Справа № 500/2508/18
Провадження № 2/500/1197/19
УХВАЛА

15 липня 2019 року

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого Жигуліна С.М.

при секретарі Павлюк Л.П.

за участю представника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізмаїлі

справу за позовом

ОСОБА_2

до

приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство»

про

визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі, визнання незаконною формулювання причини про звільнення, виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визнання незаконною затримку видачі трудової книжки та стягнення заробітної плати у подвійному розмірі

В С Т А Н О В И В:

Позивач пояснив, що він працював на посаді змінного помічника капітана змінного механіка рейдового катеру «Марс» госпрозрахункового відособленого структурного підрозділу «Підмінний екіпаж» приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство». Наказом № 91л від 06 травня 2015 року його звільнено у відповідності до п.20 Статуту про дисципліну робітників морського транспорту за знаходження на робочому місці в нетверезому стані 12 квітня 2015 року. Вважає звільнення незаконним через порушення порядку встановлення стану алкогольного сп?яніння судноводієм, що також суперечить рішенню Ізмаїльського міськрайонного суду у справі №500/6858/15-к від 13 листопада 2015 року. Разом із тим вважає неможливим звільнення його за нормами статуту «Про дисципліну робітників морського транспорту», з урахуванням чого просить поновити його на роботі. Також пояснив, що йому трудова книжка за результатами звільнення була видана лише 14 травня 2015 року, у зв?язку із чим просить звільнити дату звільнення, визнати незаконною затримку видачі трудової книжки та стягнути за роботу у святковий день 12 квітня 2015 року подвійну заробітну плату в розмірі 676,8 грн.

Представник приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» проти позовних вимог заперечує та пояснила, що вимоги про поновлення на роботі та порядок звільнення позивача вже визначений судовими рішеннями, які набрали законної сили. Окрім вказаного у справі №500/3649/17 вирішено питання про стягнення заробітної плати та середнього заробітку. Вказані судові рішення ухвалені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самій предмет і з них самих підстав, що у свою чергу є обставиною, за якою суд відповідно до вимог ст. 255 ЦПК України своєю ухвалою закриває провадження по справі. Також заперечує проти внесення зміни про підстави звільнення, яке визначено на підставі статуту «Про дисципліну робітників морського транспорту», що було досліджено вищевказаним рішенням суду. Окрім вказаного пояснила, що звернення позивача про стягнення заробітної плати проведено з порушенням строків, визначених ст. 233 КЗпП України.

Вислухавши пояснення сторін, суд вважає доведеним наступне.

У відповідності до вимог ст. 13 ч.1 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи в межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих у порядку, передбаченому ст. 81-89 ЦПК України.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11 липня 2016 року по справі №500/1438/16-ц за позовом ОСОБА_2 до приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» про поновлення строку звернення до суду, визнання акту та рішень недійсними, визнання наказу недійсним, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку і моральної шкоди Робота позивача на посаді змінного помічника капітана змінного механіка рейдового катеру «Марс» госпрозрахункового відособленого структурного підрозділу «Підмінний екіпаж» приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» підтверджена записом у трудовій книжці за наказом № 196 від 23 грудня 2014 року.

За наказом № 91л від 06 травня 2015 року позивача звільнено у відповідності до п.20 Статуту про дисципліну робітників морського транспорту за знаходження на робочому місці в нетверезому стані 12 квітня 2015 року.

Роз`ясненнями у п. 25 постанови № 9 пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року з наступними змінами «Про практику розгляду судами трудових спорів», відповідно до яких з підстав знаходження на робочому місці у нетверезому стані можуть бути звільнені з роботи працівники за появу на роботі у нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння в будь-який час робочого дня, незалежно від того, чи були вони відсторонені від роботи, чи продовжували виконувати трудові обов`язки. Для працівника з ненормованим робочим днем час знаходження на роботі понад встановленої його загальну тривалість вважається робочим.

Нетверезий стан працівника або наркотичне чи токсичне сп`яніння можуть бути підтверджені як медичним висновком, так і іншими видами доказів, яким суд має дати відповідну оцінку.

З урахуванням вказаного суд вважає необгрунтованим посилання позивача на застосування до встановлених правовідносин вимоги ст. 266 КУпАП про порядок відсторонення осіб від керування суднами та огляд на стан алкогольного сп`яніння, що у свою чергу є підставою для застосування вимог, передбачених статутом «Про дисципліну робітників морського транспорту».

Статутом «Про дисципліну робітників морського транспорту», який є спеціальною нормою для правовідносин між сторонами, дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення може бути застосовано за появу на роботі в нетверезому стані.

Вказані обставини визначені рішенням суду від 11 липня 2016 року по справі №500/1438/16-ц, яке набрало законної сили та у відповідності до вимог ст. 82 ч.4 ЦПК України не доказуються при розгляді іншої справи.

Окрім того, ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду у справі №500/6858/15-к від 13 листопада 2015 року, на яке посилається позивач, за скаргою приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» на постанову слідчого СВ Ізмаїльського МВ ГУМВС України в Одеській області Коробко Я.Г. від 20 жовтня 2015 року про закриття кримінального провадження №0001933 постанова слідчого про закриття кримінального провадження від 04 серпня 2015 року скасована. Між тим вказане дослідження проведено слідчим суддею у кримінальному провадженні, та не встановлювались факти, що мають суттєве значення для прийняття рішення по суті даного спору у цивільному провадженні, за правилами якого розглядається дана справа.

Окрім вказаного, постановою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду від 26 березня 2019 року під час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2 на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 29 травня 2018 року за позовом ОСОБА_2 до приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки заробітної плати та шкоди, завданої здоров?ю визначено, що предметом дослідження є отримання 14 травня 2015 року в касі акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» після звільнення за наказом №91л від 06 травня 2015 року всі належні суми та трудову книжку. Вказана обставина визначає і оплату за роботу 12 травня 2015 року, про необґрунтованість вимог яких пояснила представник позивача з посиланням на встановлений на підприємстві порядок оплати праці.

Разом із тим судом апеляційної інстанції спростовані вимоги позивача про можливість звернення до суду у строк, що перебільшує три місяці, передбачені ст. 233 КЗпП України. Судом визначено про висновок конституційного Суду України в рішення від 22 лютого 2012 року за №4-рп/2012, відповідно до якого положення частини першої статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв?язку з положеннями статей 116,117,237-1 КЗпП України слід розуміти так, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належаних при звільненні сум фактично з ним розрахувався.

Матеріалами справи визначено, що позивач звільнений з роботи 06 травня 2015 року, а розрахунок з ним відповідач здійснив 14 травня 2015 року. Із вказаної дати, коли позивач отримав розрахунок, розпочався перебіг тримісячного строку для звернення до суду з позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки по день фактичного розрахунку (з 06 травня 2015 року по 14 травня 2015 року). Однак позивач з таким позовом звернувся більше ніж через два роки, тому перебіг тримісячного строку для звернення до суду є підставою для відмови у позові.

Окрім вказаного, за ухвалою Ізмаїльского міськрайонного суду Одеської області від 14 грудня 2017 року про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами посилання на акт перевірки додержання суб?єктами господарювання законодавства про працю ГУ Держпраці в Одеській області Державної інспекції України з питань праці №15-03-009/0084 від 14 січня 2016 року про роботу понад встановлені законодавством норми тощо, про що визначено постановою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 05 квітня 2018 року, ці обставини розцінені як новий доказ, яких ОСОБА_2 отримав після винесення судового рішення та не скористався своїм правом на отримання цього доказу під час розгляду його позовної заяви.

У даній справі, що розглядається, звернення позивача про стягнення заробітної плати за період з 06 травня 2015 року по 14 травня 2015 року відбулось 02 травня 2018 року, що у свою чергу є підставою для відмови від вказаної позовної вимоги.

Вказані обставини є такими, що зумовлюють відмову у задоволенні позовних вимог.

Між тим, всі позовні вимоги за даним позовом стосуються вирішення правовідносин, про які судом прийнято рішення, яке набрало законної сили та не вимагає додаткового дослідження у даному судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст. 255 ч.1 п.3 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет з них самих підстав.

Позовні вимоги у даній справі фактично визначають обставини, дослідження яких відбулись за вищевказаними рішеннями Ізмаїльського міськрайонного суду по справі та розглянутих в апеляційному провадженні постановою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду.

Відповідно до вимог ст. 141-142 ЦПК України розподіляються судові витрати.

Керуючись ст. 258-260 ЦПК України

У Х В А Л И В:

Провадження у справі закрити.

Скарга на ухвалу суду подається протягом п?ятнадцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку у порядку, передбаченому ст.354 ч.2 ЦПК України.

Суддя: С.М.Жигулін