Єдиний унікальний номер 234/5084/17 Номер провадження 22-ц/804/1524/19

Єдиний унікальний номер 234/5084/17
Номер провадження 22-ц/804/1524/19
Головуючий у 1 інстанції Лутай А.М.
Доповідач Агєєв О.В.

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2019 року Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Агєєва О.В.

суддів Азевича В.Б., Космачевської Т.В.

за участю секретаря судового засідання Ротар Я.Б.

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Донецького апеляційного суду м. Бахмут цивільну справу № 234/5084/17 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 20 лютого 2019 року (суддя Лутай А.М.), ухваленого в приміщенні суду в м.Краматорськ Донецької області, -

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2017 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 13.04.2010р між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №б/н, відповідно до якого остання отримала кредит в розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Банк свої зобов`язання по Договору як Позичальник виконав повністю, однак, відповідач свої зобов`язання згідно умов Договору належним чином не виконувала, в результаті чого станом на 28.02.2017р має заборгованість перед Банком в загальній сумі 22639,49грн, яка складається з наступного: 4785,04грн - заборгованість за кредитом; 16100,19грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 200грн заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи: 500грн - штраф (фіксована частина), 1054,26грн - штраф (процентна складова).

Просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за Кредитним договором №б/н від 13.04.2010р у загальному розмірі 22639,49 грн ; вирішити питання про судові витрати.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 20 лютого 2019 року позовні вимоги в задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» відмовлено.

Позивач не погодився з даним рішенням суду першої інстанції та подав на нього апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення, ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 15 травня 2019 року до участі у справі залучено Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» як правонаступника позивача Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк».

В обґрунтування доводів апеляційної скарги АТ КБ «Приватбанк» зазначає, що оскаржуване рішення ухвалено з порушенням норм процесуального права; висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Зазначає, що лист позивача про заплановану реструктуризацію не підтверджує факт укладення договору про реструктуризацію, тобто висновки суду не відповідають положенням ч.1 ст.207 ЦК України.

Крім того судом не встановлено наявність повноважень особи, яка підписала даний лист відповідно до ч.3 ст.92 ЦК України.

Посилається на ч.1 ст.207, ч.1 ст.202, ст.204, ч.1 ст.634 ЦК України, Перелік типових документів, затверджений Міністерством юстиції України від 12.04.12 року №578/5, та зазначає, що ОСОБА_1 підписавши анкету-заяву від 13.04.2010 року, користуючись кредитними коштами та здійснюючи погашення заборгованості висловила свою згоду з формою договору та його умовами. Банком надано суду первісні бухгалтерські документи про видачу та сплату коштів за кредитним договором, виписка про картрахунку та розрахунок заборгованості. Зазначеними доказами доведено факт укладення договору між позивачем та відповідачем, який складається не лише з анкети-заяви, а й з Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів.

Таким чином, виходячи з презумпції правомірності правочину (ст.204 ЦК), факт укладення договору є доведеним, а правочин є правомірним, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Відзив на апеляційну скаргу відповідачем ОСОБА_1 не подано.

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з`явились в судове засідання, оскільки, відповідно до частини 2 ст.372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що АТ КБ «Приватбанк» своїм листом зробив пропозицію відповідачу змінити умови кредитного договору та у випадку прийняття пропозиції, гарантував списання залишку заборгованості, а виконавши зазначені в листі умови, відповідач погодилась на таку зміну, тому зобов`язання за кредитним договором виконала в повному обсязі.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що 13.04.2010р між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачкою ОСОБА_1 укладено Кредитний договір б/н, відповідно до якого відповідачці наданий кредит у сумі 500грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Підписання кредитного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов`язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених дійсним договором.

Згідно п.2.1.1.5.6 вказаних Умов у разі невиконання зобов`язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку.

Відповідно до повідомлення ПАТ КБ «Приватбанк» від 31.05.2018р №30.1.0.0/2-20170728/607 клієнт ОСОБА_1 згідно кредитного договору б/н від 13.04.2010р отримала картки № НОМЕР_1 і № НОМЕР_2 , остання з яких має термін дії до останнього дня листопада 2016 року.

Відповідно до частини першої, другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статей 526, 530, 610 ЦК України, частини першої статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною другою статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

З матеріалів справи вбачається, що листом від 16.01.2017р. за № Банк повідомив відповідачу, що у зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором, - станом на 16.01.2017 року за кредитним договором №SAMDN7752 вона має заборгованість у сумі 29020,06грн. Згідно її ( ОСОБА_1 ) звернення заплановано проведення договірної реструктуризації. Сума заборгованості буде зафіксована в розмірі 9751 грн. за кредитним договором №SAMDN7752. Дана сума повинна бути погашена не пізніше 18.01.2017 року за номерами рахунків (картки): НОМЕР_2 у розмірі 9571 грн. У разі виконання вищевказаних умов, ПАТ КБ «Приватбанк» гарантує списання залишку заборгованості в повному обсязі (а.с.75).

Відповідно до виписки по картці/рахунку № НОМЕР_2 і додатковим рахункам договору за період з 17.01.2017р.17.01.2017р., ОСОБА_1 17.01.2017р., на виконання листа Банку було сплачено (поповнено картку) готівкою у відділенні Банку в м.Краматорськ, за угодою №SAMDN7752, грошові кошти в сумі 9571 грн. (а.с.74).

В апеляційній скарзі Банк не оспорює розмір коштів, який необхідно було сплатити відповідачу за умовами реструктуризації боргу, а саме суму у розмірі 9571 гривня.

За змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Згідно частини 1 статті 17 Закону України «Про споживче кредитування» кредитодавець має право проводити за погодженням із споживачем реструктуризацію зобов`язань за договором про споживчий кредит.

Крім того, з наданого позивачем роздруківки руху коштів за картковим рахунком № НОМЕР_1 (а.с.162-165) вбачається, що останній рух коштів по картці відбувся 26.08.2014р. шляхом переводу коштів на рахунок, після чого відповідач не здійснювала інших операцій. Згідно довідки Банку вказана картка була відкрита 07.04.2010р. і діяла до квітня 2014 року (а.с.168).

Дані щодо наявності руху коштів по картці № НОМЕР_2 , яка була відкрита 01.02.2014р. з терміном дії до листопада 2016р. в матеріалах справи відсутні.

З урахуванням встановлених судом фактичних обставин справи та вимог закону, колегія суддів приходить до висновку, що сторонами було досягнуто згоди на реструктуризацію заборгованості на умовах висловлених позивачем по справі і ці умови (виклеєні в листі від 16.01.2017р.) були виконані відповідачем.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що висновки суду першої інстанції відповідають нормам матеріального права та процесуального права.

Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доводи стосовно відсутності повноважень на зміну умов договору представника Банку ОСОБА_2 , яким направлено лист від 16.01.2017 року відповідачу, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки вони не підтверджені належними та допустимими доказами, а тягар доказування зазначених обставин лежить саме на позивачеві.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Таким чином, аргументи апеляційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права, які тягнуть скасування рішення суду першої інстанції, що в свою чергу, згідно ст.375 ЦПК України, є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Відповідно до ст.382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначаються, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Враховуючи, що апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення без змін, з врахуванням п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України, судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 20 лютого 2019 року залишити без задоволення.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 20 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий О.В. Агєєв

Судді: В.Б. Азевич

Т.В. Космачевська

Повний текст судового рішення складено 11 липня 2019 року.

Головуючий О.В. Агєєв