Справа № 472/414/17
Провадження №6/472/13/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову в задоволенні подання

06 червня 2019 року смт. Веселинове

Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді - Орленко Л.О.,

за участі секретаря

судового засідання - Крамарчук Л.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №3 смт. Веселинове подання приватного виконавця Виконавчого округу Миколаївської області Довгань Вікторії Володимирівни про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України,

ВСТАНОВИВ:

Приватний виконавець Виконавчого округу Миколаївської області Довгань Вікторія Володимирівна звернулась до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

Свої вимоги приватний виконавець мотивувала тим, що на виконанні у приватного виконавця Виконавчого округу Миколаївської області Довгань В.В. перебуває виконавче провадження №55038145 з примусового виконання виконавчого документа №472/414/17, виданого Веселинівським районним судом Миколаївської області 13.09.2017 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "ПриватБанк" боргу за кредитним договором без номера від 01.08.2011 року станом на 28.02.2017 рік в сумі 73637,30 грн. Оскільки боржник ухиляється від виконання судового рішення, яке, на думку виконавця, виразилось у чисельних закордонних поїздках, неподачі виконавцю декларації про доходи та майно, неявки на вимогу виконавця.

Приватний виконавець Довгань В.В. в судове засідання не з`явилась, але до суду надала заяву про розгляд подання у її відсутність.

Дослідивши матеріали справи та матеріали подання, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні приватного виконавця Виконавчого округу Миколаївської області Довгань В.В. перебуває виконавче провадження №55038145 з примусового виконання виконавчого документа №472/414/17, виданого Веселинівським районним судом Миколаївської області 13.09.2017 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "ПриватБанк" боргу за кредитним договором без номера від 01.08.2011 року станом на 28.02.2017 рік в сумі 73637,30 грн.

Постановою приватного виконавця від 01.11.2017 року відкрито виконавче провадження.

06.11.2017 року приватним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 .

Згідно з відомостями з Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, ОСОБА_1 серед власників, які володіють значними пакетами акцій емітентів акцій акіонерних товариств та публічних акціонерних товариств не значиться.

На запит виконавця Державною прикордонною службою України листом від 11.07.2018 р. повідомлено про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перетинав кордон 18.09.2017 року, 21.12.2017 року та 31.05.2018 року по документу НОМЕР_1 .

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст.2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Відповідно до ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження.

Підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон передбачені Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».

За змістом ст. 18 ч. 3 п. 19 Закону України «Про виконавче провадження», у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, державний виконавець вправі звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України до виконання останнім зобов`язань за рішенням про стягнення заборгованості.

Зважаючи на викладене, суд, вирішуючи питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, насамперед, повинен встановити факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду.

Про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» зокрема, щодо надання у строк, установлений державним виконавцем, достовірні відомості про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасно з`являтися за викликом державного виконавця; письмово повідомляти державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

В матеріалах, наданих приватним виконавцем разом з поданням до суду та наданих додатково 06 червня 2019 року, відсутні відомості про отримання боржником постанов про відкриття виконавчого провадження з зазначенням строку на добровільне виконання виконавчого документу.

Акт приватного виконавця складений 05 квітня 2018 року, а з поданням виконавець звернулась до суду 16 квітня 2019 року.

Факт ухилення боржника від виконання рішення має підтверджуватись доказами, на які приватний виконавець повинен посилатись в поданні, а належні та допустимі докази ухилення боржника слід безпосередньо надавати суду.

Так, під ухиленням від виконання зобов`язань слід розуміти як пряму відмову від виконання рішення, так і інші винні дії, які свідчать про те, що боржник ухиляється від виконання зобов`язань.

Приватним виконавцем не надано доказів на підтвердження того факту, що обмеження ОСОБА_1 у виїзді за кордон яким-небудь чином вплине на виконання боржником рішення суду і буде сприяти погашенню ним заборгованості.

Наявність боргу за виконавчим листом та те, що ОСОБА_1 у 2017 році та 2018 році виїжджав за межі України, не є свідченням того, що останній ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду.

Матеріали подання не містять жодних доказів про те, що боржник ОСОБА_1 отримував постанову про відкриття виконавчого провадження та будь-яку іншу кореспонденцію за виконавчим провадженням.

Крім того, приватним виконавцем не надано відомостей щодо отримання боржником викликів приватного виконавця, а особа, яка не є повідомленою про покладені на неї обов`язки, не може вважатися такою, що ухиляється від їх виконання.

Саме по собі невиконання боржником рішення суду у добровільному порядку ще не є свідченням ухилення його від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду.

Обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковою мірою забезпечення виконання рішення суду, яка має застосовуватись після здійснення державними виконавцями всіх інших можливих заходів із такого забезпечення.

Крім того, в матеріалах справи не достатньо відомостей про те, що приватним виконавцем здійснені всі можливі інші заходи, необхідні для своєчасного і повного виконання рішення суду, а тому застосування тимчасового обмеження не є таким, що відповідає принципу пропорційності, враховуючи завдання судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними і публічними інтересами, суму боргу, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що подання приватного виконавця не підтверджено належними доказами ухилення боржника від виконання судового рішення та станом на 16 квітня 2019 року є передчасним, а тому не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 33 Конституції України, Законом України «Про порядок виїзду з України і виїзду в Україну громадян України», ст. 441 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання приватного виконавця Виконавчого округу Миколаївської області Довгань Вікторії Володимирівни про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Веселинівський районний суд Миколаївської області протягом п`ятнадцяти днів з моменту її підписання.

Суддя Веселинівського районного суду

Миколаївської області Л.О. Орленко