 грн. - штраф (процентна складова).

У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором позивач просив стягнути з відповідача вказану заборгованість за кредитним договором та судові витрати.

Ухвалою суду від 12.02.2019 р. дану цивільну справу прийнято до свого провадження суддею Дудіковим А.В. та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

13.06.2018 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що наданий позивачем розрахунок є неправомірним. За одне і те ж саме зобов`язаня банк накладає подвійну відповідальність одного виду, що не узгоджується з вимогами ст. 549 ЦК України. Розмір нарахованої пені більше ніж у 5 разів перевищує суму кредитної заборгованості, що є недопустимим та суперечить нормам чинного законодавства, тому в задоволені вимог про стягнення пені, як різновиду неустойки, вважає, що слід відмовити. Також просила застосувати строк позовної давності до заборгованості за пенею, оскільки банк звернувся з позовом до суду в травні 2018 р., то і пеня зі штрафом мають бути розраховані, починаючи з травня 2017 р., а не раніше. Окрім того зазначила, що у справі відсутні належні докази, які б підтвердили, що саме ці Умови, на які посилається позивач, є складовою частиною укладеного між сторонами договору. З розрахунку заборгованості видно, що процентна ставка за кредитним договором від 12.04.2010 р. змінена банком в односторонньому порядку, що є незаконним, тому розмір заборгованості за процентами повинна визначатися з відсоткової ставки, яка була визначена при підписанні Заяви. Позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» просила задовольнити частково.

27.06.2018 р. від представника позивача надійшла відповідь на відзив, обгрунтована тим, що відповідачем 12.04.2010 року було підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. У даній заяві зазначено, що підписавши заяву, ОСОБА_1 ознайомилася та згодна з Умовами та правилами банківських послуг, в тому числі з умовами та правилами обслуговування по платіжним картках, розташовані на сайті банку. Підписавши заяву, банк та клієнт приєднуються і зобов`язуються виконувати умови, викладені в Умовах та правилах надання банківських послуг, тарифах банку. На підставі зазначеної заяви відповідачу було відкрито картковий рахунок № НОМЕР_1 та видано пластикову картку. Строк дії перевипущеної картки до 08.2017 р. Тобто, сторонами при укладанні договору були обговорені усі істотні умови. Разом з тим, з розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач частково сплачувала заборгованість за договором. Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку відповідача. Розрахунок заборгованості відповідачем не спростовано, судово-економічні експертизи по справі не призначалися. Щодо одночасного застосування пені та штрафів зазначив, що пеня та штраф не є окремими видами відповідальності, а є різновидом штрафних санкцій та у межах одного виду відповідальності можуть застосовуватися різний набір санкцій що не суперечить ст. 61 Конституції України. Під час укладання кредитного договору діяла процентна ставка по кредиту в розмірі 2,3% на місяць або 27,6% на рік. Далі процентна ставка була змінена, що підтверджується наказами банку та узгоджується з Умовами та правилами надання банківських послуг. Повідомлення про підвищення процентної ставки відповідачу було направлено 01.09.2014 р. та 01.04.2015 р. та на сьогоднішній день, заяв про розірвання кредитного договору від відповідача не надходило (а.с.48-66).

04.07.2019 р. від ОСОБА_1 надійшло заперечення в якому зазначила, що вимоги позивача визнає частково у розмірі 9455,78 грн., а саме тіло кредиту. Вважає, що відсотки нараховані позивачем у розмірі 6678,82 грн. задоволенню не підлягають, оскільки банк змінював розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку. Жодного доказу про вручення ОСОБА_1 банком під розписку повідомлення про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку позивачем не було надано суду, а тому дії банку є неправомірними та суперечать вимогам закону. Окрім того вказала, що розмір пені є неспівмірним із розміром основної суми заборгованості по кредиту, тому стягнення пені в такому розмірі є неправомірним та такими, що порушують її права споживача та ставлять у край вразливе становище. Просила задовольнити вимоги позивача частково у розмірі 9455,78 грн.

У судове засідання представник позивача не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. У позовній заяві представник позивача зазначив, що в разі неявки в судове засідання відповідача, Банк не заперечує проти розгляду справи за відсутності їх представника.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності представника позивача відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України, враховуючи, що останній скористався своїми процесуальними правами.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, у своєму запереченні на позовну заяву просила розглянути справу без її участі.

Згідно ч.8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У відповідності до ч.2 ст.639ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

При оформленні кредиту заяву на отримання кредиту, підписується повнолітньою, дієздатною особою (здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідність у разі їх невиконання ч. 2 п. 1 ст. 30 ЦК України), яким підтверджується, що позичальник ознайомлений з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку).

Укладання договору здійснюється за принципом укладання між банком і клієнтом договору приєднання. Підписанням заяви позичальник приєднується до запропонованих банком Умов та Тарифів.

Згідно з ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Отже, заява про приєднання до Умов та Правил з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, що розташована на офіційному сайті банку (www.privatbank.ua) складають Договір про надання банківських послуг.

Банком надані докази, які підтверджують факт укладання кредитного договору та наявність не виконаних кредитних зобов`язань:

-Заява-анкета;

-Розрахунок заборгованості;

-Копія паспорту відповідача, за яким був оформлений кредитний договір;

-Виписка по рахунку.

З матеріалів справи вбачається, що 12.04.2010р. між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 був укладений договір шляхом підписання анкети-заяви про приєднання (частина перша статті 634 ЦК України), де вказано, що заява разом з пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між сторонами Договір про надання банківських послуг (а.с.7).

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 укладаючи договір письмово була ознайомлена з умовами кредитування, тарифами та правилами користування платіжною карткою, що підтверджується її особистим підписом ( а.с.7 зворот).

Згідно умов договору ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 27,6 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

ОСОБА_1 отримала картку № НОМЕР_2 , в подальшому дана картка перевипускалась, та відповідач отримала нову картку № НОМЕР_1 зі строком дії до останнього дня 08.2017 року, що підтверджується довідкою від 25.06.2018 р. (а.с.98).

Кредитна картка є поновлювальною кредитною лінією, тобто це кредит, що надається банком клієнту в межах встановленого ліміту заборгованості, який використовується повністю або частинами і поновлюється в міру погашення раніше виданого кредиту. Клієнт, використавши та погасивши заборгованість за кредитною лінією, може знову користуватися нею у межах строку дії картки.

Надана банком виписка по рахунку підтверджує, що ОСОБА_1 користувалася кредитними коштами, розраховуючись ними за товари та послуги, та частково погашала заборгованість (а.с.67-73).

Як вбачається із Розрахунку заборгованості, відповідач ОСОБА_1 належним чином не виконувала умови кредитного договору, а тому станом на 12.04.2018р. виникла заборгованість у розмірі 74256,44 грн., яка складається з наступного: 9455,78 грн. заборгованість за кредитом; 6678,82 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 54109,63 грн. - заборгованість за пенею; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 3512,21 грн. - штраф (процентна складова).

Разом з тим, суд не у повній мірі погоджується з наданим позивачем розрахунком заборгованості по процентам та зазначає наступне.

Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Судом встановлено, що позивач змінив відсоткову ставку за кредитом в сторону збільшення.

З розрахунку заборгованості вбачається, що під час укладення кредитного договору діяла процента ставка по кредиту в розмірі 27,6 % на рік, з 01.09.2014 року збільшена до 32,4 % річних, а з 01.04.2015 р. до 42,00 %.

Відповідно до частини першої статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Згідно ч. 3 ст. 1056-1 ЦК України фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Частиною четвертою зазначеної статті передбачено, що в разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка.

Боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку.

Зазначена правова позиція викладена Верховним Судом України у постановах від 11 жовтня 2017 року у справі №6-1374цс17, від 30 листопада 2016 року у справі №6-82цс16, від 22 березня 2017 року у справі № 6-2320цс16 та Верховним Судом у постанові від 28 березня 2018 року у справі №389/3409/16-ц (провадження №61-1036св17).

Банк порушив зазначені вимоги закону та умови договору. Доказів про повідомлення відповідача про збільшення розміру процентної ставки та його письмову згоду на таке збільшення в односторонньому порядку, позивачем не надано, тому суд виходить з розміру відсоткової ставки, яка вказана у витягу з Тарифів, тому змінена процентна ставка не підлягає до застосування.

Наданий позивачем розрахунок в частині розміру відсотків за користування кредитом, розрахованих за збільшеною в односторонньому порядку відсотковою ставкою, суперечить вимогам ЦК України та не може бути прийнятий судом як належний, допустимий та достовірний доказ розміру заборгованості відповідача за відсотками за користування кредитом.

Як вбачається з розрахунку заборгованості (а.с.6), останні витрати кредитних коштів ОСОБА_1 здійснювала 30.03.2016 р. у сумі 1154 грн. Останнє погашення заборгованості було здійснено 24.03.2016 р. у розмірі 3100 грн.

Станом на 31.03.2016 р. складова заборгованості за наданим кредитом становила 11970,82 грн.

Враховуючи, що з 01.09.2014 р. відсоткова ставка ПАТ КБ «Приватбанк» неправомірно збільшилася в односторонньому порядку, суд вважає, що заборгованість за процентами з 31.03.2016 р. повинна розраховуватися з відсоткової ставки, яка діяла на момент укладення договору.

У період з 31.03.2016 року та до 12.04.2018 року (742 дні) процентна ставка за Кредитним договором повинна становити 2,3 % на місяць (27,6 % на рік). З розрахунку 360 днів у році, що передбачено у Кредитному договорі, денна процентна ставка становить 0,0767 %.

Заборгованість за процентами за вищевказаний період є добутком 11970,82 грн. (складова заборгованості за наданим кредитом станом на 31.03.2016 р.) * 742 дні * 0,0767 % та дорівнює 6812,76 грн.

Вирішуючи питання щодо нарахованих банком за порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором пені в загальному розмірі 54109,63 грн., штрафу в загальному розмірі 4012,21 грн. (фіксована частина 500 грн. 00 коп., процентна складова 3512,21 грн.), суд виходить з наступного.

Так, цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч.2 даної статті). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст. 549 ЦК України).

За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Згідно п.2.1.1.7.6, п. 2.1.1.12.6.1 Умов та Правил надання банківських послуг за порушення зобов`язань по поверненню кредитних коштів, нараховується пеня, а також штрафи у розмірах визначених даними Умовами.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Оскільки угодою сторін передбачено застосування двох видів пені та штрафу за одне й те саме порушення зобов`язань за договором, їх одночасне стягнення є неприпустимим.

Не може бути задоволена також позовна вимога в частині стягнення штрафу (фіксована складова), оскільки фіксована частина штрафу в розмірі 500 грн. (пункт 2.1.1.7.6. Умов) не відповідає суті і змісту частини другої статті 549 ЦК України, за яким штраф визначено як неустойку, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного, або неналежно виконаного зобов`язання.

Разом з тим, підлягає задоволенню вимога про стягнення штрафу (процентна складова) у розмірі 5 % від суми заборгованості, як обумовлено сторонами у договорі, що становить 939,18 грн. ( 11970,82 грн+6812,76/100 % х 5 % = 939,18 грн.).

З огляду на вищевикладене, відсутні підстави для вирішення питання щодо застосування позовної давності відносно вимог про стягнення пені.

Аналізуючи перелічені вище докази в їх сукупності, встановивши обставини неналежного виконання ОСОБА_1 кредитно-договірних зобов`язань, суд вважає за необхідне позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в загальному розмірі 19722,76 грн. (з розрахунку: 11970,82 грн. + 6812,76 грн. +939,18 грн.)

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, розмір понесених позивачем судових витрат пов`язаних з розглядом справи, керуючись ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору (а.с.1) в розмірі 467,99 грн. (19722,76 грн. розмір задоволених вимог х 100 / 74256,44 грн. розмір заявлених позовних вимог = 26,5604% задоволених вимог; 1 762 грн. х 26,5604/ 100= 467,99 грн. розмір судового збору, що підлягає стягненню пропорційно розміру задоволених вимог).

Керуючись ст.ст. 259, 263-265,268,272,279 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТ БАНК» заборгованість в розмірі 19722 (дев`ятнадцять тисяч сімсот двадцять дві) гривні 76 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТ БАНК» судовий збір у розмірі 467 ( чотириста шістдесят сім) гривень 99 копійок.

У задоволені решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи до або через відповідні суди, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТ БАНК», , рахунок № НОМЕР_3 (для погашення заборгованості та судових витрат), МФО 305299, місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д.

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя: