Справа № 461/7175/17 Головуючий у 1 інстанції: Стрельбицький В.В.
Провадження № 22-ц/811/1792/18 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2019 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Цяцяка Р.П.,

суддів: Крайник Н.П. та Шеремети Н.О.,

за участю: секретаря Цапа П.М.,

позивача ОСОБА_1 і його представника - адвоката Дяківа Б.З.,

адвоката Терзі О.С. представника ПАТ «СК «Саламандра-Україна»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою Савляка ОСОБА_2 та апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Саламандра-Україна» на рішення Галицького районного суду м. Львова від 09 липня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТзОВ «Інститут гірничо-хімічної промисловості» та ПрАТ «Страхова компанія «Саламандра-Україна», в кінцевій редакції позовних вимог якого просив стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «Саламандра-Україна» на його користь 37 048 грн. 71 коп. страхового відшкодування за завдану йому матеріальну шкоду внаслідок пошкодження транспортного засобу, а також стягнути солідарно з ТзОВ «Інститут гірничо-хімічної промисловості» та ПрАТ «Страхова компанія «Саламандра-Україна» на його користь 15 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що 01червня 2017 року у м. Львові по вул. І.Франка, 2 мала місце дорожньо-транспортна пригода (ДТП), а саме: водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «Форд Транзіт», д.р.н. НОМЕР_1 , який належить ТзОВ Інститут гірничо-хімічної промисловості, здійснив зіткнення з автомобілем «Фольксваген Пассат», д.р.н. НОМЕР_2 , під керуванням позивача ОСОБА_1 , внаслідок чого автомобіль «Фольксваген Пассат» отримав технічні пошкодження. На місці ДТП ОСОБА_1 за погодженням з ОСОБА_3 був складений Європротокол, який підписали учасники самої ДТП. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Форд Транзіт», д.р.н. НОМЕР_1 згідно Полісу № АК/4784686 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів була застрахованою в ПрАТ «Страхова компанія «Саламандра-Україна».

Згідно із рахунком № 02/06/03 від 02.06.2017 року вартість відновлювальних робіт автомобіля «Фольксваген Пассат», д.р.н. НОМЕР_2 , становить 16 967 гривень, однак в добровільному порядку, як ТзОВ «Інститут гірничо-хімічної промисловості», так і ПрАТ «Страхова компанія «Саламандра-Україна», відмовились виплатити позивачу будь-яке відшкодування заподіяної шкоди.

Крім того, позивач стверджував, що внаслідок неправомірних дій відповідачів йому було завдано моральної шкоди, яку він оцінює у 15 000 грн. (т.1, а.с. 1-8, 241-249).

Оскаржуваним рішенням від 09 липня 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Саламандра-Україна» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування, що становить матеріальну шкоду (збитки), заподіяну внаслідок пошкодження транспортного засобу в дорожньо-транспортній пригоді у розмірі 35 561 гривню 78 копійок.

У решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Саламандра-Україна» в дохід держави витрати судового збору в сумі 676 гривень 61 копійка (т.2, а.с. 33-37).

Додатковим рішенням від 20 липня 2018 року частково задоволено заяву представника позивача та стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Саламандра-Україна» на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 5 471 грн. 14 коп. (т.2, а.с. 61).

Дане рішення оскаржили, як позивач ОСОБА_1 , так і ПрАТ «Страхова компанія «Саламандра-Україна» (в подальшому «Страхова компанія»).

Позивач ОСОБА_1 просить оскаржуване рішення змінити, а саме: задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі, стягнувши зі Страхової компанії на його користь 7 500 грн. моральної шкоди, покликаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення норм матеріального права.

Стверджує, що його позовна вимога не випливає із положень ст..ст. 22, 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а з положень ст. 23 ЦК України (т.2, а.с. 80-84).

Страхова компанія просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог до Страхової компанії у повному обсязі, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права.

Вважає, що суд неправомірно віддав перевагу одним доказам над іншими, а саме: надав перевагу висновку експерта Львівського НДЕКЦ від 12.04.2018 року і не дав належної оцінки Висновку експертного транспортно-трасологічного дослідження № 1413-17-ТТ від 15.08.2017 року, згідно якого з технічної точки зору пояснення позивача ОСОБА_1 щодо механізму утворення усього обсягу пошкоджень автомобіля «Фольксваген Пассат», д.р.н. НОМЕР_2 , як наслідку зіткнення з автомобілем «Форд Транзіт», д.р.н. НОМЕР_1 , не підтверджуються з формою, розміром та розташуванням пошкоджень на автомобілях, а також механізмом їх утворення, що свідчить про технічну неспроможність заявленої версії в цілому.

Вважає, що сума страхового відшкодування підлягала зменшенню на розмір ПДВ - 20 % (т.2, а.с. 65-71).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянтів та їхніх представників на підтримання доводів поданих ними апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга позивача до задоволення не підлягає, а апеляційна скарга ПрАТ «Страхова компанія «Саламандра-Україна» підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

ЦПК України встановлено, що:

- цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (статті 12 і 81);

- обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82);

- доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76);

- належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 77);

- жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частина 2 статті 89).

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема письмових Заперечень на позовну заяву Страхової компанії, згаданий відповідач не заперечує сам факт ДТП, однак розмір заподіяної в результаті згаданої ДТП шкоди оцінює у розмірі лише виплаченого ним страхового відшкодування, а саме 1 486 грн. 93 коп. (т.1, а.с. 26-30), обґрунтовуючи саме таку суму страхового відшкодування Висновком експертного транспортно-трасологічного дослідження від 15.08.2017 року, проведеного Асистуючою компанією «Укравтоекспертиза» на замовлення Страхової компанії на підставі наданих згаданим відповідачем копій страхових матеріалів по факту ДТП та фотографій автомобілів «Фольксваген Пассат», д.р.н. НОМЕР_2 , та «Форд Транзіт», д.р.н. НОМЕР_1 . При цьому оригінал згаданого Висновку … не містить даних, як про саму компанію, так і про автора цього Висновку … стосовно їхньої кваліфікації та повноважень по проведеннютаких транспортно-трасологічних досліджень (т.1, а.с. 168-184).

З урахуванням вище наведених обставин ухвалою Галицького районного суду міста Львова від 29 січня 2018 року по справі було призначено судову автотоварознавчу експертизу автомобіля «Фольксваген Пассат», д.р.н. НОМЕР_2 .

Згідно Висновку експерта від 12.04.2018 року № 9/138 Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України (попередженого про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок експерта), вартість матеріальної шкоди (збитку), завданої власнику автомобіля марки «Фольксваген Пассат», р.н. НОМЕР_2 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 01.06.2017 року у м.Львові по вул.І.Франка, 2, з урахуванням первинного протоколу огляду вищевказаного транспортного засобу, фрагмент якого наведено в Розділі ІІ Заключення експертного транспортно-трасологічного дослідження №1413-17-ТТ від 15.08.2017року, проведеного АК Укравтоекспертиза, станом на 11.04.2018 року становить 33 137 грн. 71 коп., а вартість відновлювального ремонту згаданого автомобіля станом на 11.04.2018 року становить 72 101 грн. 53 коп. (т.1, а.с. 199-218).

Наведене у Висновку експерта від 12.04.2018 року № 9/138 відповідачем жодним чином не спростовано.

За вище наведених обставин суд вправі був визнати Висновок експерта від 12.04.2018 року № 9/138 належним та допустимим доказом по справі, а тому доводи апеляційної скарги стосовно того, що суд неправомірно віддав перевагу згаданому Висновку експерта над Висновком експертного транспортно-трасологічного дослідження № 1413-17-ТТ від 15.08.2017 року до уваги прийматися не можуть.

Задоволення позовних вимог у розмірі саме 35 561 грн. 78 коп. суд мотивував тим, що згідно вище згаданого Висновку експерта від 12.04.2018 року вартість матеріальної шкоди (збитку), завданого власнику автомобіля «Фольксваген Пассат», д.р.н. НОМЕР_2 , становить 33 137 грн. 71 коп., а вартість відновлювальних робіт цього автомобіля після ДТП становить 3 911 грн., що в сумі становить 37 048 грн. 71 коп., однак відповідачем було виплачено позивачу страхове відшкодування у розмірі 1 486 грн. 93 коп., а тому до стягнення підлягає 35 561 грн. 78 коп. суми страхового відшкодування: (37048,71 грн. (33137,71 грн. матеріальної шкоди + 3911,00 грн. вартості ремотно-відновлювальних робіт) 1486,93 грн.).

Однак, даний висновок судом зроблений за неповного з`ясування обставин по справі.

Згідно вище згаданого Висновку експерта від 12.04.2018 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Фольксваген Пассат», д.р.н. НОМЕР_2 , становить 72 101 грн. 53 коп. і ця сума включає в себе вартість відновлювальних робіт у розмірі 3 911 грн.

А вартість цього ж таки відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу автомобіля становить вже 33 137 грн. 71 коп. (т.1, а.с. 210-211).

Таким чином, вартість матеріальної шкоди (збитку), завданого власнику автомобіля «Фольксваген Пассат», д.р.н. НОМЕР_2 , у розмірі 33 137 грн. 71 коп. вирахувана з урахуванням вартості відновлювальних робіт у розмірі 3 911 грн., а тому неправомірно ці значення сумувати.

Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Із зазначеної норми матеріального права випливає, що збитки у вигляді податку на додану вартість виникають виключно при ремонті транспортного засобу у платника зазначеного податку. При ремонті транспортного засобу в особи, яка не є платником такого податку, у розмір збитку податок на додану вартість не включається, а тому не входить до складу витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом автомобіля.

Судом встановлено, стверджується матеріалами справи та визнається стороною позивача, що згідно Висновку експерта від 12.04.2018 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Фольксваген Пассат», д.р.н. НОМЕР_2 , та вартість матеріальної шкоди (збитку), завданого його власнику, розраховані із урахуванням ПДВ, а відтак вище згадана сума 33 137 грн. 71 коп. включає в себе ПДВ.

Як стверджується документами, поданими до суду самим позивачем, ремонт автомобіля було проведено фізичною особою-підприємцем, який є платником єдиного податку і не є платником ПДВ: в ході апеляційного розгляду справи позивач цю обставину визнав.

З урахуванням вище наведеного розмір майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню позивачу, підлягає зменшенню на розмір ПДВ, а саме: з 33 137 грн. 71 коп. до 27 614 грн. 76 коп.

Крім цього, згідно страхового полісу № АК/4784686 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, ним передбачена франшиза у розмірі 510 грн. сума, на яку завжди зменшується страхове відшкодування за шкоду, заподіяну майну потерпілих (т.1, а.с. 11).

Відтак, суму майнової шкоди, яка підлягає до стягнення зі Страхової компанії в користь позивача, підлягає зменшенню на розмір франшизи (510 грн.):

27 614 грн. 76 коп. 510 грн. = 27 104 грн. 76 коп.

Матеріалами справи стверджується та визнається позивачем те, що відповідачем йому було виплачено страхове відшкодування у розмірі 1 486 грн. 93 коп., а відтак до стягнення на користь позивача підлягає 25 617 грн. 83 коп. страхового відшкодування.

Позовну вимогу про стягнення зі Страхової компанії моральної шкоди позивач обґрунтовує посиланням на норми статті 23 ЦК України.

В той же час, норми статті 23 ЦК України є загальними і застосовуються лише в тому випадку, якщо спірні правовідносини не регулюються спеціальними норми.

Правовідносини, які виникнули між сторонами по справі (зокрема між позивачем та Страховою компанією) в результаті ДТП, є договірними, оскільки такі випливають з Полісу № АК/4784686 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, яким була застрахованою цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Форд Транзіт», д.р.н. НОМЕР_1 , та регламентуються, як умовами згаданого Полісу, так і нормамиЗакону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», приписи якого є спеціальними нормами відносно статті 23 ЦК України.

В той же час, ні умовами Полісу, ні нормамиЗакону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачена відповідальність за моральну шкоду завдану несвоєчасною виплатою страхового відшкодування у повному обсязі.

Відтак, доводи апеляційної скарги позивача (які стосуються лише його позовної вимоги про стягнення зі Страхової компанії моральної шкоди) до уваги прийматися не можуть, а тому ця апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Статтею 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина 1), і що суд апеляційної інстанції, у випадку зміни рішення або ухвалення нового, відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13).

Матеріалами справи стверджується, що позивач на підставі пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору (т.1, а.с. 18).

Страхова компанія, як відповідач, в ході розгляду даної справи понесла 2 114 грн. 40 коп. (1 920 + 194,4) судових витрат у виді сплаченого судового збору (а.с. т.2, а.с. 72, 93).

Судом задоволено 49,22 % позовних вимог:

25 617 грн. 83 коп. від 52 048 грн. 71 коп., як суми заявлених позовних вимог.

Відтак, у задоволенні 50,78 % позовних вимог відмовлено.

50,78 % від 2 114 грн. 40 коп.судових витрат, понесених Страховою компанією, становить 1 073 грн. 69 коп., що більше, ніж 676 грн. 61 коп. судового збору, які присуджено до стягнення з Страхової компанії в дохід держави оскаржуваним рішенням, а відтак в цій частині оскаржуване рішення підлягає скасуванню.

Додатковим рішенням від 20 липня 2018 року частково задоволено заяву представника позивача та стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Саламандра-Україна» на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 5 471 грн. 14 коп. виходячи з того, що судом було першої інстанції було задоволено 68 % позовних вимог (т.2, а.с. 61).

Оскільки суд апеляційної інстанції за підсумками апеляційного розгляду справи прийшов до висновку про те, що до задоволення підлягає сумарно 49,22 % позовних вимог, то розмір судових витрат, які підлягають до стягнення зі Страхової компанії на користь позивача, визначений додатковим рішенням Галицького районного суду м. Львова від 20 липня 2018 року в сумі 5 471 грн. 14 коп., слід зменшити до 3 960 грн. 06 коп.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.2, 376 ч.1 п.п. 1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Саламандра-Україна» задовольнити частково.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 09 липня 2018 року змінити, зменшивши розмір страхового відшкодування, яке підлягає до стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Саламандра-Україна» на користь ОСОБА_1 , з 35 561 грн. 78 коп. до 25 617 (двадцяти п`яти тисяч шістсот сімнадцять) грн. 83 коп.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 09 липня 2018 року в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Саламандра-Україна» в дохід держави судового збору в сумі 676 грн. 61 коп. скасувати.

В решті рішення Галицького районного суду м. Львова від 09 липня 2018 року залишити без змін.

Розмір судових витрат, які підлягають до стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Саламандра-Україна» на користь ОСОБА_1 , визначений додатковим рішенням Галицького районного суду м. Львова від 20 липня 2018 року в сумі 5 471 грн. 14 коп., зменшити до 3 960 (три тисячі дев`ятсот шістдесят) грн. 06 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 19 липня 2019 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Крайник Н.П.

Шеремета Н.О.