МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №370/428/19

"11" липня 2019 р. Макарівський районний суд Київської області

у складі: судді Мазки Н.Б.

із секретарем Ребенок Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Макарів Київської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до Державної казначейської служби та Ірпінського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області про відшкодування моральної шкоди завданої бездіяльністю слідчого,

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної казначейської служби та Ірпінського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області про відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю слідчого, посилаючись на те, що 21.11.2015 року ним подана заява про кримінальне правопорушення про вчинення ОСОБА_2 кримінального правопорушення за ознаками ч.1 ст.382 КК України.

При цьому 05.03.2018 року ОСОБА_1 подав клопотання щодо надання витягу з кримінального провадження по згаданій справі.

Від посадових осіб Ірпінського ВП ГУНП в Київській області дізнався про те, що відомості про кримінальне правопорушення, яке зазначено в його заяві не були внесені до ЄРДР. Тому позивач був змушений звертатися до суду за захистом своїх прав із скаргою на бездіяльність слідчого.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 10.04.2018 року задоволена скарга ОСОБА_1 та встановлена протиправна бездіяльність слідчого Ірпінського ВП ГУНП в Київській області щодо невнесення до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення, зазначене у його заяві від 21.11.2015 року. Зобов`язано слідчого Ірпінського ВП ГУНП в Київській області внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення, зазначені в заяві ОСОБА_1 від 21.11.2015 року та розпочати досудове розслідування.

Позивач стверджує, що йому завдана моральна шкода, яка полягає у глибоких та довготривалих моральних стражданнях, пов`язаних з незахищеністю від свавілля, незаконного невнесення до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення, зазначене у його заяві від 21.11.2015 року, безумовною втратою у житті позивача щодо неможливості тривалий період життя вільно спілкуватися з своїм рідним сином через явно створені штучні перешкоди, тривалістю бездіяльності уповноважених осіб правоохоронних органів, зокрема, що він не міг реалізувати своє право на розгляд своєї заяви, поданої до Ірпінського відділу поліції ГУ НП в Київській області, й вимушений був витрачати свій час і свої кошти для поновлення свого права та розгляду своєї заяви в порядку, встановленому кримінально-процесуальним судочинством та із засад розумності, виваженості та справедливості оцінює розмір сатисфакції моральної шкоди у розмірі 5 000,00 гривень, що відповідає тяжкості моральних страждань.

Позивач просить: стягнути на свою користь моральну шкоду в розмірі 5 000.00 (п`ять тисяч) гривень за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України та вирішити судові витрати.

Позивач ОСОБА_1 надав заяву про розгляд справи у свою відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представники відповідачів Державної казначейської служби та Ірпінського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області відзив у встановлений строк не надали.

Судом встановлено, що відповідно свідоцтву про народження серії НОМЕР_1 , виданого повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Макарівського районного управління юстиції у Київській області, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , його батьками вказані: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.5).

До матеріалів справи додано копію пояснення ОСОБА_2 від 14.10.2013 року, відібрані ДІМ Макарівського РВ ГУМВС України в Київській області ОСОБА_4 , в яких нею зазначено про те, що вона розлучилась з ОСОБА_1 і на її вихованні знаходиться син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Колишній чоловік ОСОБА_1 постійно приходить до неї та вчиняє сварки. Згідно рішенню Макарівського районного суду від 01.07.2013 року ОСОБА_1 відмовлено у позову та графіку зустрічей з дитиною. Тому дитину йому вона давати не буде. Син ОСОБА_3 боїться батька ОСОБА_1 та не хоче йти з ним гуляти (а.с.6).

Згідно листу №В.118.3 від 04.04.2014 року, виданого Макарівською районною державною адміністрацією, ОСОБА_1 рекомендовано членами комісії з питань захисту прав дитини звернувши увагу на вік дитини, вирішити питання про встановлення графіку спілкування з дитиною, в судовому порядку (а.с.7-8).

Відповідно висновку про відсутність кримінального правопорушення від 28.11.2015 року, перевірку за матеріалами ЄО № від 21.11.2015 року за заявою ОСОБА_1 , закінчено у зв`язку з відсутністю ознак кримінального правопорушення (а.с.9-10)

Відповідно характеристики, виданої Ірпінською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів №18, ОСОБА_3 з 15.09.2014 року навчається в Ірпінській загальноосвітній школі І-ІІІ ст. №18. За 2 роки навчання виявив середній рівень знань з навчальних предметів. Навчається охоче, але не завжди відповідально ставиться до виконання завдань. Домашні завдання часто виконує неохайно і неякісно. Навчається на нижчому рівні своїх здібностей. На уроках пасивний. Має нахил до математики. Хлопчик завжди охайний, ввічливий, але емоційно вразливий і замкнутий. Дуже рідко висловлює власні ідеї. ОСОБА_3 проживає з мамою і сестричкою у бабусі. Мама забезпечує учня всім необхідним шкільним приладдям. Станом навчальної роботи цікавиться, але на батьківські збори не приходить, мотивуючи, що працює в м. Києві. Велику увагу вихованню і навчанню учня приділяє бабуся. Батько із сім?єю не проживає, але цікавиться навчанням сина. Часто відвідує ОСОБА_3 в школі. Привозив гостинці, але ОСОБА_3 додому їх не забирав. Мама приходила і роздавала у класі однокласникам. Батько цікавиться відвідуванням школи його сином. З батьком, бабусею, тіткою (по лінії тата) ОСОБА_3 охоче спілкувався на перервах в школі (а.с.11).

05.03.2018 року ОСОБА_1 звернувся до Ірпінського ВП ГУНП в Київській області із заявою, яка зареєстрована за вхідним номером В-355, згідно якої просив надати йому інформацію в порядку видачі йому витягу з кримінального провадження по його заяві від 21.11.2015 року (а.с.12).

Згідно ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 10.04.2018 року по справі №367/2098/18, зобов`язано слідчого (уповноважену особу) Ірпінського ВП ГУНП в Київській області у відповідності до вимог ч.1 ст.214 КПК України внести до ЄРДР відомості про викладені ОСОБА_1 у заяві про вчинення кримінального правопорушення від 21.11.2015 року. Зобов`язано слідчого Ірпінського ВП ГУНП в Київській області протягом 24 годин з моменту внесення таких відомостей видати ОСОБА_1 витяг з ЄРДР по заяві від 21.11.2015 року (а.с.13).

Відповідно до вимог ст.3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Згідно ст.19 Конституції України вказано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди.

Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком.

При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Отже, позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а й наявність самої моральної шкоди та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

Таким чином, враховуючи, що жодної з перелічених незаконних дій щодо позивача ОСОБА_1 вчинено не було, як вбачається з його позовної заяви та наданих ним документів, стаття 1176 ЦК України не підлягає застосуванню до виниклих спірних правовідносин.

За відсутності підстав для застосування ч.1 ст.1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 ЦК України).

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі ст.1174 ЦК України.

Відповідно до цієї норми обов`язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна.

За змістом ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.2 ст.89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На підставі ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.5,6 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Оскільки для наявності зобов`язання по відшкодуванню шкоди відповідно до статей 1176, 1167 ЦК України потрібна наявність незаконного рішення, дії чи бездіяльності органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, наявність шкоди, протиправність дій її завдавача та причинний зв`язок між його діями та шкодою підлягають доказуванню на загальних підставах та є обов`язком позивача (ст.12, 81 ЦПК України).

Тобто, позивач повинен надати докази як на підтвердження протиправних дій чи бездіяльності службової особи органу державної влади, так і докази спричинення йому моральної шкоди, а також наявності причинного зв`язку між діями, бездіяльністю заподіювача та спричиненою шкодою.

Оцінюючі здобуті докази, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не доведено протиправності дій працівників Ірпінського ВП ГУНП в Київській області, не доведено спричинення позивачу моральної шкоди та наявності причинно-наслідкового зв`язку між діями заподіювача та шкодою, на яку посилається позивач.

Також, суд вертає увагу на ту обставину, що позивачем не надано жодного доказу, який би підтверджував суму зазначеної ним у позовній заяві шкоди у сумі 5000.00 гривень.

Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач при зверненні до суду із зазначеним позовом звільнений від сплати судового збору у відповідності до положень Закону України «Про судовий збір», тому, з урахуванням відмови в позові, судові витрати слід віднести на рахунок держави.

Керуючись вимоги ст.76, 77, 81, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст.22, 23, 1174, 1176 ЦК України, суд

в и р і ш и в :

У задоволенні позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо воно не проголошувалося - з дати його складення, у порядку передбаченому підпунктом 15.5, пункту 15 частини 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03.10.2017 року.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст.273 ЦПК України.

Судове рішення складено 11.07.2019 року.

Суддя