Справа №504/2307/19
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

11.07.2019 року смт. Доброслав

Суддя Комінтернівського районного суду Одеської області Жовтан П.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Вирішуючи питання про можливість відкриття провадження у справі, суддя приходить до наступного.

Проте, в супереч п.8 ч.3 ст.175 ЦПК України, в позовній заяві відсутнє зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою.

Згідно до ч.4 ст.177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Так, позивач ОСОБА_3 подала клопотання про звільнення від сплати судового збору, посилаючись на те, що в неї повністю відсутній заробіток за попередній 2018р., вона має на утримані дитину, на разі питання про утримання спільної дитини не вирішено, у неї та дитини фактично відсутнє житло, як наслідок вкрай скрутне матеріальне положення, крім того посилалась на необхідність забезпечення права на доступ до правосуддя.

Відповідно до п. 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 10 від 17 жовтня 2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", особа, яка заявляє клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати, згідно зі ст. 10 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Відповідно до ч.2 ст.133 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.136 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно до ст.8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: військовослужбовці; батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Таким чином, наявність підстав для звільнення позивача від сплати судового збору підлягає доведенню на загальних підставах.

Аналіз такого нормативного врегулювання дає підстави зробити висновок про те, що визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати.

Так, наведені в клопотанні позивача аргументи не свідчать про неможливість сплати судового збору за ставками, встановленими ЗУ «Про судовий збір» і не є підставою для звільнення від сплати, оскільки не підтверджені належними доказами. Позивач надала лише довідку про відсутність доходів за 2018р. та копію свідоцтва про народження дитини, при цьому доказів її майнового стану за 2019 рік суду не надано, документального підтвердження того, що дитина проживає разом із позивачем та знаходиться на її повному утриманні немає, так само і відсутні докази того, відповідач не надає допомоги на утримання спільної дитини.

За вказаних обставин, суддя приходить до висновку про відмову в задоволені клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.176 ЦПК України, ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

Ціна позову має важливе значення, насамперед, для правильного визначення судового збору, що підлягає сплаті під час звернення до суду.

Проте, в супереч ст.175 ЦПК України, позивачем не надано доказів визначення ціни позову. З поданих матеріалів неможливо встановити дійсну вартість спірного майна.

Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, позивачу слід надати докази визначення ціни позову, з врахуванням цього сплатити судовий збір за ставками, зазначеними вище, а також надати суду попередній розрахунок суми судових витрат.

Вищевикладене дає підставу судді зробити висновок про неналежне оформлення позовної заяви у відповідності до ст.ст.175, 177 ЦПК України.

Статтею 185 ЦПК України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст.ст.175, 177, 185, 258, 260 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - залишити без руху.

Встановити позивачу десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, для усунення недоліків.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху надіслати позивачу.

У разі не усунення зазначених недоліків у встановлений строк позовна заява вважатиметься неподаною та буде повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: П.В. Жовтан