Постанова

Іменем України

03 липня 2019 року

м. Київ

справа № 295/5710/16-ц

провадження № 61-9355св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Воробйової І. А., Кривцової Г. В., Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Міська громадська організація «Гаражний кооператив «Світанок»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Міської громадської організації «Гаражний кооператив «Світанок» на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 08 червня 2016 року у складі судді Полонця С. М. та рішення Апеляційного суду Житомирської області від 20 вересня 2016 року у складі колегії суддів: Шевчук А. М., Талько О. Б., Трояновської Г. С.

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міської громадської організації «Гаражний кооператив «Світанок» (надалі - гаражний кооператив «Світанок»)про поновлення на посаді та стягненнясереднього заробітку за час вимушеного прогулу .

Позовна заява мотивована тим, що у період з 11 квітня 2012 року по 04 січня 2016 рокувін працював головою правління гаражного кооперативу «Світанок». Протоколом правління гаражного кооперативу «Світанок» від 30 грудня 2015 року № 43 його звільнено з посади з 04 січня 2016 року згідно із пунктом 4 статті 36 КЗпП України, оскільки він не виправдав довіру правління громадської організації.

Зазначав, що термін закінчення його повноважень як голови правління громадської організації спливав лише у квітні 2018 року, а підстав для дострокового припинення повноважень не було.

Вважав своє звільнення незаконним, оскільки воно відбулося без законної правової підстави та без дотриманнявстановленого законом порядку, чим порушені його трудові права.

З урахуванням наведеного позивач просив суд: поновити його на посаді голови правління гаражного кооперативу «Світанок», стягнути середнійзаробіток за час вимушеного прогулу з 05 січня 2016 року по час поновлення на роботі, допустити негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за один місяць.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 08 червня 2016 року позов задоволено.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді голови правління Міської громадської організації «Гаражний кооператив «Світанок» з 04 січня 2016 року.

Стягнуто з Міської громадської організації «Гаражний кооператив «Світанок» середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 11 709,70 грн.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що підстава звільнення ОСОБА_1 з посади, зазначена у протоколі засідання зборів правління громадської організації від 30 грудня 2012 року № 43, «як такого, який не виправдав довіру правління гаражного кооперативу «Світанок», не передбачена статтями 40, 41 КЗпП України.

Суд першої інстанції зазначив, що оскільки позивач отримав трудову книжку 04 січня 2016 року, про що свідчить його підпис у журналі обліку трудових книжок, він пропустив місячний строк звернення до суду з позовом. Проте, пропуск вказаного строку не може бути єдиною та безумовною підставою для відмови у задоволенні позову.

Отже, районний суд прийшов до висновку, що звільнення ОСОБА_1 із займаної посади відбулося без законної підстави та порушення його трудових прав, що дало підстави для поновлення його на роботі з дати звільнення, тобто з 04 січня 2016 року та стягнення на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 11 709,70 грн.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 20 вересня 2016 року апеляційну скаргу Міської громадської організації «Гаражний кооператив «Світанок» задоволено частково.

Рішення Богунського районного суду м.Житомира від 08 червня 2016 року змінено.

Виключено з мотивувальної частини рішення висновок про наслідки пропуску строку звернення до суду.

Змінено у резолютивній частині рішення: в абзаці другому - дату поновлення ОСОБА_1 на посаді голови правління Міської громадської організації «Гаражний кооператив «Світанок» з «04 січня 2016 року» на «05 січня 2016 року» та в абзаці третьому - суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу, що підлягає до стягнення, з «11 709 грн 70 коп» на «16 486 грн 03 коп».

Доповнено резолютивну частину рішення після абзацу третього абзацами наступного змісту:

«Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку в межах суми місячного платежу в розмірі 3 389 грн. 65 коп. підлягає до негайного виконання».

«Суд визначає суми до стягнення на користь позивача без утримання прибуткового податку з громадян й інших обов`язкових платежів».

У решті рішення залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції про порушення трудових прав ОСОБА_1 та зазначив, що у протоколі засідання зборів правління гаражного кооперативу від 30 грудня 2015 року не конкретизовано правову підставу, за якою його звільнено з ініціативи уповноваженого органу. Правова підстава звільнення не була конкретизована й у наказі від 04 січня 2016 року №1 о/с. Причина звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства з`явилася лише у наказі голови правління громадської організації від 06 січня 2016 року № 2 о/с - пункту 2 статті 41 КЗпП України. Проте, виключно до компетенції зборів правління віднесено визначення правових підстав для звільнення голови правління, а тому, видаючи наказ від 06 січня 2016 року №2 о/с головою правління було перевищено повноваження, надані йому статутом організації.

Колегія суддів апеляційного суду дійшла до висновку, що строк звернення до суду за захистом порушеного права позивачем не порушено. Оскільки наказ від 06 січня 2016 року № 2 о/с ОСОБА_1 не було вручено, а та обставина, що він отримав трудову книжку 04 січня 2016 року не свідчить про початок перебігу місячного строку позовної давності, тому, звернувшись до суду із позовною заявою 14 квітня 2016 року, ним не було пропущено строки позовної давності.

Апеляційний суд вказав, що суд першої інстанції, обґрунтовано поновивши ОСОБА_1 на роботі, одночасно припустився помилки щодо дати такого поновлення. ОСОБА_1 звільнений з 04 січня 2016 року, а тому його слід було поновити на посаді з наступного дня, тобто з 05 січня 2016 року.

Також районний суд помилився з розрахунком середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, про що зазначив апеляційний суд та здійснив перерахунок середньої заробітної плати.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у жовтні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Міська громадська організація «Гаражний кооператив «Світанок», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Богунського районного суду м. Житомира від 08 червня 2016 року та рішення Апеляційного суду Житомирської області від 20 вересня 2016 року.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2016 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано матеріали цивільної справи.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 лютого 2017 року справу призначено до судового розгляду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У лютому 2018 року справу передано Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ до Верховного Суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 червня 2019 року справу передано судді-доповідачу Лідовцю Р. А.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що судами не взято до уваги факт, що ОСОБА_1 , працюючи на посаді голови правління громадської організації та виконуючи роботу касира, посада якого не була укомплектована станом на 2015 рік, прийняв у грудні 2015 року членські внески від членів кооперативу, які в касу кооперативу не вніс, а також присвоїв фінансові та кадрові документи з метою уникнення відповідальності, що підтверджується актом опису членів правління.

Заявник стверджує, що ОСОБА_1 написав заяву про звільнення від 04 січня 2016 року, оскільки знав про можливі наслідки своїх незаконних дій. При цьому зазначає, що суди попередніх інстанцій не застосували положення частини третьої статті 99 ЦК України та рішення Конституційного Суду України від 12 січня 2010 року № 1-2/2010.

Звертає увагу, що відповідно до пункту 2 частини першої статті 41 КЗпП України трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадках винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір`я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу.

Зазначає, що суд апеляційної інстанції не задовольнив його клопотання про виклик свідка, який мав надати покази, що у період виконання ОСОБА_1 обов`язків касира кооперативу, ревізійна комісія щодо перевірки фінансової діяльності громадської організації не була створена.

Доводи особи, яка подала заперечення на касаційну скаргу

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 подав заперечення на касаційну скаргу, у якому зазначив, що твердження заявника з посиланнями на наказ від 06 січня 2016 року № 2 о/с знаходиться за межами розгляду справи, оскільки у суді здійснювався розгляд його звільнення за наказом від 04 січня 2016 року № 1 о/с за пунктом 4 статті 36 КЗпП України.

Просить касаційну скаргу залишити без задоволення.

Також у листопаді 2016 року головою ревізійної комісії Громадської організації «Гаражний кооператив «Світанок» ОСОБА_2 подано заперечення на касаційну скаргу, у якому зазначено, що у період з 2013 року по 2015 рік ревізійна комісія гаражного кооперативу «Світанок» працювала повноцінно та у повному складі. Вказує, що ОСОБА_1 в окремих випадках приймав членські внески, проте порушень встановлено не було. Також звертає увагу на те, що ОСОБА_1 безпосередньо не обслуговував грошові, товарні або культурні цінності.

Вважає звинувачення ОСОБА_1 у касаційній скарзі надуманими та безпідставними.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

У період з 11 квітня 2012 року по 04 січня 2016 року ОСОБА_1 працював головою правління Міської громадської організації «Гаражний кооператив «Світанок».

Згідно із протоколом засідання зборів правління Міської громадської організації «Гаражний кооператив «Світанок» від 30 грудня 2015 року № 43 ОСОБА_1 звільнено з посади з 04 січня 2016 року згідно із пунктом 4 статті 36 КЗпП України.

Відповідно до наказу від 04 січня 2016 року № 1 о/с ОСОБА_1 звільнено з посади голови правління Міської громадської організації «Гаражний кооператив «Світанок» з 04 січня 2016 року за ініціативою уповноваженого органу на підставі пункту 4 статті 36 КЗпП України.

Наказом від 06 січня 2016 року № 2 о/с внесено зміни до наказу від 04 січня 2016 року № 1 о/с щодо визначення спеціальної норми підстави звільнення, виклавши зміст наказу у такій редакції: «2. ОСОБА_1 звільнити з посади голови правління «Світанок» з 04 січня 2016 року за ініціативою уповноваженого органу, як такого, що втратив довір`я до нього з боку уповноваженого органу (пункт 2 статті 41 КЗпП України)».

Профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу в Міській громадській організації «Гаражний кооператив «Світанок» не створено.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга Міської громадської організації «Гаражний кооператив «Світанок» підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої та другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають.

Згідно із частиною третьою статті 1 Закону України «Про громадські об'єднання», громадська організація - це громадське об`єднання, засновниками та членами (учасниками) якого є фізичні особи.

Відповідно до частини п`ятої статті 1 Закону України «Про громадські об'єднання», громадське об`єднання може здійснювати діяльність зі статусом юридичної особи або без такого статусу. Громадське об`єднання зі статусом юридичної особи є непідприємницьким товариством, основною метою якого не є одержання прибутку.

У пункті 1.2.4. Статуту Міської громадської організації «Гаражний кооператив «Світанок» від 23 березня 2000 року зазначено, що вона є юридичною особою, тому громадська організація має статус непідприємницького товариства.

Частиною третьою статті третьої Закону України «Про громадські об'єднання» передбачено, що одним із принципів діяльності громадських об'єднань є самоврядність, тобто право членів (учасників) громадського об'єднання самостійно здійснювати управління діяльністю громадського об'єднання відповідно до його мети (цілей), визначати напрями діяльності, а також невтручання органів державної влади, інших державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування в діяльність громадського об`єднання, крім випадків, визначених законом.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що у період з 11 квітня 2012 року по 04 січня 2016 року ОСОБА_1 працював головою правління Міської громадської організації «Гаражний кооператив «Світанок». Повноваження із обрання голови правління та його заступника визначені статутом Міської громадської організації «Гаражний кооператив «Світанок» від 23 березня 2000 року є виключною компетенцією правління гаражного кооперативу «Світанок». Відповідно, посада голови правління відноситься до виборних посад.

Згідно із частиною третьою статті 99 ЦК України повноваження члена виконавчого органутоваристваможуть бути в будь-який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень.

Зміст положень частини третьої статті 99 ЦК України треба розуміти як право компетентного (уповноваженого) органу товариства відкликати члена виконавчого органу від виконання обов`язків, які він йому визначив.

Звертаючись до районного суду із позовною заявою, ОСОБА_1 заявлено вимоги про поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. При цьому, зі змісту позовної заяви убачається, що по суті позивач оскаржив рішення правління, оформлене протоколом зборів, про його звільнення.

Суди не звернули увагу, що ОСОБА_1 посилається на неправомірне звільнення його з посади голови правління, вважаючи, що на нього поширюються гарантії, передбачені статтею 235 КЗпП України.

Отже, колегія суддів дійшла до висновку, що судами попередніх інстанцій не надано належної оцінки та не проаналізовано статут Міської громадської організації «Гаражний кооператив «Світанок», не встановлено, чи належить ОСОБА_1 до членів громадської організації, у якому порядку призначається та звільняється з посади голова правління та чи є спірні правовідносини такими, що можуть випливати з корпоративних прав.

Корпоративними відносинами є відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав. Корпоративним є спір, зокрема щодо управління, діяльності юридичної особи - суб`єкта господарювання, якщо стороною у справі є учасник (член) такої юридичної особи.

До подібних правових висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах: від 28 листопада 2018 року у справі № 562/304/17, провадження № 14-471цс18та від 09 квітня 2019 року у справі № 916/1295/18, провадження №12-4гс19.

У порушення вимог пункту 1 частини шостої статті 130 ЦПК України 2004 року, суд не уточнив позовних вимог, не з'ясував статус відповідача згідно статутних документів, що унеможливлює вирішення питання про юрисдикційність спору. При цьому, відповідач посилався на необхідність застосування частини третьої статті 99 ЦК України, проте апеляційний суд на ці доводи не надав жодного висновку.

Отже, суди попередніх інстанцій у порушення вимог статей 10, 60, 212-214 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи, належним чином не встановили усі необхідні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Інші доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставами для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм матеріального та процесуального права й зводяться до переоцінки судом доказів, що у силу вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази; або суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з частиною четвертою статті 411 ЦПК України справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Оскільки суд касаційної інстанції позбавлений процесуальної можливості встановлювати нові обставини, які не були встановлені судами попередніх інстанції, збирати та надавати оцінку доказам, порушення норм процесуального права допущені обома судами, то справу необхідно передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 411, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу голови правління Міської громадської організації «Гаражний кооператив «Світанок» задовольнити частково.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 08 червня 2016 рокута рішення Апеляційного суду Житомирської області від 20 вересня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. А. Воробйова

Г. В. Кривцова

Р. А. Лідовець

Ю. В. Черняк