Справа № 310/4739/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2019 рокум. Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі судді Полянчука Б.І., при секретарі Панченко Л.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 звернувся з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів в якому зазначив, що 26 квітня 2018 року директор ЗОШ№4 м. Бердянська ОСОБА_7 повідомила Бердянський відділ поліції ГУНП в Запорізькій області про те, що 25 квітня о 12 годині 40 хвилин, під час перебування в навчальному закладі учень 5-Б класу, інвалід з дитинства ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зазнав умисного психологічного насилля з боку учнів малолітніх ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Зазначене повідомлення було зареєстровано в Журналі обліку заяв і повідомлень про вчинене кримінальне правопорушення Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області за ЄО №9466 від 26.04.2018 року. У ході проведення дослідчої перевірки Бердянським ВП ГУНП в Запорізькій області встановлено, що 25.04.2018 року приблизно о 12 годині 40 хвилин учень ОСОБА_4 викрав у ОСОБА_12 шкільний рюкзак із кабінету №15 ЗОШ і виніс його до чоловічого туалету другого поверху ЗОШ №4. Учень ОСОБА_11 поклав вказаний шкільний рюкзак і злив воду на нього. ОСОБА_11 покликав до чоловічого туалету учня ОСОБА_9 . Після чого, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 злили воду на майно ОСОБА_12 , серед яких були підручники, зошити, мобільний телефон Lenovo A-369і в комплекті з акумуляторною батареєю моделі 690 АО і шкільне приладдя. З рюкзаку також зникли грошові кошти в сумі 20 грн. 23.05.2018 року він подав до Бердянського ВП ГУНПУ в Запорізькій області заяву про факт умисного скоєння правопорушення щодо його сина ОСОБА_13 . Він також звертався до батьків малолітніх ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 з проханням в добровільному порядку відшкодувати спричинену їх дітьми майнову шкоду в сумі 1200 грн. в рівних частках, розмір якої він визначив самостійно з урахуванням часу експлуатації телефону, але вони відмовили, тому він змушений був нести додаткові збитки для відновлення його майнового права: звертатися в ремонтні майстерні мобільних телефонів м. Бердянська; на поїздку в м. Запоріжжя і назад в м. Бердянськ; звертатися в сервісний центр обслуговування Lenovo для проведення діагностики стану мобільного телефону; за надання послуг з пересилки телефону. Матеріальні збитки складаються з наступного: вартість ремонту смартфона Lenovo A-369і - 1592 грн.; вартість роботи по обстеженню смартфона Lenovo A-369і фахівцями сервісного центру «Лібра-Лайн» - 150 грн.; оплата послуг банку -10 грн.; вартість проїзду в сервісний центр м. Запоріжжя та назад до м. Бердянська - 170 грн. х 2 поїздки = 340 грн.; затрати на пересилку смартфону та документації після його експертної діагностики із сервісного центру «Лібра-Лайн» в м. Бердянськ «Новою поштою»; вартість акумуляторної батареї моделі 690 АО - 250 грн. Загальна сума збитків склала 2397 грн. Крім того, йому та його сину інваліду з дитинства ОСОБА_14 умисними діями малолітніх ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 завдано моральну шкоду яка полягає в заподіянні моральних, душевних страждань його сину ОСОБА_14 , який має у зв`язку з інвалідністю індивідуальні особливості у зв`язку з порушенням нормальних життєвих зв`язків, умисно створеним дискомфортом після викрадення його речей та їх умисної порчі, неможливості користуватися смартфоном при наявності таких прав і можливості у оточуючих його людей спілкуватися з батьками, рідними, друзями по мобільному зв`язку, нервове напруження і моральний струс у зв`язку з допитами у відділі поліції, в моральному приниженні його гідності людини після розмов учнів і вчителів, знайомих про те, що особисті речі виносились в туалет, в небажанні осіб, що скоїли злочин визнати заподіяне. Особисто йому цими протиправними діями також заподіяно моральну шкоду, оскільки така подія завдала йому нервовий струс, приголомшили його допити працівниками правоохоронного органу, необхідність доказування спричиненої йому майнової шкоди, розмови вчителів і знайомих про подію 25.04.2018 року, розмови з кожним із батьків малолітніх осіб, що скоїли правопорушення, хамство, приниження його гідності і образу, яку він почув у телефонній розмові з батьком малолітнього ОСОБА_4 , коли він пояснював йому про наслідки протиправних дій його сина, незаплановані поїздки в експертно-сервісний цент м. Запоріжжя, а перед цим відвідування майстерні по ремонту смартфона в м. Бердянську. Зазначене свідчить про порушення його нормального життєвого укладу, про штучне заподіяння йому фізичних нагрузок, страждань і моральної шкоди. Що негативно вплинуло на стан його здоров`я. Розмір морального відшкодування оцінив в 351 грн. Загальна сума матеріальної та моральної шкоди складає 2748 грн., яку просив стягнути на його користь.

У судовому засіданні ОСОБА_6 позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити.

Відповідачі направили до суду відзив на позовну заяву в якому позовні вимоги не визнали і зазначили, що позивачем не доведено спричинення йому матеріальної шкоди. Також не доведено, що телефон знаходився в шкільному рюкзаку ОСОБА_12 , витрати на поїздку до м. Запоріжжя та назад в м. Бердянськ., спричинення моральної шкоди.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив суду, що дійсно його син в туалеті Бердянської ЗОШ №4 злив воду на рюкзак ОСОБА_12 Коли оглядали речі, які знаходились в портфелі, то телефону серед них не було. Вказав на суперечності в експрес-накладній, оскільки в ній зазначено про комп`ютерні комплектуючі, але позивач відправляв на діагностику телефон.

Відповідач ОСОБА_3 пояснила суду в судовому засіданні, що її син в приміщенні туалету Бердянської ЗОШ №4 злив воду на рюкзак ОСОБА_13 . Після залиття водою рюкзак занесли в клас, відкрили його і виявили в ньому зошити і книжки. Телефону в рюкзаку не було. У експрес-накладній зазначено комп`ютерні комплектуючі та їх вагу, а не телефон. Крім того, телефон не може стільки важити. Вважав, що позивачем не підтверджено поїздку в Запоріжжя і назад, оскільки відсутні проїзні білети.

Відповідач ОСОБА_4 звернув увагу суду, що вимоги про пошкодження телефону було заявлено тільки через двадцять днів після події.

Відповідач ОСОБА_5 зазначив у судовому засіданні, що після залиття рюкзака в ньому не було виявлено телефон, а про його пошкодження позивачем було повідомлено значно пізніше.

З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права ( реальні збитки), а також доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене ( упущена вигода).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Стаття 1178 ЦК України передбачає, що шкода, завдана малолітньою особою (яка не досягла чотирнадцяти років), відшкодовується її батьками (усиновлювачами) або опікуном чи іншою фізичною особою, яка на правових підставах здійснює виховання малолітньої особи, - якщо вони не доведуть, що шкода не є наслідком несумлінного здійснення або ухилення ними від здійснення виховання та нагляду за малолітньою особою.

Статтею 1181 ЦК України передбачено, що шкода, завдана спільними діями кількох малолітніх осіб, відшкодовується їхніми батьками (усиновлювачами), опікунами в частці, яка визначається за домовленістю між ними або за рішенням суду.

Із свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 від 18.10.2007 року встановлено, що батьками ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_6 та ОСОБА_15 (а.с. 156).

Відповідно до посвідчення серія НОМЕР_2 малолітній ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є інвалідом з дитинства та отримує соціальну допомогу, його законний представник ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.17,18).

Відповідно до товарного чеку від 12.12.2017 року мобільний телефон Lenovo А369і в кількості одна штука придбано за 1850,00 грн. (а.с. 9).

Із листа директора Бердянської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №4 ОСОБА_7 від 26.04.2018 року №24 встановлено, що за результатами проведення службового розслідування щодо факту пошкодження шкільного приладдя ОСОБА_8 було скликано позачергове засідання Ради профспілки школи, на якій членами комісії, класними керівниками 5-А та 5-Б класів була проведена зустріч з учнями ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_21 та їхніми батьками на якій було з`ясовано причини поведінки вищевказаних дітей. Батьки визнали неправомірність дій своїх дітей щодо пошкодження майна ОСОБА_8 однак зазначили, що останній постійно провокує конфлікти ображає нецензурною лайкою учнів та їх батьків (а.с. 4-5).

ОСОБА_6 звернувся до Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області з приводу протиправних дій відносно його сина, яке було зареєстровано в журналі «Єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події» Беордянського ВП ГУНП в Запорізькій області за №9466 від 07.05.2018 року та за №10940 від 23.05.2018 року (а.с.6).

Відповідно до протоколу про отримання відомостей, який складено інспекцією ювенальної превенції Бердянського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області 26.04.2018 року ОСОБА_8 зазнав психологічного насилля у умовах навчального закладу з боку ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_21 . З цим протоколом позивач ознайомився 03.05.2018 року і зробив запис про спричинення матеріальних збитків, оскільки знищено мобільний телефон, пошкоджено 4 зошити та підручники (а.с.7-8).

Із листа Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області від 31.05.2018 року №12313/50/04-19 встановлено, що 25.04.2018 року близько 12 години 40 хвилин малолітній ОСОБА_4 2007 року народження виніс шкільний рюкзак малолітнього ОСОБА_12 2006 року народження до чоловічого туалету, після чого малолітній ОСОБА_11 , 2007 року народження поклав вказаний рюкзак до унітазу, а малолітній ОСОБА_9 , 2007 року народження та ОСОБА_10 , 2007 року народження, змили воду на майно ОСОБА_12 , 2006 року народження, пошкодивши мобільний телефон «Леново А-369-і» вартістю 1200 грн. та шкільне приладдя. Окрім цього з рюкзаку ОСОБА_12 зникли гроші в сумі 20 гривень (а.с. 3).

Крім того, спричинення ОСОБА_17 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_21 , ОСОБА_18 шкоди майну позивача внаслідок залиття шкільного рюкзака ОСОБА_8 підтверджується матеріалами перевірки за повідомленнями ОСОБА_7 та ОСОБА_6 (а.с.100-137).

Із квитанції про прийняття виробу на діагностику №295253 від 07.06.2018 року вбачається, що ПП «Сервісний центр «Лібра-Лайн», який розташований в м. Запоріжжя, вул. Заводська,3 прийняв на від ОСОБА_6 смартфон Lenovo А369і на діагностику в зв`язку з тим, що не включається із-за залиття водою. Пристрій повернуто замовнику 14.06.2018 року (а.с.11).

На ім`я ОСОБА_6 виписано рахунок-фактуру №360696 від 07.06.2018 року про сплату 150 грн. за видачу акту технічного стану (а.с.12).

Згідно квитанції від 07.06.2018 року ОСОБА_6 сплатив ПП «Сервісний центр «Лібра-Лайн» 150 грн. за видачу акту технічного стану на підставі рахунку №360696 від 07.06.2018 року, а також 10 грн. комісії за послуги банку (а.с.12).

Актом №360696 від 08.06.2018 року здачі-прийняття робіт (надання послуг) згідно рахунку №360696 від 07.06.2018 року встановлено, що ПП «Сервісний центр «Либра-Лайн» на замовлення ОСОБА_6 були проведені роботи з видачі акту технічного стану на суму 150 грн. (а.с.10).

Таким чином, судом встановлено, що позивач поніс витрати в розмірі 150 грн. за роботи з встановлення технічного стану смартфона Lenovo А369і.

Актом технічного стану Lenovo А369і, який видано ПП «Сервісний центр «Лібра-Лайн» встановлено, що для відновлення робочого стану смартфона Lenovo А369і необхідна заміна материнської плати та кнопки включення, вартість робіт складатиме 1592 грн. (а.с. 13).

Враховуючи викладене, суд вважає доведеним, що для відновлення роботи смартфона Lenovo А369і позивачу необхідно понести витрати в розмірі 1592 грн.

Після проведення робіт з діагностики несправностей смартфона Lenovo А369і, останній 08.06.2018 року було направлено «Сервісний центр «Лібра-Лайн» ОСОБА_6 . Послуги ТОВ «Нова Пошта» за пересилку покладено на одержувача в розмірі 35 грн. (а.с.14-15). Оплату цих послуг було здійснено ОСОБА_15 (а.с.16). Відповідачі заперечували ці витрати позивача, але отримання відправлення ОСОБА_15 та сплата цих грошових коштів жодним чином не спростовує ці витрати позивача, оскільки із пояснень ОСОБА_6 та свідоцтва про народження вбачається, що ОСОБА_15 є мамою ОСОБА_12 і вона за дорученням позивача отримала зазначене відправлення. Також не доведено відповідачами їх твердження, що це було відправлення не смартфона Lenovo А369і а інших речей.

Із довідки наданої ОСОБА_6 ФОП ОСОБА_36 встановлено, акумулятор BL203 до мобільного телефону Lenovo А369і коштує станом на 23.01.2019 року 250,00 грн. (а.с. 158,159).

Згідно довідки начальника Бердянської автостанції м. Бердянська від 23.01.2019 року ОСОБА_6 придбав квитки в касі до м. Запоріжжя та у зворотному напрямку 07.06.2019 року на суму 397,24 грн. (а.с. 183), але листом від 04.06.2019 року начальник Бердянської автостанції ОСОБА_37 просив вважати недійсною довідки від 23.01.2019 року та від 11.04.2019 року по факту поїздки в м. Запоріжжя ОСОБА_6 . Таким чином, позивачем не доведено витрати в розмірі 340 грн. до м. Запоріжжя та назад в м. Бердянськ і ці позовні вимоги не можуть бути задоволені.

Відповідачі визнали, що внаслідок дій їх малолітніх дітей було залито рюкзак малолітнього ОСОБА_12 , а тому ці обставини не підлягають доказуванню за ст. 81 ЦПК України.

Разом з тим, відповідачі не визнали, але не довели належними та допустимими доказами, що внаслідок залиття рюкзака малолітнього ОСОБА_6 їх малолітні дітьми не було пошкоджено смартфон Lenovo А369і та акумуляторну батарею до нього, що належать позивачу, хоча обов`язок по доказуванню цього факту лежить саме на них, а не на позивачі.

Не дивлячись на те, що відповідачі повинні довести відсутність вини їх дітей у спричинення шкоди позивачу, останній надав суду докази, які в сукупності підтверджують вину малолітніх ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_21 в спричиненні матеріальної шкоди позивачу.

Відповідачі заперечували знаходження в рюкзаку малолітнього ОСОБА_12 мобільного телефону, але зазначені обставини знайшли своє підтвердження поясненнями малолітнього свідка ОСОБА_12 , який пояснив суду, що він зайшов у клас і побачив, що немає його рюкзака. Через деякий час рюкзак приніс ОСОБА_17 і віддав йому. Рюкзак і всі речі в ньому були мокрі. Медична сестра відкрила відділення в якому були підручники, зошити і приладдя і дістала все на парту. Відділ у якому лежав мобільний телефон, не відкривали і він не говорив, що телефон там знаходиться, оскільки йому заборонили вчителі та батьки брати його в школу, а він не послухався. Вдома він спробував скористатися телефоном, але той не працював, про що він повідомив батька.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснила суду, що в той день, коли був залитий рюкзак ОСОБА_8 про пошкодження телефону не говорив, але особисто вона з дитиною не спілкувалась і не була присутня коли діставали з рюкзака речі.

Свідок ОСОБА_45 , пояснила суду, що на її прохання малолітній ОСОБА_8 дістав із рюкзака речі, які склав на парту, а рюкзак поставив біля парти. Вона особисто рюкзак не оглядала і телефон не бачила.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_46 пояснила, що вона бачила мокрий портфель, який стояв біля парти ОСОБА_13 . Зошити і підручники були розкладені на підвіконні. Портфель складається з багатьох відділів, в тому числі з накладних. На наступній день ОСОБА_8 сказав їй, що в рюкзаку був телефон, який тепер не працює. Були випадки коли ОСОБА_8 відволікався на телефон під час учбового процесу, тому вона просила його та батьків, щоби дитина не брала телефон з собою до школи. Після цього телефон у ОСОБА_12 не бачила.

Аналізуючи пояснення свідків, суд приходить до висновку, що в шкільному рюкзаку малолітнього ОСОБА_12 знаходився мобільний телефон Lenovo А369і, який внаслідок залиття портфелю був пошкоджений.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_6 спричинена малолітніми особами матеріальна шкоду на загальну суму 2 037 грн., тому вона підлягає стягненню з відповідачів у рівних частках.

Стаття 23 ЦК України передбачає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Стаття 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 дійсно була спричинена моральна шкода в заявленому розмірі, оскільки він змушений був давати пояснення в правоохоронних органах, витрачати час та сили на зустрічі з батьками малолітніх, які спричинили шкоду та доводити їм необхідність відшкодування шкоди, а також необхідність збирання доказів на підтвердження спричиненої йому матеріальної шкоди.

Суд вважає, що зазначені обставини призвели до душевних страждань та порушення нормального життєвого укладу позивача.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України та виходячи з позовних вимог майнового та немайнового характеру з відповідачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір у рівних частках по 352,4 грн.

Керуючись ст. ст. 209, 212-125 ЦПК України, ст. ст. 22 ч.2, 1166 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (проживає за адресою: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 (проживає за адресою: АДРЕСА_3 ), ОСОБА_4 (проживає за адресою: АДРЕСА_4 ), ОСОБА_5 (проживає за адресою: АДРЕСА_5 ) про стягнення грошових коштів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 по 509,25 грн. матеріальної шкоди та по 87,75 грн. моральної шкоди з кожного.

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь держави по 352,4 грн. судового збору з кожного.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя