РІШЕННЯ

Іменем України

08 липня 2019 року с.м.т.Шевченкове

Шевченківський районний суд Харківської області

у складі: головуючого судді Тордія Е.Н. секретар судових засідань Сергієнко В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні с.м.т. Шевченкове Харківської області цивільну справу №637/155/19 (2/637/95/19) за позовною заявою: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Семенівської сільської ради Шевченківського району Харківської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

участь у справі приймала: позивач ОСОБА_1

ВСТАНОВИВ :

Короткий зміст та фактичні обставини.

Позивачі 05 лютого 2019 року звернулися до Шевченківського районного суду Харківської області з позовною заявою про визнання права власності в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 уточнені позовні вимоги просила задовольнити. В обгрунтування позовних вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_2 році помер її чоловік ОСОБА_4 , який є батьком її дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_5 Ними в строки, передбачені ст.1270 Цивільного кодексу України була прийнята спадщина після смерті ОСОБА_4 та отримані відповідні свідоцтва. Проте, неоформленим залишилося спадкове майно у вигляді 100% частки розміром 0.00 грн. у статутному капіталі Селянського (фермерського) господарства «МАЯК», головою та єдиним членом якого був спадкодавець ОСОБА_4 Така ситуація виникла через те , що в 2004 році вона була прийнята до членів господарства , але її членство не було офіційно зафіксовано , з`ясувалось це після відкриття спадщини.

Після смерті ОСОБА_4 ними було проведено загальні збори щодо вступу у члени фермерського господарства та розроблено нову редакцію статуту господарства з урахуванням змін. Звернувшись до державного реєстратора Шевченківської районної державної адміністрації Харківської області з необхідним пакетом документів для проведення державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи, вони отримали відмову у проведенні державної реєстрації змін, оскільки за життя голови господарства вони не були зареєстровані як члени господарства, а тому не можливо внести зміни до його установчих документів.

Звернувшись до Шевченківської державної нотаріальної контори Харківської області щодо видачі свідоцтва про право на спадщину на частки у статутному капіталі Селянського (фермерського) господарства «МАЯК» після смерті ОСОБА_4 , також отримали відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки спадкування фермерського господарства не врегульовано законодавством та не визначено статутом фермерського господарства.

На даний час селянське (фермерське) господарство є діючим, зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців але вони як спадкоємці не мають змоги розпорядитися своїми права.

Тому, вимушені звернутися до суду за визнання свого права та просить визнати за нею та дітьми ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право влсності по 1/3 частині, в статутному капіталі ( статутному фонді) цілісного майнового комплексу Селянського (фермерського) господарства «МАЯК», код ЄДРПОУ 2261720, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 Семенівка по АДРЕСА_2 Садовій, 5 Шевченківського району Харківської області, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, просили позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В судове засідання представник відповідача Семенівської сільської ради Шевченківського району Харківської області не з`явився, надав до суду письмову заяву з клопотанням про розгляд справи у своєї відсутності та проти задоволення позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності по 1/3 частині, в статутному капіталі ( статутному фонді) цілісного майнового комплексу Селянського (фермерського) господарства «МАЯК», що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 Шевченківського району Харківської області, не заперечує.

Суд заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1 , перевіривши матеріали справи, вважає що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Кожна особа згідно ч.1 ст.15 Цивільного кодексу України має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Мотивувальна частина та застосовані правові норми.

З свідоцтва про укладення шлюбу (серія НОМЕР_1 виданого Семенівською сільською радою Шевченківського району Харківської області) вбачається, що 22 серпня 1987 року позивач зареєструвала шлюб з ОСОБА_4 та набула прізвища ОСОБА_1 .

Від даного шлюбу народилися діти: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження ( серія НОМЕР_2 видане Семенівською сільською радою Шевченківського району Харківської області від 15 грудня 1988 року) та донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , свідоцтво про народження (серія НОМЕР_3 видане Семенівською сільською радою Шевченківскього району Харківської області від 5 січня 1993 року) де їх батьками відповідно вказані: ОСОБА_4 , ОСОБА_1 .

Відповідно до свідоцтва про шлюб (серія НОМЕР_4 виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Чугуєву Чугуївському та Печенізькому районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області) 08 вересня 2018 року, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєструвала шлюб з ОСОБА_7 та набула прізвища ОСОБА_8

Свідоцтвом про смерть (серія НОМЕР_5 , виданого Семенівською сільською радою Шевченківського району Харківської області від 25 червня 2004 року) засвідчено той факт, що ІНФОРМАЦІЯ_1 трагічно помер чоловік та батько позивачів, ОСОБА_4 , яки постійно мешкав в с.Семенівка Шевченківського району Харківської області.

Після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 позивачі за справою прийняли спадщину та отримали свідоцтво про право на спадщину за законом від 1 березня 2015 року.

За життя ОСОБА_4 зареєстрував та був керівником фермерського господарства, від 11 березня 1994 року за № 1 000 414 , що підтверджується витягом з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців ( серія ААБ № 295493 ).

Матеріали справи містять Статут Селянського (фермерського) господарства «МАЯК»

(далі по тексту Статут) , який зареєстрований 26 лютого 2003 року за № 0020120 РДА Шевченківського району Харківської області .

Відповідно до заяви ОСОБА_1 від 2 травня 2004 року, Протоколом № 1 та Наказом № 1 від 4 травня 2004 року фермерського господарства «МАЯК» позивач за справою ОСОБА_1 була зарахована та прийнята в члени даного фермерського господарства (а.с.24-27).

Відомостей щодо реєстрації вступу ОСОБА_1 до членів фермерського господарства «МАЯК» відсутні.

Після смерті ОСОБА_4 , неоформленим залишилося спадкове майно у вигляді 100% частки розміром 0.00 грн. у статутному капіталі селянського (фермерського) господарства «МАЯК», головою та членом якого був спадкодавець ОСОБА_4 , що підтверджується довідкою №1716 про включення до Єдиного Державного реєстру підприємств та організацій України від 27 лютого 2003 року, яке на теперішній час є діючим та зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Після смерті спадкодавця були проведені збори щодо вступу у члени фермерського господарства та розроблена нову редакцію статуту господарства з урахуванням змін (а.с 28 - 56).

Відповідно до листа Шевченківської державної нотаріальної контори Харківської області №251/02-17 від 05 червня 2019 року вбачається, що позивачам відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину на цілісний майновий комплекс селянського (фермерського) господарства «МАЯК» після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 та для вирішення даного питання рекомендовано звернутися до суду.

За правилами ч.1 ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів .

Відносини, пов`язані із створенням, діяльністю та припиненням діяльності фермерських господарств, регулюються Конституцією України, Земельним кодексом

України, Господарським кодексом України, Законом України «Про фермерське господарство» та іншими нормативно-правовими актами України.

Закон України «Про фермерське господарство» від 19 червня 2003 року, в редакції, яка діяла на час смерті спадкодавця, визначає правові, економічні та соціальні засади створення та діяльності фермерських господарств і дає визначення цьому виду господарської діяльності, як формі підприємницької діяльності громадян із створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону.

Засновниками фермерського господарства може бути один або кілька громадян України, які є родичами або членами сім`ї.

Вимог до змісту установчих документів Закон України «Про фермерське господарство» не містить.

Нормами ст.1 зазначеного закону визначено, що фермерське господарство - є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону.

У відповідності до ст.19 Закону України «Про фермерське господарство» до складу майна фермерського господарства (складеного капіталу) можуть входити: будівлі, споруди, облаштування, матеріальні цінності, цінні папери, продукція, вироблена господарством в результаті господарської діяльності, одержані доходи, інше майно, набуте на підставах, що не заборонені законом, право користування землею, водою та іншими природними ресурсами, будівлями, спорудами, обладнанням, а також інші майнові права (в тому числі на інтелектуальну власність), грошові кошти, які передаються членами фермерського господарства до його складеного капіталу.

П. 4 ст.35 Закону України «Про фермерське господарство» , п. 10 Статуту передбачено, що діяльність фермерського господарства припиняється, зокрема, у разі якщо не залишається жодного члена фермерського господарства або спадкоємця, який бажає продовжити діяльність господарства.

П. 10.5 Статуту зазначено ,що всі інші питання,що не врегульовані цим статутом вирішуються відповідно до чинного законодавства України.

Відповідно до статей 1216, 1217 Цивільного кодексут України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) та спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України, входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 Цивільногол кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

За ч.1 ст.1267 Цивільного кодексу України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Частиною 5 ст.1268 Цивільного кодексу України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст. 22 Закону України «Про фермерське господарство», фермерське господарство як цілісний майновий комплекс включає майно, передане до складеного капіталу, не розподілений прибуток, майнові таінші зобов`язання.

Згідно ч. 1 ст. 23 Закону України «Про фермерське господарство», успадкування фермерського господарства (цілісного майнового комплексу або його частини) здійснюється відповідно до закону.

Статтею 83 Цивільного кодексу України встановлено, що юридичні особи можуть створюватися у формі товариств, установ та в інших формах, установлених законом.

Стаття 23 Закону України «Про фермерське господарство» у питаннях спадкування майна фермерського господарства (цілісного майнового комплексу) має відсильну норму.

Частина 2 ст. 22 зазначеного вище Закону зазначає про можливість відчуження фермерського господарства як цілісного майнового комплексу відповідно до закону.

Відповідних норм, на які у згаданих питаннях посилається Закон України «Про фермерське господарство», чинне законодавство України не містить.

Для вирішення питання спадкування майнових прав необхідно керуватися нормою ст. 8 Цивільного кодексу України за якою , якщо цивільні відносини не врегульовані цим кодексом, іншими актами законодавства ао договором , вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу , інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні правовідносини.

Станом на час виникнення спірних правовідносин, питання спадкування частки майнових прав в статутному капіталі юридичної особи були врегульовані: статтею 147 Цивільного кодексу України, де йшлось про перехід частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю, та статтею 55 Закону України «Про господарські товариства», яка встановлювала переважне право спадкоємців на вступ до товариства з обмеженою відповідальністю.

Так, відповідно до частини п`ятої статті 147 Цивільного кодексу України частка у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю переходить до спадкоємця фізичної особи або правонаступника юридичної особи - учасника товариства, якщо статутом товариства не передбачено, що такий перехід допускається лише за згодою інших учасників товариства.

Згідно зі статтею 55 Закону України «Про господарські товариства» при реорганізації юридичної особи, учасника товариства, або у зв`язку із смертю громадянина, учасника товариства, правонаступники (спадкоємці) мають переважне право вступу до цього товариства. При відмові правонаступника (спадкоємця) від вступу до товариства з обмеженою відповідальністю або відмові товариства у прийнятті до нього правонаступника (спадкоємця) йому видається у грошовій або натуральній формі частка у майні, яка належала реорганізованій або ліквідованій юридичній особі (спадкодавцю), вартість якої визначається на день реорганізації або ліквідації (смерті) учасника.

З набранням чинності Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» вищезазначені норми права втратили свою законну силу.

Станом на день подання позову питання спадкування визначені статтею 23 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю"», де зазначено, що у разі смерті або припинення учасника товариства його частка переходить до його спадкоємця чи правонаступника без згоди учасників товариства.

Згідно з правовою позицією Пленуму Верховного Суду України, викладеною у пункті 9 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», спадкується не право на участь, а право на частку в статутному (складеному) капіталі.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожана особа має право на судовий захист. Оцінивши надані докази та на підставі аналізу вказаних норм, враховуючи, що Селянське (фермерське) господарство «МАЯК», яке до цього часу значиться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, продовжує існувати також враховуючи, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 є спадкоємцями за законом, визнання заними права власності по 1/3 частки у статутному капіталі селянського (фермерського) господарства «МАЯК», яка складає 0,00 грн. не порушує нічиїх інтересів, суд вважає що позовні вимоги позивачів є доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 133, 223, 247, 258, 259, 268, 293, 315 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 191, 1216, 1218, 1261, 1267, 1268 Цивільного кодексу України, ст. 55 Конституції України, ст.22, 23 Закону України «Про фермерське господарство», Постанови пленуму Верховного Суду України, викладеною у пункті 9 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Семенівської сільської ради Шевченківського району Харківської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину, в статутному капіталі ( статутному фонді) цілісного майнового комплексу Селянського (фермерського) господарства «МАЯК», код ЄДРПОУ 2261720, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 Садовій, 5 Шевченківського району Харківської області, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частину, в статутному капіталі ( статутному фонді) цілісного майнового комплексу Селянського (фермерського) господарства «МАЯК», код ЄДРПОУ 2261720, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 по вул.Садовій, 5 Шевченківського району Харківської області, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/3 частину, в статутному капіталі ( статутному фонді) цілісного майнового комплексу Селянського (фермерського) господарства «МАЯК», код ЄДРПОУ 2261720, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 вул АДРЕСА_4 Садовій, 5 Шевченківського району Харківської області, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи,зазначений строк обчислюється з часу виготовлення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження.

СУДДЯ