_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/1106/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.07.2019 року

Київський районний суд м. Одеси

У складі судді Калашнікової О.І.

при секретарі Шеховцевій О.В.

За участю представників сторін- адвокатів Колесник О.В., Сафронюка П.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за правилами загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта», ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

Встановив:

Ухвалою Київського райсуду м.Одеси від 05.09.2018 року відкрите спрощене позовне провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В судовому засіданні 28.11.2018 року судом задоволено клопотання сторони відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

28.11.2018 року суд виніс ухвалу про призначення по справі авто товарознавчої експертизи за клопотанням відповідача і зупинив провадження по справі до отримання висновку експерта.

Після відновлення провадження по справі і до початку розгляду справи по суті позивач надав заяву про уточнення позову, залучив до участі по справі у якості співвідповідача Товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» і просив стягнути на відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП зі страховика - 99 000 грн, з ОСОБА_2 - особи винної у скоєнні ДТП - 41338 грн 60 коп.

Представник ТДВ «СТ «Домінанта» до суду не з`явився, відзив на позов не надав, про дату, час і місце слухання справи сповіщався судом неодноразово.

Представник відповідача ОСОБА_2 позов не визнав з підстав його недоведеності.

Суд вислухав представників сторін, експертів, вивчив матеріали справи і встановив наступне:

03.04.2018 року о 13:00 годині на вул.Китобійна в м.Одесі зіткнулись автомобіль Hyundai Tucson, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 і автомобіль Opel Insignia,д.н.з.р НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 . ДТП сталося внаслідок порушення водієм ОСОБА_2 п.16.12 Правил Дорожнього руху : водій на перехресті рівнозначних доріг не надав перевагу автомобілю, який рухався праворуч. Постановою Київського райсуду м.Одеси від 03.05.2018 року водія ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху.

Постанова в Апеляційному порядку не оскаржувалася.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Автомобіль «Opel Insignia», д.н.з. НОМЕР_2 належить на праві власності ОСОБА_1 .

Винність відповідача ОСОБА_2 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, складеним співробітником УПП в м. Одесі, в установленому законом порядку. На підставі цього протоколу, схеми місця ДТП, поясненнями учасників, Київський районний суду м. Одеси виніс постанову від 03.05.2018 року про притягнення Відповідача до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП . Зазначеною постановою суду відповідача ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень.

Відповідно до висновку № 03-18 від 20 квітня 2018 року експертного автотоварознавчого дослідження, виконаного судовим експертом Крутих Є . О ., розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Opel Insignia», д.н.з. НОМЕР_2 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 03.04.2018 року становить 140338,60 грн.

Згідно з висновком експерта №6377, виконаним судовим експертом Федотовим Ф.В. 13.01.2019 року., розмір матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля «Opel Insignia», д.н.з. НОМЕР_2 внаслідок ДТП складає 83252,74 коп (з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля), а вартість відновлюю чого ремонту цього автомобіля складає 133843,8 грн.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Hyundai Tucson, д.н.з. НОМЕР_1 на момент ДТП була застрахована в ТДВ « СТ» Домінанта», відповідно до поліса серії НОМЕР_3 , з лімітом відповідальності за шкоду заподіяної майну у розмірі 100 000 (сто тисяч ) гривень, франшиза 1000 (одна тисяча) гривень.

Позивач подав до співвідповідача ТДВ «СТ «Домінанта» повідомлення потерпілої особи про подію з транспортним засобом та заяву на виплату страхового відшкодування з усіма необхідними документами, які передбачені ст.35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Оскільки ні страховик ні винна у ДТП особа не відшкодували позивачу майнову шкоду, заподіяну внаслідок ДТП, Дулько звернувся до суду за захистом порушеного права і вимагає стягнути зі страховика суму страхового відшкодування в межах ліміту відповідальності - 99 000 грн, а з винної особи - суму, яка є різницею між вартістю відновлюючого ремонту автомобіля і страховим відшкодуванням та франшизу в сумі 1000 грн, що загалом складає 41338,6 грн.

На обґрунтування своїх вимог позивач посилається на такі письмові докази: постанову Київського районного суду м. Одеси від 03.05.2018 року, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, копію полісу серії АМ №1356530, експертний висновок про оцінку вартості матеріального збитку №03-18 від 20.04.2018 року, експертний висновок про оцінку вартості матеріального збитку №6377 від 13.01.2019 року.

Представник відповідача ОСОБА_2 , не визнаючи позовні вимоги ОСОБА_1 , стверджував, що позивач неправомірно при визначенні розміру майнової шкоди не враховує коефіцієнт фізичного зносу пошкодженого автомобіля; що сума франшизи в 1000 грн не визначена в страховому полісі; що позивач фактично автомобіль не відремонтував, тому правові підстави для визначення розміру шкоди з урахуванням повної вартості нових запчастин відсутні.

Дослідивши надані сторонами докази і наведені доводи суд дійшов до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню:

За загальними правилами, визначеними ст.ст.1166,1167,1187, 1190 ЦК України, тягар цивільної відповідальності має нести винна у завданні шкоди особа, якою є водій автомобіля чи особа, яка на відповідній правовій підставі керувала автомобілем та з вини якої сталась ДТП. Відповідно до частини другої статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Відповідно до ст.999 ЦК законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним законом «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1.07.2004 №1961-IV.

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності закон №1961-IV (ст.3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих унаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст.5 закону №1961-IV).

Згідно зі ст.6 закону №1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом закону №1961-IV (стст.9, 22-31, 35, 36), настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, у тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але, якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до вимог ст.21 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (Закон №1961-ІV) на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Судом встановлено, що про факт настання страхового випадку (ДТП) потерпіла особа повідомив письмовою заявою страховика, надалі - потерпілий надав страховику заяву з усіма документами про виплату страхового відшкодування, але страховик не виконав свої зобов`язання за договором страхування щодо потерпілої особи.

У постанові від 04.07.2018 р. у справі №755/18006/15-ц Велика Палата Верховного Суду вказала, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування або розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. Проте покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування відповідальності та сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Велика Палата вважає, що уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, у разі виникнення деліктного зобов`язання страховик бере на себе виконання обов`язку страхувальника у межах суми страхового відшкодування, а страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, може звернутися з позовом до страховика, у якого заподіювач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність, що відповідає загальній меті страхування.

Відповідно до п.22.1 ст. 22 Закону №1961-IV у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, Страховик у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю,здоров`ю, майну третьої особи.

Порядок відшкодування шкоди пов`язаний з пошкодженням транспортного засобу закріплений у ст. 29 Закону №1961-IV, де вказано, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу,розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити настоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного.

Суд не отримав відомостей про ліквідацію Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта», або про визнання господарським судом ТДВ «СТ «Домінанта» банкрутом, про заявлення вимог до страховика у процесі банкрутства, набуття потерпілою особою статусу кредитора.

За зміст ст. 1192 ЦКУ: розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Під «виконанням робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі» законодавець мав на увазі акт автотоварознавчого дослідження, який складається в момент знаходження майна (ТЗ) в пошкодженому стані після ДТП і визначає вартість його відновлювального ремонту. Своєю чергою, формулювання «відповідно до реальної вартості втраченого майна» передбачає розмір фактичних витрат, понесених власником на відновлення (ремонт) пошкодженої речі. Частина 1 ст. 1192 ЦКУ встановлює право потерпілого обрати спосіб відшкодування шкоди: відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої саме якості, полагодити пошкоджену річ тощо, що можливе лише до фактичного полагодження майна його власником) або відшкодувати завдані збитки в повному обсязі (тобто відшкодувати витрати, понесені на ремонт).

Про це свідчать судові висновки постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 р. № 6 зі змінами і доповненнями, внесеними згідно з постановами Пленуму ВСУ від 08.07.1994 р. № 11, від 30.09.1994 р. № 15 та від 25.05.1998 р. №15, зазначає, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов`язку виправити пошкоджену річ, в інший спосіб відновити попереднє становище в натурі застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування можливий. Якщо ж відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які мають бути або вже проведені на час розгляду справи.

У висновках постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 р. № 4 вказано « при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення ст. 1192 ЦКУ. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Якщо відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.»

У п. 7 Роз`яснень Вищого арбітражного суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов`язаних з відшкодуванням шкоди» зі змінами і доповненнями Президії Вищого господарського суду України від 01.04.1994 р. №02-5/215 зазначається, що ст. 1192 ЦКУ надається потерпілому право вибору способу відшкодування шкоди. При розгляді спору про відшкодування шкоди шляхом покладення на особу обов`язку відшкодувати її в натурі (надати річ того ж роду і якості, полагодити пошкоджену річ тощо) суду слід серед іншого встановити можливість відшкодування шкоди в натурі винною особою. Якщо відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

При цьому в Законі № 1961-IV визначено порядок розрахунку шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу. Так, відповідно до статті 29 цього Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Такий розрахунок здійснюється згідно з Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика).

Відповідно до пунктів 1.6, 8.1 та 8.3 Методики відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісного транспортного засобу чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. Вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників колісного транспортного засобу та величини втрати товарної вартості. Тому вартість відновлювального ремонту пошкодженого у ДТП транспортного засобу більша за вартість матеріального збитку, а вартість матеріального збитку - це та сума, яку за Законом № 1961-IV має сплатити страховик як страхове відшкодування.

Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, та не відшкодовується шкода, пов`язана із втратою товарної вартості транспортного засобу, ці втрати підлягають відшкодуванню за рахунок особи, з вини якої заподіяна шкода.

За змістом статті 12 Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

З огляду на викладене вимоги позивача про відшкодування майнової шкоди в сумі до ТДВ «Страхове товариство Домінанта» підлягають задоволенню в межах ліміту відповідальності за мінусом франшизи : 100 000 грн - 1000 грн = 99 000 грн.

Відповідно до правових позицій Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року « у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди суди на підставі ст. 1194 ЦК постановляють стягнути з винної особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність на користь потерпілої особи, різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У висновку судового експерта №6377 по визначенню вартості відновлювального ремонту транспортного засобу від 13.01.2019 року (а.с.104-110, судовий експерт Ф.В.Федотов) зазначено: вартість матеріальної шкоди , завданої власнику автомобіля «Opel Insignia», д.н.з. НОМЕР_2 внаслідок ДТП складає 83252,74 коп (з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля), а вартість відновлюю чого ремонту цього автомобіля складає 133843,8 грн. Огляд транспортного засобу експерт провів за участю ОСОБА_2 і ОСОБА_1 . У висновку №03-18 від 20.04.2018 року, виготовленому судовим експертом Крутих Є.О. (а.с.12-21) зазначено: вартість матеріального збитку , завданого власнику автомобіля «Opel Insignia», д.н.з. НОМЕР_2 внаслідок ДТП складає 140338,60 грн - вартість відновлювального ремонту. Огляд транспортного засобу експерт провів в присутності ОСОБА_1

Розбіжність у розмірі вартості відновлювального ремонту пояснюється наступним: при огляді автомобіля позивача 03.01.2019 року експерт ОСОБА_8 виявив сліди відновлювального ремонту заднього правого боку, що виходить за межі пошкоджень, отриманих автомобілем під час ДТП 03.04.2018 року. Наявність цих слідів відновлювального ремонту виключає нарахування втрати товарної вартості на суму 6751,79 грн. Окрім того, експертом ОСОБА_9 у висновку №03-18 не враховано підбір фарби, тому на 256,99 грн зменьшується вартість ремонту.

Суд вислухав пояснення судових експертів і дійшов висновку, що при ухваленні рішення належить прийняти висновок судового експерта Федотова Ф.В.

Таким чином з ОСОБА_2 на користь позивача підлягають стягненню грошові кошти в сумі 133843,8 грн - 99 000 грн = 34843,8 грн.

У відповідності до положень ст..141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно задоволеним вимогам. Види судових витрат визначені в ст.133 ЦПК України. У даному випадку позивач надав належні докази щодо понесених ним судових витрат у вигляді: проведення експертного дослідження пошкодженого автомобіля - 2200 грн, витрат на оплату судового збору в сумі 1403,38 + 352,4 = 1755,78 грн, витрат на правничу допомогу в сумі 8200 грн, а всього - 12155 грн 78 коп. Відповідно, з ТДВ «СТ «Домінанта» на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в сумі 8104 грн 33 коп, а з відповідача ОСОБА_2 - 4051,45 грн.

Керуючись ст.259,263-265,268 ЦПК України, суд

Вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта», ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» () на користь ОСОБА_1 ( НОМЕР_4 ) на відшкодування майнової шкоди 99 000 грн, судові витрати в сумі 8104 грн 33 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,ІПН НОМЕР_5 , зареєстрований АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 на відшкодування майнової шкоди 34843 грн 80 коп, судові витрати в сумі 4051 грн 45 коп.

У задоволенні іншої частини позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду через Київський райсуд м.Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення.

Повний текст судового рішення виготовлено 18.07.2019 року.

Суддя Калашнікова О. І.