П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

1 липня 2019 року м. Київ

Справа № 759/12501/17

Провадження: № 22-ц/824/2217/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т.О.,

суддів Гаращенка Д.Р., Пікуль А.А.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 9 жовтня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Ул`яновської О.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації, про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини,

в с т а н о в и в:

В серпні2017 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації, про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 15.09.2009 з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки від усіх видів доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 17.10.2008 і до повноліття дитини. Проте, відповідач належним чином рішення суду не виконує, аліменти на утримання дитини не сплачує в результаті чого, станом на 01.06.2017, розмір заборгованості, розрахований державним виконавцем, становить 95203,89грн. За період з жовтня 2008 р. по липень 2017 р. сума неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів складає 91 979,16 грн. З урахуванням викладеного просила стягнути з ОСОБА_2 вказану суму пені.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 9 жовтня 2018 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини за період з серпня 2015 р. по травень 2017 р. включно у розмірі 14601 ,61 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 146,01 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права при його ухваленні, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовити. На думку ОСОБА_2 , суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для стягнення пені по аліментам, оскільки за заявлений період у нього відсутня заборгованість по аліментам. Ухвалюючи рішення, суд виходив із довідки-розрахунку заборгованості по аліментам від 07 червня 2017 року, яка була надана ОСОБА_4 . Разом з тим, суд не надав належної оцінки наданим ним квитанціям про сплату аліментів. Зазначає, що 07 листопада 2018 року державним виконавцем йому було видано довідку-розрахунок заборгованості по сплаті аліментів за період з 17 жовтня 2008 року по 07 листопада 2018 року, з якої убачається, що заборгованість по аліментам за спірний період відсутня, а загальна заборгованість за наступний період складає 754,33 грн. Більш того, у виданій йому довідці-розрахунку вказано, що попередні довідки-розрахунки заборгованості по сплаті аліментів слід вважати недійсними.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 16 листопада 2018 року відкритоапеляційнепровадження у справі.

За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України та ч. 2 ст. 369 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, по 03.02.2009 року ОСОБА_4 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 24).

Від шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 23).

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 15.05.2009 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 17.10.2008 у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття (а.с. 22).

На підставі вказаного рішення суду 01.09.2009 Святошинським районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 2-507, на підставі якого винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (а.с. 26, 28).

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 05 квітня 2013 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 пеню за прострочення сплати аліментів за період з жовтня 2008 року по червень 2012 року.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 26 травня 2015 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 пеню за прострочення сплати аліментів за період з липня 2012 року по серпень 2014 року.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 27.04.2016 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини за період з вересня 2014 по липень 2015 у розмірі 3292 грн. 93 коп.

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам від 11.11.2015, 07.06.2017, заборгованість боржника станом на 01.11.2015 складає 52300 грн. 89 коп., станом на 01.06.2017 загальна заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів становить 952503 грн.89 коп. (а.с. 6, 25).

Суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_2 та стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини за період з серпня 2015р. по травень 2017 р. включно у розмірі 14601,61 грн.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_2 не доведено сплату ним аліментів згідно рішення Святошинського районного суду м. Києва від 15.05.2009. Враховуючи, що пеня за прострочення плати по аліментам за період по липень 2015 року вже була стягнута судом, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 підлягає стягненню пеня за прострочення сплати аліментів, виходячи із заборгованості, яка утворилася з серпня 2015 року по травень 2017 року. При цьому, суд розраховував заборгованість по аліментам за вказаний період, виходячи із довідки-розрахунку заборгованості від 07 червня 2017 року, яка була надана ОСОБА_4 .

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції та вважає, що судом неправильно було застосовано норми матеріального та процесуального права.

Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості.

Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом.

Згідно з частиною першою статті 196 СК України до внесення змін згідно із Законом № 2037-VIIIвід 17.05.2017, було визначено, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Частиною 1 вказаної норми з урахуванням змін, внесених згідно з Законом № 2037-VIII від 17.05.2017, визначено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Як вбачається з матеріалів справи, заборгованість по аліментам за період з серпня 2015 року по травень 2017 року була розрахована державним виконавцем Подільського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві, виходячи із середньої заробітної плати по м. Києву (а. с. 25).

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що боржник ОСОБА_2 у вказаний період був працевлаштований. Заперечуючи проти позову, відповідач надавав суду довідки про доходи з місця роботи.

Таким чином, виходячи з положень ч.ч. 1-2 ст. 195 СК України, розмір заборгованості по аліментам, за період, з якого виходив суд, мав бути розрахований, виходячи із фактичного заробітку (доходу), який одержав відповідач, а не з середньої заробітної плати по м. Києву. Відповідно, суд безпідставно поклав в основу рішення довідку-розрахунок заборгованості по аліментах від 07 червня 2017 року.

Також, суд першої інстанції не перевірив належним чином доводів відповідача щодо відсутності заборгованості по сплаті аліментів за період з серпня 2015 року по травень 2017 року. Допущені порушення підлягають усуненню апеляційним судом.

При цьому, вирішуючи питання про наявність заборгованості по аліментам, колегія суддів враховує довідку-розрахунок заборгованості по сплаті аліментів за період з 17 жовтня 2008 року по 07 листопада 2018 року, видану державним виконавцем Подільського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві №48767865/4 від 07 листопада 2018 року, що була надана ОСОБА_2 до апеляційної скарги.

Згідно вказаної довідки заборгованість ОСОБА_2 по аліментам за рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 15.05.2009 за спірний період відсутня, а загальна заборгованість за наступний період складає 754,33 грн. Крім того, у вказаній довідці-розрахунку вказано, що попередні довідки-розрахунки заборгованості по сплаті аліментів слід вважати недійсними.

При цьому, колегія суддів враховує, що ОСОБА_4 отримала копію апеляційної скарги відповідача з додатками, не надала доказів на спростування вказаної довідки-розрахунку, не скористалася правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

Статтею 12 ЦПК України закріплено принцип змагальності цивільного процесу. Згідно вказаної норми кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи викладене, у суду відсутні визначені ст. 196 СК України підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_4 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів у зв`язку з недоведеністю.

Відповідно, рішення Святошинського районного суду міста Києва від 9 жовтня 2018 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в позові.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 порушив питання про відшкодування йому витрат на правничу допомогу.

Відповідно до ст. 133 ЦПК Україна, правнича допомога є складовою судових витрат.

Частинами 2-4 ст. 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

В обґрунтування заявлених вимог про відшкодування витрат на правничу допомогу ОСОБА_2 надав копію договору про надання правничої допомоги з адвокатом Кузнецовим С.М., копію ордера та свідоцтва про право адвоката на зайняття адвокатською діяльністю.

Разом з тим, в порушення вимог вказаної норми відповідач не навів розрахунку витрат та детального опису виконаних адвокатом робіт.

Відтак, підстави для відшкодування відповідачу витрат на правничу допомогу відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 9 жовтня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Відмовити в позові ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації, про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Т.О. Невідома

Судді Д.Р. Гаращенко

А.А. Пікуль