Справа № 466/126/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" липня 2019 року Шевченківський районний суд м.Львова у складі:

головуючої - судді ЛУЦІВ-ШУМСЬКОЇ Н.Л.

секретар БАЛКОВИЙ Н.Д.

за участю

представника позивача ОСОБА_9

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики,

в с т а н о в и в :

02.01.2019 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики на загальну суму 10 600,00 доларів США та судових витрат.

В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що 13.10.2017р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено договір безпроцентної позики, за яким ОСОБА_3 зобов`язався надати безпроцентну позику ОСОБА_4 в сумі 670 000,00 гривень, що в еквіваленті на момент отримання грошових коштів за офіційним курсом НБУ становило 25 000,00дол. США строком до 13.10.2018р. Факт отримання коштів відповідачем було оформлено розпискою в присутності свідка ОСОБА_5 . У якості застави ОСОБА_4 вказував два автомобілі: Skoda Octavia 2012р.в., д.н.з. НОМЕР_1 та Mersedes Vito 2004р.н., д.н.з. НОМЕР_2 .

Відповідач свої зобов`язання за договором виконав частково. Несплаченою залишається сума боргу у розмірі 10 600,00дол. США, що станом на 28.12.2018р. за курсом НБУ еквівалентно 291 022,77грн., яку позивач просить стягнути з відповідача у судовому порядку.

Провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Відповідач ОСОБА_4 27.02.2019р. подав відзив на позовну заяву, в якому вимоги позивача заперечив у повному обсязі. Зазначає, що 13.10.2017 року дійсно надав позивачу розписку про отримання грошових коштів у сумі 25000,00 дол.США. Дані грошові кошти йому було передано позивачем особисто, у присутності свідка ОСОБА_5 . Грошові кошти різними сумами повертав позивачу. Станом на 13.10.2018 року вся сума боргу - 25000,00 дол.США була повернута. Після повернення останньої частини позики він звернувся до позивача з проханням повернути оригінал розписки від 13.10.2017р., проте останній повідомив, що розписки при собі не має, поверне її іншим разом. Після цього позивач постійно знаходив відмовки не повертати розписку, на його письмові вимоги не реагував. Вважає, що боргове зобов`язання виконане повністю.

У відповіді на відзив від 06.03.2019р. позивач зазначає, що відповідачем не надано достатніх та переконливих доказів для підтвердження виконання ним боргового зобов`язання. Кошти не повернуті в сумі та в строк, визначений договором. Оригінал розписки знаходиться в нього.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив стягнути з відповідача заборгованість за договором позики у розмірі 10 600,00дол.США.

Відповідач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги заперечили. Стверджують, що заборгованості за договором позики від 13.10.2017р. ОСОБА_4 не має, позика повернута позивачеві у повному розмірі. Позивач відмовився надати документ, що підтверджує виконання зобов`язання. Просять у позові відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, представників, показання свідків, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких мотивів.

Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За ч.ч.5,6 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі.

За загальними положеннями ЦПК України обов`язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У відповідності до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною 2 ст.1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника.

Згідно ст.ст.526,530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

У відповідності до ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Положеннями статті 545 ЦК України визначено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

Таким чином, наявність оригіналу боргової розписки у позивача, кредитора, свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане.

Зазначений правовий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладений у постанові від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13.

Верховним Судом України у постанові від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1967цс15 та постанові від 18 січня 2017 року в справі № 6-2789цс16, 61-28762св18 від 31.10.2018 року також зроблений правовий висновок про те, що по своїй суті розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник (позичальник) кредитору (позикодавцю) за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Судом встановлено, що 13.10.2017р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено письмовий договір безпроцентної позики, за умовами якого ОСОБА_3 позичив ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 670 000,00 гривень, що в еквіваленті на момент отримання грошових коштів за офіційним курсом НБУ становило 25 000,00дол.США, без процентів на строк до 13.10.2018р.

Кошти ОСОБА_4 передані ОСОБА_3 до написання цього договору.

Сторони підтвердили, що позика надавалася в доларах США із зазначенням гривневого еквіваленту за курсом НБУ.

Договір крім сторін підписала свідок ОСОБА_5 .

Відповідно до п.6 договору позики від 13.10.2017р. у заставне майно ОСОБА_4 залишив два автомобілі: Skoda Octavia 2012р.в., д.н.з. НОМЕР_1 та Mersedes Vito 2004р.н., д.н.з. НОМЕР_2 .

Представник позивача ствердив, що станом на 13.10.2018року, на день пред`явлення позову і на час ухвалення судом рішення відповідач обов`язок щодо повернення грошових коштів не виконав у повному обсязі. Несплаченою залишається сума боргу у розмірі 10 600,00дол.США.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст.1049 ЦК України за договором позики позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Заперечення відповідача та його представника про повернення коштів позивачеві та повне належне виконання зобов`язання за договором позики не підтверджено належними та допустимими доказами.

В судовому засіданні за клопотанням відповідача були допитані свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які повідомили, що в червні 2018р. вони підвозили відповідача ОСОБА_4 на зустріч, де ОСОБА_4 мав передати чоловікові на ім`я ОСОБА_8 якусь значну суму грошей. Вони залишалися в автомобілі, а ОСОБА_4 вийшов до цього чоловіка, передав йому гроші. ОСОБА_4 просив повернути розписку, але той казав що не взяв її.

Суд не бере до уваги показання цих свідків, вважає, що вони не відповідають дійсності, оскільки свідки є близькими друзями відповідача, про те що ОСОБА_4 передаватиме якісь гроші їм відомо зі слів самого ОСОБА_4 , грошей вони не бачили і не перераховували, з позивачем вони не знайомі, про те кому передавалися кошти їм також відомо зі слів відповідача. Безпосередньо присутніми вони при цьому не були, а перебували на деякій відстані в салоні автомобіля.

Крім того, норма статті 545 ЦК України чітко визначає, що підтвердженням виконання зобов`язання є розписка кредитора про одержання виконання частково або у повному обсязі.

Саме наявність у боржника такої розписки чи боргового документа є належним та допустимим доказом виконання зобов`язання.

Відсутність у відповідача розписки позивача про отримання коштів у повернення позики, наявність у позивача оригіналу письмового договору позики, оглянутого в судовому засіданні, свідчить про те, що позивачу належить право вимоги за ним і зобов`язання відповідача залишається частково не виконаним.

Позивач та його представник в суді ствердили, що залишок боргу за договором позики від 13.10.2017р. складає 10 600,00дол.США.

Тому кошти в такій сумі підлягають стягненню з відповідача в користь позивача в примусовому порядку.

Відповідно до ст. 533 ЦК України, грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом

Загальна сума заборгованості договором позики становить 10 600,00дол.США, що відповідно до курсу НБУ на день ухвалення рішення судом становить 277 486,15грн.

Ця сума підлягає стягненню з відповідача в користь позивача в примусовому порядку і визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу.

У зав`язку із задоволенням позову, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 2910,25грн. судового збору.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд робить висновок, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 5,10,12,13,76,81,141,259,263,264,265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 (ІНПП НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь ОСОБА_3 ( ІНПП НОМЕР_4 ) заборгованість за договором позики від 13.10.2017 року в розмірі 10 600 доларів США ( що відповідно до офіційного курсу НБУ на 01.07.2019р. еквівалентно 277 486,15грн.) та 2910,25грн. судових витрат.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 08.07.2019р.

Суддя Н. Л. Луців-Шумська