Справа № 471/446/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.07.2019 року суддя Арбузинського районного суду Миколаївської області Явіца І.В., отримавши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

ВСТАНОВИВ :

Згідно розпорядження в.о. голови Братського районного суду Миколаївської області від 02 липня 2019 року вказану справу передано на розгляд Арбузинського районного суду Миколаївської області.

Проте, у видачі судового наказу за такою заявою належить відмовити, виходячи із такого.

Стаття 161 ЦПК України визначає перелік вимог, за якими може бути видано судовий наказ.

Зокрема, у аспекті порушеного заявником питання, судовий наказ про стягнення аліментів може бути виданий, якщо заявлено вимогу про :

1) заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб ;

2) заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Проте, у даному випадку, заявник висунула вимогу про стягнення аліментів на утримання однієї дитини у розмірі 1/4 частки від доходу (заробітку) боржника, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що не відповідає нормі п.4 ч.1 ст. 161 ЦПК України.

Тобто, фактично, заявник висунула вимогу про стягнення аліментів, за якою не може бути виданий судовий наказ у контексті правової норми, установленої ст. 161 ЦПК України, та має наслідком відмову у видачі судового наказу, згідно з правилом, установленим п.3 ч.1 ст. 165 того ж Кодексу.

Крім того, заява за формою не відповідає вимогам ст. 163 ЦПК України, оскільки до неї додано жодним чином не засвідчені ксерокопії документів, що суперечить п. 4. ч.3 ст. 163 ЦПК України.

З огляду на таке, заявлена вимога є такою, за якою не може бути видано судовий наказ.

З цих мотивів, керуючись ст.ст. 163 - 166, 258- 261 ЦПК України, суддя,-

УХВАЛИВ:

У видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини відмовити на підставі п.3 ч.1 ст. 165 ЦПК України.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що відмова у видачі судового наказу з підстави, передбаченої пунктом 3 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Заяву про видачу судового наказу та всі додані до неї документи повернути ОСОБА_1 .

Ухвала постановлена поза межами судового засідання, а тому набирає законної сили з моменту її підписання суддею, що передбачено ч.2 ст. 261 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена учасниками справи, а також особами, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та ( або) обов`язки шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 ( п`ятнадцяти ) днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя І.В. Явіца