Справа № 216/3294/17
Номер провадження 2/216/716/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
17 липня 2019 року м. Кривий Ріг
Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого - судді Бутенко М.В.,
за участю секретаря судового засідання Клименко О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №6, у порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради, про позбавлення батьківських прав, -
Позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, який обґрунтовувала тим, що з 16 липня 2010 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 . Від шлюбу маємо малолітню доньку: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Фактичні шлюбні відносини були розірвані приблизно у жовтні місяці 2011 року, у зв`язку з конфліктами, які виникали під час ведення сумісного побуту, а також у зв`язку з різними поглядами на життя, внаслідок чого 03 травня 2012 року шлюб між ними було розірвано. З часу припинення сімейних відносин та по сьогоднішній день донька мешкає разом з позивачем. Натомість, відповідач з 2011 року проживає окремо від них та ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню власної дитини, а саме: не піклується про фізичний і духовний розвиток доньки, її навчання та підготовку до самостійного життя. Крім того, відповідач всупереч вимогам ст. 180 Сімейного кодексу України, ухиляється від обов`язку утримувати дитину до досягнення нею повноліття, матеріальну допомогу не надає, а саме: не виділяє грошей на придбання їжі, взуття, одягу, елементарних побутових речей, в котрих мають щоденну потребу діти.
Ухвалене 19 березня 2012 року рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області про стягнення з відповідача аліментів (справа №444/1271/12) він не виконує, аліменти жодного разу не сплачував, в результаті чого у останнього з`явилася заборгованість у розмірі 56 092 гривні 46 копійок. З донькою відповідач майже взагалі не бачився, оскільки покинув родину коли їй ще не було й року, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти, тощо. Таким чином, відповідач нехтує своїми обов`язками та свідомо ухиляється від виховання дитини.
На підставі вищевикладеного, позивач просить позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо його малолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце засідання повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, на задоволенні позову наполягав.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не прибув, належним чином був повідомлений про день та час слухання справи, причини своєї неявки суду не повідомив, у зв`язку з чим, судом ухвалено здійснювати заочний розгляд справи без участі відповідача відповідно до ст.ст. 280-281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.
Представник третьої особи Рассомаха С.А . в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце засідання повідомлялась належним чином, надала суду заяву, в якій просила розглянути заяву за її відсутності, зазначивши, що при вирішенні позовних вимог покладається на думку суду, надала суду висновок виконкому Центрально-Міської районної у місті ради, як органу опіки та піклування, в якому висловлено думку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав.
Дослідивши матеріали справи, надавши відповідну правову оцінку зібраним у матеріалах справи доказам, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено та свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , актовий запис № 173 (а.с. 5) підтверджено, що батьками малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є відповідач ОСОБА_2 та позивач ОСОБА_1 .
Зі змісту рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 березня 2012 року (а.с. 8) вбачається, що шлюб між сторонами розірвано.
Неповнолітня ОСОБА_3 проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .
Зі змісту довідки комунального дошкільного навчального закладу №304 загального розвитку №29 від 22.05.2017 року (а.с. 9) вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з серпня 2015 року по червень 2016 року навчалася у КДНЗ №304. За період перебування дитини в дошкільному закладі, її вихованням займалася мати - ОСОБА_1 разом зі своїм чоловіком (вітчимом дитини) - ОСОБА_7 , які приводили дитину до садка, та забирали її, приймали активну участь у житті як самої дитини так й у житті дитячого садка. Біологічний батько дитини - ОСОБА_2 з сім`єю не проживає, вихованням доньки не займається, за час навчання дитини до дитячого садка жодного разу не з`являвся, не приводив та не забирав дитину з дитячого садка, успіхами доньки не цікавився, батьківські збори протягом навчального року не відвідував, з вихователями не спілкувався.
Відповідно до змісту довідки комунального комбінованого дошкільного навчального закладу №4 від 23.05.2017 року, вих. №124 (а.с. 8) вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з червня 2016 року по сьогоднішній день навчається у ККДНЗ №4. За період перебування дитини в дошкільному закладі, її вихованням займалася мати - ОСОБА_1 разом зі своїм чоловіком (вітчимом дитини) - ОСОБА_7 , які приводять дитину до садочка, забирають її, приймають участь у житті як самої дитини так й у житті дитячого садка. Біологічний батько дитини - ОСОБА_2 з сім`єю не проживає, вихованням доньки не займається, за час навчання дитини до дитячого садка жодного разу не з`являвся, не приводив та не забирав дитину з дитячого садка, успіхами доньки не цікавився, батьківські збори протягом навчального року не відвідував, з вихователями не спілкувався.
Згідно з висновком Виконкому Центрально-Міської районної у місті ради, як органу опіки та піклування від 13 липня 2019 року № 8/33-2438, Виконком вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 .
Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 року) (надалі - Конвенція про права дитини), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, а також на положення ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Так, статтею 23 Конвенції про права дитини, встановлено, що дитина має вести повноцінне і достойне життя в умовах, які забезпечують її гідність, сприяють почуттю впевненості в собі і полегшують її активну участь у житті суспільства.
У силу ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Відповідно до п. 2 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Як вбачається з роз`яснень, викладених в п. 16 постанови Пленуму ВСУ від 30.03.2007р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.
Статтею 9 Конвенції про права дитини передбачено, що дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.
Таким чином, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд вважає, що винна поведінка батька щодо свідомого самоухилення від виконання батьківських обов`язків знайшла своє підтвердження в матеріалах справи.
У судовому засіданні безперечно доведений факт, що відповідач долею своєї дитини не цікавиться, не приймає участі у її вихованні та матеріальному утриманні. При цьому дитина потребує матеріальної допомоги та батьківської підтримки.
Таким чином, аналізуючи здобуті у справі докази, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача законні, обґрунтовані і підлягають задоволенню та відповідач має бути позбавлений батьківських прав у відношенні до своєї дитини, оскільки не займається її вихованням, утриманням та не виконує свої батьківські обов`язки.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати по справі.
Керуючись ст.ст. 150, 164, 165, 166 СК України, ст.ст. 12, 13, 76-81, 133, 137, 141, 223, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради, про позбавлення батьківських прав - задовольнити.
Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо його малолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 640,00 (шістсот сорок) гривень.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України подається до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи згідно з п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

-позивач: ОСОБА_1 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, паспорт серії НОМЕР_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ;

-відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , інші відомості суду не відомі;

-третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, , місцезнаходженням якого є адреса: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Свято-Миколаївська, буд. 27.

Суддя М.В. Бутенко