Провадження №2/760/195/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2019 року Солом"янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого- судді- Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря- Гак Г.М.

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

представників відповідача - Шевчука В.І, Долговець Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного спеціалізованого підприємства »Чорнобильський спецкомбінат» про стягнення заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,суд

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом і просить стягнути з відповідача 8 469, 80 гр. недоотриманої заробітної плати за період з 01 березня 2011 року по 11 серпня 2015 року, 1 073, 00 гр. матеріальної допомоги на оздоровлення до відпусток за 2012 та 2015 роки, та 220 204, 49 гр. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Посилається в позові на те, що він працював в ДСП «Чорнобильський спецкомбінат» в період з 01 березня 2011 року на посаді інженера 1 категорії оперативно-технічної групи енергетично-виробничого комплексу, з 01 липня 2015 року по 11 серпня 2015 року на посаді інженера-диспетчера 1 категорії.

11 серпня 2015 року звільнений з займаної посади за станом здоров`я на підставі п. 2 ч. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку з медичними протипоказаннями для роботи в умовах іонізуючого випромінювання згідно зі ст. 12 Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіаційного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Територіальною державною інспекцією з питань праці у Київській області - органом, який здійснює нагляд за дотриманням законодавства про працю, було проведено перевірку та встановлено недотримання ДСК`Чорнобильський спецкомбінат» вимог п.4.1.4 Галузевої угоди, укладеної між Міністерством України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи і Профспілкою працівників атомної енергетики та промисловості України щодо дотримання мінімального розміру тарифної ставки (окладу) працівника 1-го розряду на рівні не менше 120% прожиткового мінімуму для працездатної особи, чим порушено вимоги ст.ст. 96, 97 КЗпП України, про що було складено Акт перевірки № 10-04-039/14 від 05 квітня 2012 року, за результатами якого винесено припис № 10-04-039/14-14 від 05 квітня 2012 року з вимогою усунути виявлені в Акті перевірки недоліки.

Відповідачем було ініційовано судові спори щодо визнання дій Територіальної державної інспекції з питань праці у Київській області неправомірними та скасування припису № 10-04-039/14-14 від 05 квітня 2012 року.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2012 року, ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2014 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 15 травня 2015 року в задоволенні позову відповідачу було відмовлено.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 1 жовтня 2012 року було встановлено, що його тарифна ставка з 01 березня 2011 року була невірно обрахована, що, в свою чергу, тягне за собою невірно виплачену заробітну плату, премії, відпускні, лікарняні, службові відрядження, святкові, доплата за роботу у нічній час, надбавка за особливу роботу тощо.

07 лютого 2018 року він звернувся до відповідача з заявою про неповний розрахунок при звільнені, в якій просив здійснити перерахунок посадового окладу, недоотриманих ним премій, відпускних, лікарняних, починаючи з 2011 року.

Листами від 13 березня 2018 року № 213-657, 28 березня 2018 року № 213-840, 23 квітня 2018 року № 213-1160, 02 травня 2018 року № 213-1251 йому було відмовлено в задоволенні заяви та не надано запитуваних документів, а саме розрахункового листка за березень 2015 року.

Зазначає, що недоотримана ним заробітна плата за період з 01 березня 2011 року по 11 серпня 2015 року складає 8 469, 80 гр.

Згідно графіку роботи персоналу енергетичного виробничого комплексу, служби головного механіка ДСП «Чорнобильський спецкомбінат» з 2015 року по 2018 рік, період затримки розрахунку при звільненні з 11 серпня 2015 року по 25 жовтня 208 рік складає 5 784, 2 робочих годин, тому сума середнього заробітку за час затримки розрахунку складає 220 204, 49 гр.

Відповідно до п. 5 додатку № 9 Колективного договору ДСП «Чорнобильський спецкомбінат», зареєстрованого Іванківською державною адміністрацією Київської області за № 603 від 07 червня 2012 року, «Положення про виплату матеріальної допомоги працівникам ДСП «Чорнобильський спецкомбінат», при наданні щорічної відпустки» працівнику виплачується одноразова матеріальна допомога на оздоровлення за рахунок фонду оплати праці всім працівникам підприємства, крім працівників ВВО-1 та ВВО-2 підприємства у розмірі посадового окладу (ЧТС), але не більше двох мінімальних заробітних платна початок року за умови, що основна безперервна частина відпустки становитиме не менше 20 календарних днів для працівників, які працюють в зоні відчуження, та не менше 14 календарних днів - за межами зони відчуження.

В серпні 2012 року ним було використано 27 календарних днів відпустки, але матеріальна допомога на оздоровлення була виплачена не в повному обсязі - в розмірі лише однієї мінімальної заробітної плати замість двох у листопаді 2012 року, що підтверджується розрахунковими листками за січень-грудень 2012 року.

Таким чином, недоотримана матеріальна допомога становить 1 073, 00 гр.

Враховуючи викладене, просить задовольнити позов.

Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали.

Представники відповідача в судовому засіданні проти позову заперечували.

Посилалися на те, що позивач до 28 лютого 2011 року працював в Державному підприємстві «Чорнобильсервіс».

У зв`язку з реорганізацією цього підприємства шляхом приєднання до новоствореного ДСП «Чорнобильський спецкомбінат», позивач з 01 березня 2011 року був зарахований до спискового складу даного підприємства із збереженням попередніх умов праці.

Новостворене підприємство ДСП`Чорнобильський спецкомбінат» перебувало у сфері дії галузевої угоди між МНС України та Атомпрофспілкою на 2009-2010 роки від 10 березня 2009 року № 2, положення якої випливали з Генеральної угоди на 2008-2009 роки від 15 квітня 2008 року.

Оскільки у всіх працівників підприємств, що припинили діяльність, дія трудового договору продовжувалась на новоствореному підприємстві, тобто в ДСП «Чорнобильський спецкомбінат», був розроблений тимчасовий штатний розпис, який був введений в дію наказом № 01 від 08 лютого 2011 року.

У тимчасовому штатному розписі були зазначені усі посади та розміри посадових окладів, тарифних ставок, годинно-тарифних ставок всіх працівників підприємств, що припинили діяльність, у тому числі і позивача.

Всі працівники підприємств, що припиняли діяльність, були зараховані до спискового складу новоствореного підприємства із збереженням попередніх умов праці згідно наказу від 01 березня 2011 року 38-ос.

В додатках до наказу були вказані прізвища, посади, розміри посадових окладів, тарифних ставок, годинно-тарифних ставок, у тому числі були дані і щодо позивача.

До часу зарахування працівників до спискового складу комбінату заробітну плату їм, в тому числі і позивачу, нараховували та виплачували у підприємствах, що припинили діяльність, виходячи з встановлених окладів, ставок годинно-тарифних ставок, а розміри зарплати визначалися Колективними договорами цих підприємств.

У березні 2011 року працівникам, які були зараховані до спискового складу ДСП «Чорнобильський спецкомбінат», заробітна плата виплачувалася, виходячи з положень наказу від 01 березня 2011 року № 8-ос про збереження попередніх умов праці, які були відображені у Колективних договорах підприємств, які припинили діяльність.

Колективні договори підприємств, які припинили діяльність, діяли до 15 березня 2011 року відповідно до спільного рішення ДСП «Чорнибильський спецкомбінат» та первинної профспілкової організації від 14 березня 2011 року.

Оскільки в новоствореному підприємстві не було Колективного договору, при нарахуванні заробітної плати працівникам з березня 2011 року по квітень 2012 року безпосередньо застосовувались: п. 2.8 Генеральної угоди на 2008-2009 роки від 15 квітня 2008 року; п. 2.2 Генеральної угоди на 2010-2012 роки від 09 листопада 2010 року; п.п. 4.1.1, 4.1.4, 4.2 Галузевої угоди на 2009-2010 роки від 10 березня 2009 року; додаток 5 Галузевої угоди на 2009-2010 роки від 10 березня 2009 року; додаток 22 Галузевої угоди на 2009-2010 роки.

Після прийняття Генеральної угоди від 09 листопада 2010 року на 2010-2012 роки не могли застосовуватися ті норми Галузевої угоди на 2009-2010 роки від 10 березня 2009 року № 12, які були похідними від Генеральної угоди на 2008-2009 роки, проте не передбачені у новій Генеральній угоді.

Генеральна угода на 2010-2012 роки від 09 листопада 2010 року зобов`язувала змінити механізм визначення розміру посадових окладів, що і було зроблено відносно працівників підприємств зони відчуження шляхом внесення змін 02 серпня 2011 року до Галузевої угоди на 2009-2010 роки від 10 березня 2009 року.

В результаті змін коефіцієнти міжрозрядних співвідношень для працівників зони відчуження були збільшені на 20 %.

Позивач обґрунтовує свій розрахунок про неправильність встановлення посадового окладу тим, що у разі його збільшення на 20% виникає різниця, яка є, на його думку, є недоотриманою ним заробітною платою.

Приведені позивачем обґрунтування є помилковим, оскільки відповідно до пункту 4.1.4. Галузевої угоди збільшується на 20% не встановлений посадовий оклад, а мінімальний розмір тарифної ставки (окладу) працівника1-го розряду, встановлений на рівні не менше ніж 120% прожиткового мінімуму для працездатної особи.

Таким чином позивач, збільшуючи на 20% встановлений йому посадовий оклад, діє по надуманому механізму, який суперечить механізму, вказаному в Галузевій угоді.

Припис Державного інспектора з питань праці від 05 квітня 2012 року ґрунтується на Акті перевірки від 05 квітня 2012 року.

Ні в приписі, ні в Акті перевірки не зазначено, що заробітна плата позивачу була встановлена невірно, що необхідно здійснити нарахування або перерахунок.

Згідно роз`яснення Державної служби України з питань праці в листі від 17 липня 2017 року № 7479/3/4.1-ДП-17 контроль за виконанням припису Територіальної держінспекції з питань праці у Київській області від 05 квітня 2012 року № 10-04-039/14-14 не здійснювався у зв`язку із прийняттям Галузевої угоди на 2012-2013 роки від 06 квітня 2012 року, укладеної між Державним агентством з управління зоною відчуження та Атомпрофспілкою, оскільки посадові оклади працівників ДСП «Чорнобильський спецкомбінат» залишилися на тому ж рівні, а умови оплати праці відповідали прийнятій Галузевій угоді.

Інспектором праці при проведенні перевірки 05 квітня 2012 року не було взято до уваги роз`яснення Державного агентства з управління зоною відчуження від 05 жовтня 2011 року № 03-2000/06, де зазначено, що мінімальний розмір тарифних ставок (окладів) для працівників підприємств зони відчуження, наведені в додатку 22 до Галузевої угоди, вже збільшені на 20 %, а отже, норма п. 4.1.4 Галузевої угоди на підприємствах зони відчуження, на які розповсюджується її дія, не повинна застосовуватись.

В постанові суду від 16 жовтня 2012 року не зазначається, що заробітна плата позивачу була встановлена невірно, відсутнє зобов`язання для відповідача донарахувати заробітну плату.

Виходячи з цього, вважає, що нарахування та виплата позивачу заробітної плати проводилися відповідно до вимог закону.

Щодо матеріальної допомоги зазначили, що позивач не враховує внесених змін до Колективного договору ДСП «Чорнобильський спецкомбінат» від 16 травня 2012 року про зменшення розміру матеріальної допомоги на оздоровлення згідно рішення трудового колективу на конференції 20 грудня 2012 року.

До внесення цих змін матеріальна допомога на оздоровлення мала бути виплачена усім працюючим працівникам двома частинами: перша в розмірі однієї мінімальної заробітної плати - 1073 грн. в листопаді 2012 року; друга частина в такому ж розмірі у грудні 2012 року.

Проте трудовий колектив підприємства своїм рішенням припинив виплату другої частини.

Оскільки протокол конференції, у якому було відображене рішення трудового колективу, не був розпорядчо-фінансовим документом, для бухгалтерії щодо нарахування та виплати матеріальної допомоги було оформлене Спільне рішення від 20 грудня 2012 року № 61 профспілок та адміністрації підприємства.

Вимушений захід керівництва та рішення трудового колективу підприємства про припинення виплати другої частини матеріальної допомоги не є порушенням трудового законодавства та прав працівників, у тому числі і позивача.

Виходячи з цього, просять у позові відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити неоспорювану ним суму.

За змістом ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (частина перша).

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору (частина друга).

Судом встановлено, що позивач до 28 лютого 2011 року працював на Державному підприємстві «Чорнобильсервіс».

Наказом Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи від 09 грудня 2010 року № 1086 було створено ДСП «Чорнобильський спецкомбінат».

Згідно з наказом ДСП «Чорнобильський спецкомбінат» від 01 березня 2011 року № 8-ос позивач був зарахований до спискового складу ДСП «Чорнобильський спецкомбінат» інженером 1 категорії оперативно-технічної групи енергетично-виробничого комплексу.

Наказом від 30 червня 2015 року № 376-ос переведений на посаду інженера-диспетчера 1 категорії оперативно-технічної групи енергетично-виробничого сектору.

Наказом від 11 серпня 2015 року № 555-ос позивач звільнений з займаної посади на підставі пункту 2 статті 40 КЗпП України за станом здоров`я.

/ а.с. 9 - 10, 23, 113 - 117, 121 - 122 /

07 лютого 2018 року позивач звернувся до відповідача з заявою про неповний розрахунок при звільнені, в якій просив здійснити перерахунок тарифної ставки та виплатити на підставі припису Територіальної державної інспекції з питань праців Київській області недоплачену заробітну плату, здійснити перерахунок премій, відпускних, лікарняних з 2011 року, доплатити не в повному розмірі виплачену матеріальну допомогу на оздоровлення за 2012 та 2015 роки, а також надати йому розрахункові та інші документи.

Листами від 13 березня 2018 року, 28 березня 2018 року, 23 квітня 2018 року, 02 травня 2018 року позивачу були надані відповідні роз`яснення щодо порядку та розмірів заробітної плати, а також надані розрахункові та інші витребувані позивачем документи.

/ а.с. 11 - 62 /

З матеріалів справи вбачається та підтверджено сторонами, що в квітні 2012 року державним інспектором праці Київської області на вимогу прокуратури Київської області була проведена перевірка дотримання законодавства про працю та загальнообов`язкове державне пенсійне соціальне страхування.

За її результатами був складений Акту перевірки № 10-04-039/14.

За змістом Акту вбачається, що пунктом 4.1.4 Галузевої угоди мінімальний розмір тарифної ставки /окладу / працівника 1-го розряду встановлюється на рівні не менше 120 відсотків розміру мінімальної заробітної палати, а з 01 грудня 2009 року - 120% прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановлених законодавством.

В порушення умов Колективного договору та п.4.1.4 Галузевої угоди в період з травня 2011 року до березня 2012 року формування тарифної сітки та схем посадових окладів працівників ДСП`Чорнобильський спецкомбінат» проводилося на основі тарифної ставки робітника 1-го розряду, яка була встановлена на рівні лише прожиткового мінімуму для працездатної особи.

Вказаними діями роботодавцем порушено вимоги ст. 96, 97 КЗпП України та безпідставно занижено розміри заробітної плати працівників.

05 квітня 2012 року державним інспектором праці Губським В.М. за результатами перевірки був внесений припис № 10-04-039/14-14 генеральному директору ДСП «Чорнобильський спецкомбінат, яким приписано забезпечити дотримання вимог розділу 4 «Зобов`язання з питань оплати праці та захисту її виплати» Галузевої угоди між Міністерством України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи і профспілкою працівників атомної енергетики та промисловості України на 2009-2010 роки (продовженої на 2011-2012 роки), у т.ч. п. 4.1.4. Галузевої угоди щодо встановлення мінімального розміру тарифної ставки (окладу) працівника 1-го розряду на рівні не менше 120 відсотків розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи.

Строк виконання припису був встановлений 05 травня 2012 року.

/ а.с.56 - 62 /

Даний припис був оскаржений відповідачем у Київському окружному адміністративному суді.

Рішенням суду від 16 жовтня 2012 року, залишеним без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2014 року та ухвалою Вищого адміністративного суду від 14 трвня 2015 року, в задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Постановою Іванківського районного суду Київської області від 22 травня 2012 року генеральний директор підприємства ОСОБА_3 був звільнений від адміністративної відповідальності за ст. 41 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, а провадження в справі закрито.

З листа Державної служби з питань праці від 17 липня 2017 року вбачається, що контроль виконання припису не здійснювався в зв`язку з прийняттям Галузевої угоди на 2012-2013 роки від 06 квіітня 2012 року, укладеної Державним агентством України з управління зоною відчуження та Атомпрофспілкою, оскільки посадові оклади працівників ДП`Дорнобильський спецкомбінат» залишився на тому ж рівні, а умови оплати праці відповідали Галузевій угоді.

/ а.с.63 - 72; 145 - 147 /

Відповідно до ч.ч. 2 , 3 ст. 97 КЗпП України форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами.

Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті.

Згідно зі ст. 10 КЗпП України колективний договір укладається на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов`язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин і узгодження інтересів трудящих, власників та уповноважених ними органів.

За змістом ч. 1 ст. 19 КЗпП України контроль за виконанням колективного договору проводиться безпосередньо сторонами, які його уклали, у порядку, визначеному цим колективним договором.

Економічні, правові та організаційні засади оплати праці працівників врегульовані також Законом Українни « Про оплату праці».

Відповідно до ст.5 даного Закону організація оплати праці здійснюється на підставі, зокрема, законодавчих та інших нормативних актів; генеральної угоди на державному рівні; галузевих, регіональних угод; колективних договорів; трудових договорів.

Згідно зі ст. 6 Закону системами оплати праці є тарифна та інші системи, що формуються на оцінках складності виконуваних робіт і кваліфікації працівників. Тарифна система оплати праці включає: тарифні сітки, тарифні ставки, схеми посадових окладів і професійні стандарти (кваліфікаційні характеристики). Тарифна система оплати праці використовується при розподілі робіт залежно від їх складності, а працівників - залежно від кваліфікації та за розрядами тарифної сітки. Вона є основою для формування та диференціації розмірів заробітної плати.

Відповідно до пункту 2.8. Генеральної угоди від 15 квітня 2008 року, укладеної між Кабінетом Міністрів України, Всеукраїнськими об`єднаннями організацій роботодавців та всеукраїнськими профспілками і профоб`єднаннями на 2008-2009 роки, на період до запровадження розміру мінімальної заробітної плати на рівні прожиткового мінімуму для працездатної особи до 01 січня 2009 року встановлено мінімальну тарифну ставку робітника першого розряду у виробничій сфері у розмірі 120 % мінімальної заробітної плати.

Згідно з пунктом 4.1.4. Галузевої угоди від 10 березня 2009 року № 12, укладеної між Міністерством України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи і Профспілкою працівників атомної енергетики та промисловості України, на 2009-2010 роки передбачено, що мінімальний розмір тарифної ставки (окладу) працівника першого розряду встановлюється на рівні не менше ніж 120 % розміру мінімальної заробітної плати, а з 01 грудня 2009 року - 120 % прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановлених законодавством.

Представник відповівдача зазначив і це підтверджується Галузевою угодою на 2009-2010 роки та наданими в обґрунтування цієї позиції розрахунковими листами на виплату заробітної плати з моменту зарахування позивача до штату підприємства з березня 2011 року до квітня 2012 року його посадовий оклад визначався її п.п.4.11 та 4.2, а саме: 120% прожиткового мінімуму для працездатних осіб, верхня межа якого не могла перевищувати нижньої межі схеми посадового окладу конкретного працівника / по горизонталі/ не більш як на 36%.

Подаючи до суду відзив, представником відповідача в його змісті наведений розрахунок з відповідним обґрунтуванням нарахування та виплати позивачу заробітної плати, а також приведений механізм її нарахування з урахуванням нормативних актів, які діяли на підприємстві та які регулювали питання оплати праці.

З даного розрахунку вбачається, що посадовий оклад позивача на час внесення змін до Галузевої угоди 02 серпня 2011 року не змінився і становив 2 927, 00 гр.

Даними змінами були змінени коефіцієнти для працівників зони відчуження на 20%.

З урахуваям цих змін позивач вважає, і це відовідає приведеному ним розрахунку при зверненні до суду, що його посадовий оклад мав збільшитися на 20%.

02 серпня 2011 року були прийняті зміни до Галузевої угоди на 2009-2010 роки, згідно з якими сторони домовились продовжити на 2011-2012 роки дію цієї Галузевої угоди і внести до неї зміни, зокрема доповнити пункт 4.1.1. додатком 22 «Коефіцієнти співвідношень мінімальних місячних посадових окладів (тарифних ставок) працівників підприємств, які виконують роботи в зоні відчуження, і мінімальним розміром тарифної ставки (окладу) робітника першого розряду».

Зокрема, для посади п. 19 (п. 24 після внесення змін), інженера першої категорії, яку займав позивач, він був збільшений з 2,09 до 2,508, що мало наслідком істотне збільшення конкретного розміру посадового окладу.

Тобто, пунктом 4.1.4 Галузевої угоди на 20% був збільшений не посадовий оклад, а мінімальний розмір тарифної ставки працівника 1-го розряду, встановлений на рівні не менше 120% прожиткового мінімуму для працездатної особи.

Таким чином, ДСП «Чорнобильський спецкомбінат» було враховано положення пункту 4.1.4. Галузевої угоди на 2009-2010 роки, продовженої на 2011-2012 роки, оскільки в результаті збільшення міжкваліфікаційних співвідношень тарифні ставки (посадові оклади) працівників, у тому числі і позивача, фактично були збільшені на 20 %, що підтверджується схемами посадових окладів за умовами Галузевої угоди на 2009-2010 роки, продовженої на 2011-2012 роки, та тимчасовим штатним розписом ДСП «Чорнобильський спецкомбінат».

/ а.с. 35 - 54; 90 - 100; 129 - 134; 139 - 141 /

Представник позивача, не заперечуючи отримання відзиву відповідача, приведених у його змісті розрахунків та порядку нарахування заробітної плати позивача не спростував.

Звертаючись до суду, позивач надав розрахунок недоплаченої, з його точки зору, заробітної плати протягом березня 2011- квітня 2012 року з урахуванням постанови Київського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2012 року, в сумі 8 469, 80 гр.

В той же час, зі змісту постанови вбачається, що предметом спору сторін у даній справі, якими були ДП`Чорнобильський спец комбінат» та Територіальна державна інспекція з питань праці Київської області, були вимоги відповідача про скасування припису, складеного за результатами перевірки та Акту перевірки.

В свою чергу з Акту перевірки вбачається, що при її проведенні інспектором досліджувалися Галузеві угоди та додатки до них та не було встановлено порушення підприємством п.4.1.4 Галузевої угоди, на підставві якої проводилося нарахування заробітної плати.

/ а.с.55; 63 - 66 /

Виходячи з цих обставин суд приходить до висновку, що заробітна плата позивачу нараховувалася у відповідності до тимчасового штатного розпису відповідача, затвердженого наказом № 01 від 08 лютого 2011 року « Про введення в дію тимчасового штатного розпису», яким були встановлені тарифні ставки та посадові оклади в меах тарифних ставок та схем посадових окладів, та наказу № 8-06 від 01 берерзня 2011 року « Про зарахування до спискового складу підприємства».

/ а.с. 118 - 124 /

Пи вирішення спору в цій частині суд також виходить з того, що відповідно до ч.ч.1,2 ст.12 ЦПК Украни цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Надавши розрахунок заборгованої заробітної плати, позивач, з урахуванням викладеного вище, не довів її існування.

Таким чином, з точки зору закону обов`язок довести обставини, зазначені в відзиві відповідача, покладається на позивача.

Тобто, спростувати цю презумпцію - відсутність заборгованості по заробітній платі, може сторона, яка надає докази протилежного, що мають відповідати вимогам належності та допустимості, визначеним ст. ст. 77-78 ЦПК України, та за правилами ст.ст.12, 81 ЦПК України є процесуальним обов`язком даної сторони.

Відповідно до ч.1 ст. 77, 81 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Посилаючись на неправильне нарахування заробітної плати та привівши розрахунок заборгованості, у порушення вимог ст. 12 ЦПК України, належними доказами та у встановленому законом порядку надані представником відповідача докази та розрахунки не спростував.

За змістом ч.1 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно зі ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Враховуючи ці обставини та викладене вище, суд не приймає до уваги твердження позивача, приведені в позові, та його представника в судовому засіданні з приводу неправильного нарахування заробітної плати та існування заборгованості підприємства перед ним.

Згідно з додатком 9 «Положення про виплату матеріальної допомоги працівникам Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильський спецкомбінат» Колективного договору зареєстрованого Іванківською районною державною адміністрацією Київської області від 27 серпня 2015 року № 673 ДСП «Чорнобильський спецкомбінат`при наданні щорічної відпустки працівнику виплачується одноразова матеріальна допомога на оздоровлення.

/ а.с. 32 - 34 /

Відповідно до витягу з протоколу конференції трудового колективу ДСП «Чорнобильський спецкомбінат» від 20 грудня 2012 року та Спільного рішення адміністрації та профспілкового комітету ДСП «Чорнобильський спецкомбінат» № 61 від 20 грудня 2012 року у зв`язку з обмеженим бюджетним фінансуванням видатків на заробітну плату, відсутністю достатніх позабюджетних коштів, для недопущення створення заборгованості із заробітної плати було вирішено припинити нарахування та виплату другої частини одноразової матеріальної допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки за 2012 рік та з 01 січня 2015 року - до кінця року нарахування та виплату матеріальної допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки.

/ а.с. 149 - 150 /

Відповідно до статті 14 Закону України «Про колективні договори і угоди» зміни і доповнення до колективного договору, угоди протягом строку їх дії можуть вноситися тільки за взаємною згодою сторін в порядку, визначеному колективним договором, угодою.

Згідно з пунктом 1.6. Колективного договору ДП «Чорнобильський спецкомбінат» якщо внесення змін та доповнень до договору поліпшують раніше чинні норми та положення договору, рішення про запровадження цих змін приймається спільним рішенням уповноваженого власника та спільного представницького органу. У всіх інших випадках пропозиції сторін про внесення змін та доповнень до договору після проведення попередніх консультацій і переговорів виноситься на схвалення загальних зборів (конференції) для прийняття остаточного рішення. Прийняте спільне рішення є невід`ємною частиною договору і діє протягом терміну його дії, якщо у спільному рішенні не встановлені інші терміни.

Таким чином, зміни до Колективного договору щодо невиплати другої частини матеріальної допомоги до відпустки у 2012 році та невиплату матеріальної допомоги до відпустки у 2015 році були внесені за погодженням обох сторін з дотриманням порядку внесення змін, передбачених колективним договором.

Враховуючи викладене, висновки суду про правильність нарахування відповідачем заробітної плати позивачу та матеріальної допомоги, недоведеність позивачем порушення його прав з боку відповідача, суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивача і в частині стягнення матеріальної допомони на оздоровлення та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 19, 21,23, 24, 94, 97, 115, 116, 117КЗпП України, Законом України « Про оплату праці», ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 141, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до Державного спеціалізованого підприємства »Чорнобильський спецкомбінат» про стягнення заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 10 липня 2019 року.

Суддя Л .А. Шереметьєва