Постанова

Іменем України

10 липня 2019 року

м. Київ

справа № 309/3709/14-ц

провадження № 61-22755 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Воробйової І. А., Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Кривцової Г. В., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - ОСОБА_2 ,

відповідачі: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

представник ОСОБА_3 - ОСОБА_5 ,

третя особа - Ізянська сільська рада Хустського району Закарпатської області,

представник третьої особи - Пристай Михайло Михайлович,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 02 листопада 2015 року у складі судді Волощук О. Я. та рішення апеляційного суду Закарпатської області від 24 листопада 2016 року у складі колегії суддів: Власова С. О., Бондаренка Ю. О., Кондора Р. Ю.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа - Ізянська сільська рада Хустського району Закарпатської області, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Позовна заява мотивована тим, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 є власником сусіднього будинку та земельної ділянки, які розташовані по АДРЕСА_1 .

Відповідачами збудовано свій будинок на межі з його земельною ділянкою, що призвело до виникнення конфліктів щодо влаштування відводу атмосферних опадів, ґрунтових вод із земельної ділянки відповідачів. Стічні води із будинку та домогосподарства ОСОБА_3 , ОСОБА_4 попадають до його двору. Крім того, відповідачі побудували підпірну стінку на його земельній ділянці та забетонували на ній трубу.

З урахуванням викладеного ОСОБА_1 просив суд усунути перешкоди у користуванні належною йому земельною ділянкою шляхом зобов`язання відповідачів викопати водовідвідну трубу з його ділянки і перенести її на свою земельну ділянку.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 02 листопада 2015 року позов ОСОБА_1 задоволено. Зобов`язано ОСОБА_3 та ОСОБА_4 усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою позивача по АДРЕСА_1 шляхом зобов`язання викопати трубу водовідведення із земельної ділянки ОСОБА_1 і перенести її на земельну ділянку ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 844 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що преюдиційним рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 15 травня 2014 року зобов`язано відповідачів усунути перешкоди позивачу у користуванні належною йому земельною ділянкою шляхом знесення опорної стіни, збудованої ними на ділянці позивача. Відповідачі визнали факт того, що ними влаштовано трубу водовідведення зі свого домогосподарства на земельній ділянці позивача, але вказували, що іншої можливості у них не було, оскільки земельна ділянка ОСОБА_1 розташована нижче їх земельної ділянки.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 24 листопада 2016 року апеляційна скарга ОСОБА_3 , ОСОБА_4 задоволена частково, рішення суду першої інстанції у частині задоволення позову про солідарне стягнення судових витрат змінено, стягнуто з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 по 275 грн 60 коп. судових витрат у дохід держави. У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що ОСОБА_3 , ОСОБА_4 забетоновано трубу водовідведення із свого домогосподарства на земельній ділянці позивача, що ними було визнано. Доводи відповідачів про те, що позивачем було надано згоду на розміщення вказаної труби, безпідставні, оскільки ОСОБА_1 така згода надавалась лише щодо місця розташування будинку відповідачів, тобто на межі між земельними ділянками сторін, а не на встановлення та бетонування труби водовідведення.

Крім того, з кожного з відповідачів підлягає стягненню судовий збір на користь держави у розмірі 551 грн 20 коп., а солідарне стягнення судових витрат положеннями Закону України «Про судовий збір» не передбачено.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у січні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_3 , ОСОБА_4. просять оскаржувані судові рішення скасувати й ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 січня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу № 309/3709/14-ц з Хустського районного суду Закарпатської області.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 травня 2017 року зазначену справу призначено до розгляду.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справа передана до Верховного Суду.

У червні 2019 року згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана судді-доповідачеві.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що відповідачами визнано факт існування спірної водовідвідної труби, проте вони не визнавали тієї обставини, що земельна ділянка, на якій влаштована ця труба, належить саме позивачу. Державний акт на право приватної власності на землю, виданий ОСОБА_1 , є старого зразку, без встановлення меж земельної ділянки у системі координат. Отже, стверджувати, що спірна труба розташована на земельній ділянці позивача чи відповідачів неможливо, так як межі земельних ділянок в натурі на місцевості не встановлювались.

Доводи особи, яка подала заперечення

У березні 2017 року ОСОБА_1 подав заперечення на касаційну скаргу, посилаючись на те, що оскаржувані судові рішення є законними і обґрунтованими, доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на їх законність не впливають.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

ОСОБА_1 на праві приватної власності належить будинок АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 є власником сусіднього будинку та земельної ділянки по АДРЕСА_1 .

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 15 травня 2014 року рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 11 грудня 2013 року змінено. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні будинком та земельною ділянкою задоволено частково. Зобов`язано ОСОБА_3 та ОСОБА_4 усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою по АДРЕСА_1 шляхом знесення опорної стінки відповідачів, розташованої на земельній ділянці позивача. У решті рішення залишено без змін.

ОСОБА_1 вказував про те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 збудовано свій будинок на межі їхніх земельних ділянок, що призвело до виникнення конфліктів щодо влаштування відводу атмосферних опадів, ґрунтових вод із земельної ділянки відповідачів. Стічні води із будинку та домогосподарства ОСОБА_3 , ОСОБА_4 попадають до його двору. Крім того, відповідачі побудували підпірну стінку на його земельній ділянці та забетонували на ній трубу.

Між сторонами виникли спірні питання користування суміжними земельними ділянками.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржуване рішення суду першої інстанції у незміненій при апеляційному перегляді частині та рішення апеляційного суду ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Положеннями статті 41 Конституції України та частини першої статті 319 ЦК України встановлено, що лише власник наділений правом на свій розсуд володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном.

Відповідно до частини першої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Ураховуючи викладене, суди на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, дійшли правильного висновку про те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 визнано факт спорудження спірної труби водовідведення із свого домогосподарства на земельній ділянці позивача, а відповідно до частини першої статті 61 ЦПК України 2004 року обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Колегія суддів погоджується з висновком судів про те, що посилання відповідачів на те, що позивачем було надано згоду на розміщення вказаної труби, безпідставні, оскільки ОСОБА_1 така згода надавалась лише щодо місця розташування будинку ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , тобто на межі між земельними ділянками сторін, а не на встановлення та бетонування труби водовідведення.

Таким чином, суди дійшли вірного висновку про те, що права позивача підлягають захисту шляхом усунення перешкоди у користуванні земельною ділянкою та зобов`язання відповідачів викопати трубу водовідведення із його ділянкиі перенести її на земельну ділянку ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Доводи касаційної скарги про те, що відповідачами визнано існування спірної водовідвідної труби, проте вони не визнавали тієї обставини, що земельна ділянка, на якій влаштована ця труба, належить саме позивачу, безпідставні, оскільки судами встановлено факт того, що ОСОБА_3 , ОСОБА_4 визнано спорудження спірної труби водовідведення із свого домогосподарства саме на земельній ділянці позивача, унаслідок чого такі обставини доказуванню не підлягають (частина перша статті 61 ЦПК України 2004 року). Крім того, вказані доводи касаційної скарги спростовуються державним актом на право приватної власності на землю, виданим ОСОБА_1 , яким підтверджено належність останньому спірної земельної ділянки, на якій відповідачами влаштована спірна труба.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції у незміненій при апеляційному перегляді частині та рішення апеляційного суду - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

При цьому, згідно з частиною третьою статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Керуючись статтями 400, 410, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 02 листопада 2015 року у незміненій при апеляційному перегляді частині та рішення апеляційного суду Закарпатської області від 24 листопада 2016 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 02 листопада 2015 року у незміненій при апеляційному перегляді частині та рішення апеляційного суду Закарпатської області від 24 листопада 2016 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. А. Воробйова

Б. І. Гулько

Г. В. Кривцова

Ю. В. Черняк