Справа №: 272/1688/18
Провадження № 2/272/132/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2019 року

Андрушівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Карповця В.В.,

секретаря судового засідання - Степанчук Т.В.,

за участі: представника позивача - Антоненко Н. В., представника відповідача - Пилипчука І.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Андрушівка цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс" до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної підприємству працівником, суд, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом в якому зазначив, що 13 грудня 2017 року відповідач по справі ОСОБА_2 на підставі поданої ним заяви був прийнятий на роботу до ТОВ "Комплекс Агромарс" на посаду водія автофургону та рефрижератора DAF FT CF 85.410 № НОМЕР_1 автоколони №2 відділу експлуатації транспорту автотранспортного парку філії "Гаврилівський птахівничий комплекс" ТОВ "Комплекс Агромарс". Згідно наказу №839 КА/к-п від 12.12.2017 року та за згодою відповідача йому було доручено виконувати додаткові обов`язки в порядку суміщення посади експедитора. Робота відповідача ОСОБА_2 полягала у прийманні для доставки, доставці, перевезенні та передачі переданих йому матеріальних цінностей (м`ясопродукції), згідно видаткових товарно - транспортних накладних та актів прийому - передачі. 13 грудня 2017 року між позивачем ТОВ "Комплекс Агромарс" та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договори про повну індивідуальну матеріальну відповідальність №773-В та №773-Е. Відповідно до вищезазначених договорів, ОСОБА_2 прийняв на себе повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження ввірених йому підприємством матеріальних цінностей. Протягом всієї роботи відповідача ОСОБА_2 на посаді водія - експедитора, він неодноразово приймав під особисту матеріальну відповідальність м`ясопродукцію для доставки її в пункт призначення, але під час передачі продукції контрагентам позивача, виявлялася її нестача, сам факт і розмір якої підтверджується складеними відповідно до кожної нестачі актами прийому - передачі. Відповідно до вказаних актів прийому - передачі, кількість продукції, що зазначена в них, не відповідала фактичній кількості продукції, згідно товарно - транспортних накладних. На кожній видатковій (товарно-транспортній) накладній є підпис відповідача, який засвідчує факт згоди останнього про недовезення ним м`ясопродукції контрагентам позивача. Отже, таким чином ОСОБА_2 не виконав належним чином покладені на нього обов`язки, здійснював недовезення м`ясопродукції, внаслідок чого позивач зазнав матеріальних збитків в розмірі 46501 грн. 41 коп., що підтверджується наказами "Про відшкодування збитків внаслідок нестачі (недовозу) м`ясопродукції" за період з 15.12.2017 року по 20.06.2018 року. Наказом від 21.06.2018 року за № 352 КА/к-з ОСОБА_2 був звільнений за власним бажанням. При цьому, в добровільному порядку відшкодовувати завдану ТОВ "Комплекс Агромарс" матеріальну шкоду ОСОБА_2 не погоджується, що стало підставою звернення до суду з даною позовною заявою.

Враховуючи вищезазначене, позивач просить суд, стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс" суму завданих збитків у розмірі 46501 (сорок шість тисяч п`ятсот одна) гривня 41 копійка, а також стягнути з відповідача на користь позивача суму сплачених судових витрат.

25 березня 2019 року від представника відповідача адвоката Пилипчука І.Д. на адресу Андрушівського районного суду Житомирської області надійшов відзив на позовну заяву в якому останній зазначив, що позовні вимоги не можуть бути задоволені, оскільки позивачем не надано доказів про те, якими саме винними діями відповідача завдано шкоду підприємству, в чому конкретно полягало порушення ним обов`язків за трудовим договором, та не вказано щодо причинного зв`язку між протиправною поведінкою ОСОБА_2 та шкодою, якої заподіяно підприємству. Також у відзиві зазначено, що всупереч умовам укладеного між позивачем та відповідачем договору №773-Е про повну матеріальну відповідальність від 13 грудня 2017 року, позивачем не забезпечено належні умови для забезпечення збереження ввірених працівникові ОСОБА_2 цінностей. Наказом ТОВ "Комплекс Агромарс" №352 КА/к-з від 21 червня 2018 року ОСОБА_2 звільнено на підставі поданої ним заяви, та скасовано суміщення посади експедитора, при цьому про будь - які заперечення та стягнення у вищевказаному наказі не зазначено, при звільненні відповідача мова про наявність у нього збитків перед підприємством не йшла. Враховуючи вищевказане, представник відповідача вважає, що позивачем не доведено той факт, що винними протиправними діями відповідача підприємству заподіяно матеріальної шкоди, тому просить в задоволенні позову відмовити повністю (т.2, а.с.32-33).

12 квітня 2019 року від представника позивача ОСОБА_3 на адресу Андрушівського районного суду Житомирської області надійшла відповідь на відзив в якій представник позивача вказала, що відповідно до вимог ст.135-1 КЗпП між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, з подальшим переукладенням, у зв`язку з переведенням, та обов`язки ОСОБА_2 чітко передбачені договором про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, робочою інструкцією по перевезенню м`ясопродукції яку введено в дію Наказом №101 від 11.05.2017 року, посадовою інструкцією для експедитора по перевезенню м`ясопродукції, яку введено в дію наказом №101-1 від 11.05.2017 року, і саме недотримання відповідачем вищевказаних актів стало причиною виникнення збитків. Також у відповіді на відзив вказано, що позивачем з метою з`ясування причин недоставки ОСОБА_2 м`ясопродукції контрагентам, у відповідача відбирались пояснення, однак останній відмовлявся їх надавати чи зазначав "недостатня скидка на транспортування". Враховуючи вищевказане представник позивача вважає, що в даному випадку відповідач передбачав можливість настання шкоди, тому просить позовні вимоги ТОВ "Комплекс Агромарс" задовольнити в повному обсязі (т.2, а.с.46-48).

Представник позивача Антоненко Н.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав вказаних в позовній заяві, позов просила задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Пилипчук І.Д. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечував проти задоволення позову. Зазначив, що позивачем не надано жодного доказу протиправної поведінки відповідача, щодо винних дій чи бездіяльності, які призвели до нестачі м`ясопродукції, а також щодо причинного зв`язку між винними діями чи бездіяльністю ОСОБА_2 і шкодою, що настала.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Згідно ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. 12 грудня 2017 року відповідно до наказу Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс" філії "Гаврилівський птахівничий комплекс" №839 КА/к-п, ОСОБА_2 було прийнято на роботу водієм автофургону та рефрижератора DAF FT CF 85.410 - E № НОМЕР_1 автоколони №2 служби експлуатації транспорту автотранспортного парку 13 грудня 2017 року, зі строковим випробуванням 1 місяць, з оплатою праці відповідно до штатного розпису, закріплено за ОСОБА_2 вищевказаний транспортний засіб, та доручено ОСОБА_2 за його згодою виконувати додаткові обов`язки в порядку суміщення посади експедитора в межах установленої тривалості робочого дня із доплатою 0,25 посадового окладу експедитора (т.1, а.с.25). 13 грудня 2017 року між ТОВ "Комплекс Агромарс" філія "Гаврилівський птахівничий комплекс" та ОСОБА_2 було укладено договір № 773-В про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, відповідно до умов якого, працівник, що займає посаду водія автотранспортного парку, який виконує роботу безпосередньо пов`язану з експлуатацією автомобіля, приймає на себе повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження ввіреного йому підприємством автомобіля для використання у виробничих цілях (т.1 а.с.26). Крім того, 13 грудня 2017 року між ТОВ "Комплекс Агромарс" філія "Гаврилівський птахівничий комплекс" та ОСОБА_2 було укладено договір № 773-Е про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, відповідно до умов якого, працівник, що займає посаду експедитора автотранспортного парку і виконує роботу безпосередньо пов`язану з прийманням для доставки та передачі переданих йому матеріальних цінностей, приймає на себе повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження ввірених йому підприємством матеріальних цінностей, та зобов`язується дбайливо ставитися до переданих йому на збереження або з іншою метою матеріальних цінностей підприємства і вживати заходів для попередження збитків, своєчасно повідомляти керівництво підприємства про всі обставини, що загрожують забезпеченню збереження ввірених йому матеріальних цінностей, вести облік, складати й передавати у визначеному порядку товарно - грошові та інші звіти про рух та рештки ввірених йому матеріальних цінностей, брати участь в інвентаризації ввірених йому матеріальних цінностей. Підприємство у свою чергу зобов`язується створювати працівникові умови, необхідні для нормальної праці та забезпечення повного збереження ввірених йому матеріальних цінностей, знайомити працівника з чинним законодавством щодо матеріальної відповідальності працівників за збитки, нанесені підприємству, установі, організації, а також із чинними інструкціями, нормативами та правилами збереження, приймання, обробки, продажу (збуту), перевезення або застосування у процесі виробництва переданих йому матеріальних цінностей. Відповідно до п.3 та п.4 вищевказаного договору передбачено, що у випадку незабезпечення з вини працівника ввірених йому матеріальних цінностей, визначення розмірів збитків, та їх відшкодування відбувається у відповідності до чинного законодавства, працівник не несе матеріальної відповідальності, якщо збитки завдані не з його вини (т.1, а.с.27). Відповідача ОСОБА_2 було належним чином ознайомлено з робочою інструкцією водія по перевезенню м`ясопродукції та з посадовою інструкцією експедитора по перевезенню м`ясопродукції, що підтверджується листами ознайомлення в яких містяться його підписи (т.1, а.с.30-47).

Відповідно до наказу ТОВ "Комплекс Агромарс" філія "Гаврилівський птахівничий комплекс" №352 КА/к-з від 21 червня 2018 року вбачається, що ОСОБА_2 водія автофургону та рефрижератора DAF FT CF 85.410 - E № НОМЕР_1 автоколони №2 служби експлуатації транспорту автотранспортного парку 21 червня 2018 року звільнено за власним бажанням, на підставі поданої ним заяви, та відповідно скасовано ОСОБА_2 суміщення посади експедитора у зв`язку з його звільненням 21 червня 2018 року (т.1, а.с.28).

В ході розгляду справи судом встановлено, що 19 квітня 2017 року ТОВ "Комплекс Агромарс" було видано наказ №84 "Про визначення системи розрахунку недовозів м`ясопродукції, виявлених при її транспортуванні контрагентам товариства" (т.1, а.с.48). При виконанні відповідачем ОСОБА_2 своїх трудових обов`язків в період з грудня 2017 року по червень 2018 року ним здійснювалось приймання, доставка та передача контрагентам різноманітної м`ясопродукції. У зв`язку з виконанням відповідачем вказаних вище обов`язків в період з 15.12.2017 року по 20.06.2018 року позивачем ТОВ "Комплекс Агромарс" як роботодавцем складалися акти прийому - передачі продукції, видаткові (товарно - транспортні) накладні, накладні на переміщення, якими при відвантаженні ОСОБА_2 товару контрагентам встановлювалася нестача м`ясопродукції в тому чи іншому розмірі (т.1, а.с.64-66, 69-71, 74-76, 80-82, 86-88, 93-95, 99-101, 105-107,111-113,117-119, 123-125, 129-131, 135-137, 141-143, 147-149, 153-155, 158-160, 163-165, 169-171,175-177, 181-183, 187-189, 193-195, 199-201, 205-207, 211-213, 217-219, 223-225, 229-231, 235-237, 241-243, 247-249, 253-255, 259-261, 266-268, 271-273, 277-279, 283-285, 289-291, 295-297,301-303, 307 - 309, 313-315, 319-321, 325-327, 331-333, 337-339, 344-346, 350-352, 356-358, 362-364, 369-373, 376-378, 382-384, 388-390, 394-396, 401-403, 407-409, 413-415, 418-420, 424-426, 430-432, 436-438, 442-444, 447-449, 453-455, 459-461, 465-467, 471-473, 477-479, 483-485, 489-491, 495-497, 501-503). Внаслідок цього позивач вважає, що цивільну відповідальність по відшкодуванню заподіяної підприємству шкоди, слід покласти на відповідача ОСОБА_2 , який здійснював її перевезення як водій - експедитор і несе повну матеріальну відповідальність. Відповідно до довідки виданої ТОВ "Комплекс Агромарс" філія "Гаврилівський птахівничий комплекс" вих.№220 від 29 листопада 2018 року вбачається, що заборгованість ОСОБА_2 перед ТОВ "Комплекс Агромарс" по завданим збиткам за нестачу м`ясопродукції становить 46501 (сорок шість тисяч гривень п`ятсот одна) гривня 41 копійка (т.1, а.с.49). У зв`язку з наявними збитками за період з 15.12.2017 року по 20.06.2018 року ТОВ "Комплекс Агромарс" було винесено 74 (сімдесят чотири) накази на ім`я ОСОБА_2 "Про відшкодування збитків внаслідок нестачі (недовозу) м`ясопродукції", однак фактично з його заробітної плати кошти не утримано, утримано лише за червень 2018 року в розмірі 1236,95 грн. (т.2, а.с.90).

Згідно з ч.1 ст.130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. За наявності зазначених підстав та умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч.2 ст.130 КЗпП України умовами настання матеріальної відповідальності працівника є: 1) пряма дійсна шкода; 2) протиправна поведінка працівника; 3) вина в діях чи бездіяльності працівника; 4) прямий причинний зв`язок між протиправним і винним діянням працівника і шкодою, яка настала.

Таким чином, обов`язковою умовою притягнення працівника до матеріальної відповідальності, зокрема, і повної матеріальної відповідальності згідно зі ст.134 КЗпП України, є встановлення вини особи, у взаємозв`язку із іншими умовами такої відповідальності, що передбачені ст.130 КЗпП України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей.

Згідно ст.135-1 КЗпП України письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв`язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Переліку посад і робіт, які заміщаються або виконуються робітниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, які були передані їм для збереження, обробки, продажу (відпуску), перевезення або застосування в процесі виробництва, а також типового договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, затвердженого постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР по праці і соціальних питаннях, Секретаріату Всесоюзної Центральної Ради Професійних Спілок від 28 грудня 1977 року №477/24, експедитори при перевезенні вантажів належать до посад або виконують роботи, безпосередньо зв`язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей.

Статтею 3 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні» встановлено, що метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства. Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Водночас згідно ст.4 «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні» передбачено основі принципи на яких ґрунтується бухгалтерський облік та фінансова звітність, серед яких зокрема: повне висвітлення, послідовність, безперервність, превалювання сутності над формою.

Згідно ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис».

Відповідно до «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», затвердженого Наказом Мінфіну України №88 від 24.05.1995 року: п.1.2. Господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення; п.2.4. Первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

У пункті 3 та 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року №14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» судам роз`яснено, що виходячи з вимог ст. 15 ЦПК України суд у кожному випадку зобов`язаний вживати передбачених законом заходів до всебічного, повного й об`єктивного з`ясування обставин, від яких згідно зі cт.ст.130, 135-3, 137 КЗпП України залежить вирішення питання про покладення матеріальної відповідальності та про розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню. Зокрема, з`ясовувати: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов`язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника.

Під прямою дійсною шкодою, зокрема, слід розуміти втрату, погіршення або зниження цінності майна, необхідність для підприємства, установи, організації провести затрати на відновлення, придбання майна чи інших цінностей або провести зайві, тобто викликані внаслідок порушення працівником трудових обов`язків, грошові виплати. Згідно ст. 130 КЗпП України неодержані підприємством, установою, організацією прибутки не можуть включатися до шкоди, яка підлягає відшкодуванню працівником.

Відсутність підстав чи однієї з умов матеріальної відповідальності звільняє працівника від обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду.

Обов`язок доведення наявності умов для покладення матеріальної відповідальності на працівника лежить на роботодавцеві (ст.138 КЗпП України).

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В позовній заяві представником позивача вказано, що дії відповідача ОСОБА_2 стали підставою виникнення нестачі ввірених йому матеріальних цінностей, що підтверджується актами прийому - передачі продукції за період з грудня 2017 року по червень 2018 року. При цьому, які саме винні, протиправні дії вчинено відповідачем, та які з них призвели до заподіяння шкоди підприємству, як обов`язкові умови покладення на працівника матеріальної відповідальності, в суді представником позивача не доведено належними доказами. Крім того, не знайшов свого підтвердження факт створення ТОВ "Комплекс Агромарс" належних умов для забезпечення повного збереження ввірених ОСОБА_2 матеріальних цінностей, як це передбачено положеннями договору про повну матеріальну відповідальність. Доказів наявності протиправної поведінки відповідача, або його винних дій чи бездіяльності, що призвели до нестачі м`ясопродукції, а також причинного зв`язку між його винними діями чи бездіяльністю і шкодою, яка заподіяна, позивачем не наведено. Таким чином з наявних у справі доказів, не можна дійти висновку, що винними протиправними діями відповідача підприємству заподіяно матеріальної шкоди і відповідач має нести цивільну відповідальність. При складанні переважної більшості актів прийому - передачі продукції відповідач застерігав про свою незгоду з ними щодо невідповідності ваги, недостатньої знижки на транспортування, відсутності пломби, недовантаження продукції на складі, невідповідності ваги піддонів вазі вказаній в накладній, проте його заперечення не були належним чином перевірені та не спростовані роботодавцем ТОВ "Комплекс Агромарс".

В ході розгляду справи судом також встановлено, що поставлена за провину відповідача нестача м`ясопродукції під час поставки продукції, щоразу знаходилася в пропорційній залежності від загальної кількості продукції, що перевозилася в тому чи іншому випадку. Тобто сума виявленої нестачі збільшувалася або зменшувалася у випадку збільшення або зменшення зазначеної ваги продукції, яка перевозилася. Зокрема, згідно акту прийому - передачі продукції №КА - 00061953 від 13.12.2017 вбачається, що при перевезенні тушки курчат - бройлерів вагою 13209,429 кг виявлено нестачу 23,896 кг (т.1, а.с.65), згідно акту прийому - передачі №КА - 00062343 від 15.12.2017 року при перевезенні тушки курчат - бройлерів вагою 6007,374 кг виявлено нестачу 4,044 кг (т.1, а.с.70), згідно акту прийому - передачі №КА - 00065344 від 30.12.2017 року при перевезенні тушки курчат - бройлерів вагою 2510,143 кг встановлено нестачу 1,383 кг (т.1, а.с.131). Належної оцінки та перевірки щодо незгоди ОСОБА_2 з актами роботодавцем ТОВ "Комплекс Агромарс" не здійснено, що викликає у суду сумніви, щодо того, чи взагалі проводились такі перевірки, тому у відповідності до положень ст.62 Конституції України та принципу верховенства права, вказані сумніви тлумачаться на користь відповідача ОСОБА_2 .

Жодного належного доказу щодо наявності протиправної поведінки відповідача ОСОБА_2 , або його винних дій чи бездіяльності, що призвели до нестачі м`со продукції, а також причинного зв`язку між його винними діями чи бездіяльністю і шкодою, яка заподіяна, в позовній заяві та доданих до неї матеріалах не наведено. Відтак, належні, достатні і допустимі докази про обставини заподіяння шкоди, які є необхідними для покладання на особу матеріальної відповідальності за шкоду заподіяну працівником при виконанні трудових обов`язків до суду не подано.

Враховуючи вищевказане, суд вважає, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс" до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди заподіяної підприємству працівником, є недоведеним в ході судового розгляду та таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 14, 81, 82, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 130, 134, 135-1, 135-3,136, 137, 138 КЗпП України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року №14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», суд, -

вирішив:

Відмовити в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс" до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної підприємству працівником.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

При цьому, у відповідності до підпункту 15.5. пункту 15 розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до Житомирського апеляційного суду через Андрушівський районний суд Житомирської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 09 липня 2019 року.

Суддя:В. В. Карповець