КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/8519/2019 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Волошина В.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Панченко М.М., Слюсар Т.А.

при секретарі Маличівській Н.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 - представника ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 12 квітня 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» про захист прав споживачів та стягнення банківського вкладу.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

13 липня 2017 року позивач ОСОБА_2 звернувся у суд з позовом мотивуючи його тим, що 28 вересня 2015 року між ОСОБА_2 та ПАТ «КБ «Хрещатик» було укладено договір банківського вкладу «Живи сонячно» №45D-624687 строком до 28 березня 2016 року.

Відповідно до п.п. 1.1. та 1.2. вказаного договору, відповідачем прийнято від позивача грошові кошти на вкладний (депозитний) рахунок, відкритий на його рахунок в розмірі 20000 євро на строк з 28 вересня 2015 року по 28 березня 2016 року зі сплатою позивачу 10% річних.

Постановою Національного банку України №234 від 05 квітня 2016 року ПАТ «КБ «Хрещатик» віднесено до категорії неплатоспроможних.

Відповідно до рішення правління Національного банку України від 02.06.2016 №46-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ КБ «Хрещатик» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 03.06.2016 №913 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «Хрещатик» та делегування повноважень ліквідатору банку».

20 травня 2016 року позивачу, відповідно до ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фондом гарантування вкладів фізичних осіб виплачено кошти в сумі еквівалентній 200000 грн.

Залишок неповернутих позивачеві коштів становить 4696,14 євро, що підтверджується випискою по особовому рахунку за період з 28 березня 2016 року по 24 вересня 2016 року та листом відповідача від 19 червня 2016 року.

14 червня 2016 року позивач звернувся до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Хрещатик» із заявою про включення його до реєстру кредиторів банку в розмірі 4696,14 євро.

Позивача включено до реєстру вимог кредиторів банку, що підтверджується листом відповідача №2-2/2987 від 19 червня 2017 року.

19 січня 2017 року постановою Окружного адміністративного суду м. Києва по справі №826/6665/16, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2017 року, визнано протиправною та скасовано постанову Національного банку від 05 квітня 2016 року №234 «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» до категорії неплатоспроможних».

Таким чином, ПАТ «КБ «Хрещатик» не віднесено до категорії неплатоспроможних та він не знаходиться в стадії ліквідації.

На підставі викладеного, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за договором банківського вкладу №45D-624687 від 28 вересня 2015 року в сумі 486406,31 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 12 квітня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» про захист прав споживачів та стягнення банківського вкладу відмовлено в повному обсязі.

Не погодившись із рішенням суду ОСОБА_1 - представник ОСОБА_2 подав на нього апеляційну скаргу, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права. Зокрема зазначав, що на час розгляду даної справи в суді постанова Національного банку України від 05.04.2016 № 234 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «КБ «ХРЕЩАТИК» до категорії неплатоспроможних», а також прийняте на її підставі рішення виконавчої Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 03.06.2016 № 913 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК» та делегування повноважень ліквідатора банку» є не діючими, а тому на відповідача не поширюється режим тимчасової адміністрації. Відповідач має можливість розпоряджатися коштами, оскільки станом на час спірних правовідносин процедура ліквідації визнана не правомірною, але цього не робить. Обгрунтовував свої доводи Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 19.01.2017 по справі № 826/6665/16, залишеною в силі ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 20.04.2017, яка набрала законної сили, визнано протиправною та скасовано постанову Національного банку від 05.04.2016 №234 «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» до категорії неплатоспроможних». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 20.07.2017 по справі № 826/6665/16 постанову суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду залишено без змін. Крім того, представник посилався на практику Європейського суду. Просив рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Відзив на апеляційну скаргу відповідач Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Хрещатик» не подавав.

В судове засідання апеляційного суду позивач, його представник та представник відповідача не з`явились.

За правилами ч.5 ст. 130 ЦПК України вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.

Відповідно до п. 1 ч.3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомле6ні про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вимог частини 1 статті 44 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 371 ч.1 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги та статті 120 ЦПК щодо строків процесуальних дій, а також зважаючи на вимоги ч. 2 ст.372 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку сторін в судове засідання, які про час та місце розгляду справи повідомлялися, причину неявки суду не повідомили, такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрутованість рішення суду першої інстанції в межа доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» про захист прав споживачів та стягнення банківського вкладу суд першої інстанції виходив з того, що у зв`язку з введенням в ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК тимчасової адміністрація та в подальшому ліквідації виконання ним зобов`язань по виплаті коштів банківського вкладу за відповідним договором виконане бути не може з огляду на введені спеціальним Законом обмеження та відповідну процедуру виплати коштів за вищенаведених обставин. Відтак, вказані обставини виключають відповідальність банка та можливість стягнення з нього коштів по вкладу позивача, що зумовлює відмову в задоволенні позову.

З такими висновками суду слід погодитись виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення відповідає зазначеним вимогам закону дивлячись на таке.

При ухваленні рішення про відмову у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції вважав встановленими наступні обставини.

Між позивачем ОСОБА_2 та відповідачем ПАТ «КБ «Хрещатик» було укладено договір банківського вкладу «Живи сонячно» №45D-624687 від 28 вересня 2015 року.

Відповідно до п.п. 1.1. та 1.2. вказаного договору, відповідачем прийнято від позивача грошові кошти на вкладний (депозитний) рахунок, відкритий на його рахунок в розмірі 20000 євро на строк з 28 вересня 2015 року по 28 березня 2016 року зі сплатою позивачу 10% річних.

Постановою Національного банку України №234 від 05 квітня 2016 року ПАТ «КБ «Хрещатик» віднесено до категорії неплатоспроможних.

Відповідно до рішення правління Національного банку України від 02.06.2016 №46-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ КБ «Хрещатик» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 03.06.2016 №913 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «Хрещатик» та делегування повноважень ліквідатору банку».

20 травня 2016 року позивачу, відповідно до ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фондом гарантування вкладів фізичних осіб виплачено кошти в сумі еквівалентній 200000 грн.

Залишок неповернутих позивачеві коштів становить 4696,14 євро, що підтверджується випискою по особовому рахунку за період з 28 березня 2016 року по 24 вересня 2016 року та листом відповідача від 19 червня 2016 року.

14 червня 2016 року позивач звернувся до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Хрещатик» із заявою про включення його до реєстру кредиторів банку в розмірі 4696,14 євро.

Позивача включено до реєстру вимог кредиторів банку, що підтверджується листом відповідача №2-2/2987 від 19 червня 2017 року.

Згідно рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 21.04.2016 № 560, продовжено строки тимчасової адміністрації в ПАТ «КБ «Хрещатик» з 05 травня 2016 року до 04 червня 2016 року включно.

Відповідно до даного рішення продовжено повноваження уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «КБ «Хрещатик» Костенко І.І. з 05 травня 2016 року до 04 червня 2016 року включно.

Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 02.06.2016 №46-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ КБ «ХРЕЩАТИК» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 03.06.2016 №913 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Згідно із зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК» з 06.06.2016 по 05.06.2018 включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК», визначені, зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 52і, 53 Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», ОСОБА_3 .

Відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду від 11.01.2018 № 71 відкликано повноваження ліквідатора ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК», делеговані провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу організації процедур ліквідації неплатоспроможних банків департаменту управління активами Костенку Ігорю Івановичу.

З 12 січня 2018 року призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу організації процедур ліквідації неплатоспроможних банків департаменту управління активами Костенка Ігоря Івановича уповноваженою особою Фонду та делеговано повноваження ліквідатора ПАТ «КБ «Хрещатик», визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а саме пунктами 1, 2, 3, 4, 6, 7, 9 частини другої статті 37, статтею 38, пунктами 1, 3, 5, 6, 7 частини першої, частиною другою статті 48, статтями 49, 52, 52(1), 53 Закону та інші повноваження, що виходять з мети та суті Закону, відповідно до розподілу обов`язків.

З 12 січня 2018 року призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу організації процедур ліквідації неплатоспроможних банків департаменту управління активами Славкіну Марину Анатоліївну уповноваженою особою Фонду та делеговано повноваження ліквідатора ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК», визначені Законом, а саме пунктами 3, 5, 7, 8, 9 частини другої статті 37, пунктами 2, 4, 5, 6, 9 частини першої, частиною другою статті 48, статтями 50, 51, 53 Закону та інші повноваження, що виходять з мети та суті Закону, відповідно до розподілу обов`язків.

На підставі рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.04.2018 №994 «Про делегування повноважень ліквідатора ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК» та наказу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.04.2018 №153 «Про делегування повноважень ліквідатора ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК» - Славкіна Марина Анатоліївна приступила до виконання обов`язків уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК» делеговані Фондом всіх повноважень ліквідатора ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК» з 06.04.2018.

На підставі рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 1452 від 24.05.2018 «Про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК» та делегування повноважень ліквідатора» строком на два роки з 06.06.2018 по 05.06.2020.

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 633 від 21 березня 2019 року про зміну уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК». Відповідно до зазначеного рішення повноваження ліквідатора ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК» визначені Законом «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 521, 53, у тому числі, з підписання всіх договорів, пов`язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень щодо звернення до пов`язаної з банком особи з вимогою про відшкодування шкоди та звернення з такою вимогою до суду, а також з вимогою до небанківської фінансової установи, якою від фізичних осіб залучені як позики або вклади кошти, що згідно з цим Законом прирівнюються до вкладів, та повноважень в частині організації реалізації активів банку, делеговано провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу організації процедур ліквідації неплатоспроможних банків департаменту управління активами Міхну Сергію Семеновичу з 08 квітня 2019 року.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №780 від 04 квітня 2019 року скасовано зміну уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК». У зв`язку з цим, повноваження ліквідатора ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК» визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 521, 53, у тому числі, з підписання всіх договорів, пов`язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, залишаються за провідним професіоналом з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу організації процедур ліквідації неплатоспроможних банків департаменту управління активами Славкіною Мариною Анатоліївною.

Зазначена інформація також міститься на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у мережі Інтернет (http://www.fg.gov.ua), та є загальновідомою та не потребує доказування.

Згідно з частиною першою статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до частини першої статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення.

Статтею 75 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що Національний банк України має право віднести банк до категорії проблемних з підстав, визначених нормативно-правовими актами Національного банку України. Факт віднесення банку до категорії неплатоспроможних є загальновідомим та не потребує доказування.

Згідно з пунктом 16 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до пункту 6 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» ліквідація банку - процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Отже, у спорах, пов`язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов`язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Статтею 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно з пунктами 1, 2 частини п`ятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Відповідно до частини другої статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшений ліквідаційної маси.

Згідно з частиною п`ятою статті 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку.

Протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону уповноважена особа Фонду здійснює такі заходи: визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні уповноваженої особи Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів; складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду.

Реєстр акцептованих вимог кредиторів та зміни до нього підлягають затвердженню виконавчою дирекцією Фонду.

Відповідно до частини шостої статті 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів, за виключенням погашення за погодженням з виконавчою дирекцією Фонду вимог за правочинами, що забезпечують проведення ліквідаційної процедури.

Статтею 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлена черговість та порядок задоволення вимог до банку, згідно якої кошти, одержані в результаті ліквідації та реалізації майна банку, спрямовуються уповноваженою особою Фонду на задоволення вимог кредиторів у такій черговості: зобов`язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю громадян; грошові вимоги щодо заробітної плати, що виникли із зобов`язань банку перед працівниками до прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; вимоги Фонду, що виникли у випадках, визначених цим Законом, у тому числі щодо повернення цільової позики банку, наданої протягом здійснення тимчасової адміністрації з метою забезпечення виплат відповідно до пункту 1 частини шостої статті 36 цього Закону та щодо покриття витрат Фонду, передбачених у пункті 17 частини п`ятої статті 12 цього Закону; вимоги вкладників - фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом; вимоги Національного банку України, що виникли в результаті зниження вартості застави, наданої для забезпечення кредитів рефінансування; вимоги фізичних осіб, платежі яких або платежі на ім`я яких заблоковано (крім фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності); інші вимоги, крім вимог за субординованим боргом; вимоги за субординованим боргом.

Частиною 4 зазначеної норми встановлено, що вимоги кожної наступної черги задовольняються в міру надходження коштів від реалізації майна банку після повного задоволення вимог попередньої черги. У разі якщо обсяг коштів, одержаних від реалізації майна, недостатній для повного задоволення всіх вимог однієї черги, вимоги задовольняються пропорційно сумі вимог, що належать кожному кредиторові однієї черги.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позову на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, правильно застосувавши положення частини п`ятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», дійшов обґрунтованого висновку про те, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, тому вимоги про стягнення грошових коштів за договором банківського вкладу, задоволенню не підлягають. При цьому суд правильно врахував, що з 03.06.2016 розпочата процедура ліквідації, що унеможливило стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Крім того, такі дії можуть призвести до порушення черговості задоволення вимог кредиторів, визначених у статті 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Тим більше, що позов до суду позивач пред`явив 13.07.2017, коли уже діяла тимчасова адміністрація.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 - представника ОСОБА_2 , що при ухваленні рішення суду неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права та не врахування судом постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 19.01.2017 по справі № 826/6665/16, залишеної в силі ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 20.04.2017, яка набрала законної сили та якою визнано протиправною та скасовано постанову Національного банку від 05.04.2016 №234 «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» до категорії неплатоспроможних», а ухвалою Вищого адміністративного суду України від 20.07.2017 по справі № 826/6665/16 постанову суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду залишено без змін, що призвело до неправильного вирішення справи, не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення враховуючи наступне.

Так, постановою Верховного Суду від 16 травня 2019 року постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 19.01.2017 по справі № 826/6665/16, ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 20.04.2017, та ухвалу Вищого адміністративного суду України від 20.07.2017 по справі № 826/6665/16, на які посилається представник позивача скасовано.

А посилання представника позивача у апеляційній скарзі на порушення банком, гарантованих прав позивача на захист його власності, є безпідставними, оскільки у разі ліквідації юридичної особи вступають в дію спеціальні законодавчі обмеження. Позивач, який розмістив свої грошові кошти у банку зобов`язаний був знати закони, які безпосередньо стосуються його прав, а саме закони, які регулюють порядок повернення вкладів, які розміщені в банках, що ліквідуються. Законодавець попередив позивача, що в разі ліквідації банку, йому гарантовано буде повернута лише сума у розмірі 200 тис. грн, а також повідомив про порядок повернення решти коштів.

На момент ухвалення рішення у вказаній справі, кошти ОСОБА_2 можуть бути повернуті тільки у спосіб чітко визначений Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а тому відсутні підстави вважати, що відповідач протиправно позбавляє позивача його власності.

До того ж, як встановлено рішенням суду позивач скористався своїм правом та 14 червня 2016 року звернувся до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Хрещатик» із заявою про включення його до реєстру кредиторів банку в розмірі 4696,14 євро. Позивача включено до реєстру вимог кредиторів банку, що підтверджується листом відповідача №2-2/2987 від 19 червня 2017 року. Тобто, відповідач в межах Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» діяв правомірно і не порушував прав вкладника, які регулюються цим Законом.

Таким чином, у справі, яка переглядається, суд першої інстанції, з висновками якого погоджується й суд апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав до задоволення позову.

За таких обставин, всі висновки суду першої інстанції щодо безпідставності заявленого позову повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга представника позивача не містить, а в ході апеляційного розгляду сторони в судове засідання апеляційного суду не з`явилися.

За правилами ст. 375 ЦПК України суд апеляційної залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування ухваленого рішення. Правильно встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно відхилити.

Керуючись ст. ст. 367,374,375,382,384 ЦПК України, колегія суддів ,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - представника ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 12 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. При оголошенні вступної та резолютивної частин судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:

Судді: