Справа № 496/5052/18
Провадження № 2/496/423/19
16 липня 2019 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:
головуючого - судді Галич О.П.,
секретаря - Величко Н.М.,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Біляївка Одеської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу
за позовом: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання (реєстрації): АДРЕСА_1 , до
відповідача: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: ): АДРЕСА_1
вимоги позивача: про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
позивач - повідомлена належним чином про час, дату та місце слухання справи, у судове засідання не з`явилась, але надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності.
відповідач - повідомлений належним чином про час, дату та місце слухання справи, у судове засідання не з`явився.
І. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача
1. 03 грудня 2018 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до ОСОБА_2 (далі - відповідач) з позовом в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 . Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що на підставі договору дарування від 16.11.1992 року їй належить житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_1 . В даному будинку зареєстрований її колишній чоловік - відповідач по справі ОСОБА_2 . Відповідач не проживає в будинку з листопада 2012 року та по теперішній час, так як вибув на інше місце проживання, особистих речей відповідача в будинку немає, комунальні послуги він не сплачує, але залишається бути зареєстрованим. Наявність реєстрації відповідача в будинку перешкоджає їй здійсненню користування житловим приміщенням, реалізовувати права як власника на дану житлову площу. Оскільки, її колишній чоловік не проживає у будинку понад 1 рік без поважних причин, тому він має бути визнаним таким, що втратив право користування житловим приміщенням.
2. Відповідач до суду відзив на позов не надав.
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи, інші процесуальні дії у справі.
3. Позивач у судове засідання не з`явилась, але надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та не заперечувала проти заочного розгляду справи. (а.с. 32)
ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.
4. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.12.2018 року, цивільну справу № 496/5052/18, передано судді Біляївського районного суду Одеської області Горяєв І.М.
5. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області Горяєва І.М. від 05 грудня 2018 року було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.
6. 30 січня 2019 року справу було передано до канцелярії суду для повторного автоматизованого розподілу у зв`язку з тим, що відповідно до рішення Третьої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 23.01.2019 року, суддя Горяєв І.М. відсторонений від здійснення правосуддя.
7. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.02.2019 року, цивільну справу № 496/5052/18, передано судді Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П.
8. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П. від 12 лютого 2019 року було прийнято до свого провадження цивільну справу та призначену справу в порядку загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання.
9. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П. від 25 квітня 2019 року було закрито підготовче провадження та призначено до розгляду справу.
10. Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України - шляхом оголошення на офіційному веб-сайті Біляївського районного суду Одеської області, в судове засідання не з`явився без поважних причин, а позивач не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи, Судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК України.
11. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.
12. У судовому засіданні судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 на підставі Договору дарування від 16 листопада 1992 року, зареєстрованого погосподарській книзі виконкому Великодальницького сільської ради народних депутатів під № 14/1680. (а.с. 16)
13. Між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії НОМЕР_1 , актовий запис № 02. (а.с. 17)
14. Заочним рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 24 жовтня 2018 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. (а.с. 18)
15. Факт відсутності відповідача у житловому будинку по теперішній час за адресою: АДРЕСА_1 підтверджується актами обстеження житлового будинку від 15.03.2013 року, від 10.06.2013 року, 06.10.2013 року, 15.02.2014 року, 20.05.2014 року, 10.07.2014 року, 21.01.2017 року, 15.05.2017 року, 06.09.2017 року, 21.12.2017 року депутата Великодальницької сільської ради - ОСОБА_3 . (а.с. 6-15)
16. У довідці Виконавчого комітету Великодальницької сільської ради Біляївського району Одеської області за № 3827 від 22.10.2018 року зазначено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 дійсно зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , але не проживає з листопада місяця 2012 року по теперішній час. (а.с. 5)
V. Оцінка Суду.
17. Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
18. Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
19. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
20. Згідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Звернення до суду із даною позовною заявою про позбавлення права користування житловим приміщенням є однією із форм захисту власником своїх прав.
21. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю (постанова Верховного Суду України від 16.01.2012 р. №6-57цс11).
22. Як встановлено матеріалами справи, позивач є власником житлового будинку, в якому зареєстрований відповідач.
23. Вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України, ст. 405 ЦК України).
24. Статтею 156 ЖК України передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
25. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.
26. Підстави для визнання члена сім`ї власника таким, що втратив право користування житловим приміщенням, визначені ч. 2 ст. 405 ЦК України, а саме відсутність члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
27. Виходячи з того, що Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
28. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.
29. Таким чином згідно п. 3 Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року № 207, реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради.
30. Відповідно до п. 26 вказаних вище Правил зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.
31. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
32. Відповідно до позовних вимог позивача та наданих письмових доказів, суд вважає доведеним, що відповідач не проживає в житловому будинку, який належить позивачу на праві приватної власності.
33. Доказів на підтвердження поважності причин не проживання в житловому будинку за місцем реєстрації відповідачем суду не подано.
34. З урахуванням викладеного, досліджених по справі доказів, встановлених обставин справи, суд вважає, що позивачем доведено наявність передбачених ч. 2 ст. 405 ЦК України підстав для визнання ОСОБА_2 таким, що позбавлений права користування жилим приміщенням та позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 316, 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст. 156, 405 ЖК України, ст. ст. 13, 81, 259, 263, 265, 268, 280-282, 352, 353, 354 ЦПК України, суд-
1. Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
2. Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (місце реєстрації: ): АДРЕСА_1 ) таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
3. Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.
4. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
5. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
6. Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
7. Повний текст рішення складено 16 липня 2019 року.
Суддя О.П. Галич