1Справа № 335/336/16-ц 2/335/13/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2019 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Соболєвої І.П.,

за участю секретаря судового засідання Хома Д.М.,

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми залишкової вартості автомобіля,

ВСТАНОВИВ:

15 січня 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом ОСОБА_2 про стягнення збитків на виконання ремонтних робіт, який ухвалою суду від 10.06.2019 залишено без розгляду, де викладені такі обставини: 14.06.2012 ОСОБА_2 , керуючі автомобілем «Міцубісі Пажеро» д.н. НОМЕР_1 на перехресті вулиць Північне шосе та Макаренко в м. Запоріжжя, виконуючі маневр поворот ліворуч порушуючи вимоги п.п. 10.1,16.3 ПДР України, не надавши переваги автомобілю «Кіа Ріо» д. н. НОМЕР_2 під керування водія ОСОБА_4 , який рухався у зустрічному напрямку, допустив зіткнення, в результаті якого було пошкоджено автомобіль «Кіа Ріо» д. н. НОМЕР_2 який належить Позивачу ОСОБА_3 на праві приватної власності відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 . 25.09.2012 постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 , відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП закрито за відсутності в його діях складу правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 відповідно до вимог ст. 38 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням строків притягнення до відповідальності.

05.02.2013 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя було ухвалене заочне рішення за цивільним позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок ДТП, яким частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 та стягнуто з ОСОБА_2 69068,00 грн. матеріальної шкоди, моральної шкоди в розмірі 1500,00 грн. та 797,98 грн. судових витрат. В решті позивних вимог відмовлено. Просив стягнути з ОСОБА_2 збільшену вартість пошкодженого майна в розмірі 115 904,84 грн. станом на 25 03.2015.

У вересні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом, посилаючись на те, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 5 лютого 2013 року з нього на користь ОСОБА_3 стягнуто у відшкодування майнової шкоди, спричиненої пошкодженням належного відповідачці автомобіля «Кіа Ріо», номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 69 068 грн, у відшкодування моральної шкоди 1 500 грн, судові витрати у сумі 797 грн 98 коп. Вказане рішення ним було виконано, ОСОБА_2 та сплачено 71 365 грн. 98 коп. 23.03.2015р. Станом на 28.11.2014 угодою між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на автомобіль «КІА RIO» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 кузов № НОМЕР_4 останньому було відчужено автівку. Таким чином, станом на сьогоднішні час автівка знаходиться у ОСОБА_5 , що унеможливлює повернення пошкодженого автомобіля ОСОБА_2 як особі, відповідальній за заподіяння шкоди, після її фактичного відшкодування. Внаслідок чого ОСОБА_2 має бути повернута ОСОБА_3 сума залишкової вартості автомобіля, через фактичну неможливість повернення самого автомобіля станом на 23.06.2012 складає 131 378,25 грн.

ОСОБА_3 було надано відзив на зустрічну позовну заяву, в якому вона просила закрити провадження та заперечувала щодо експертного дослідження від 03.06.2016 № 78.

Ухвалою суду від 10.06.2019 первісний позов ОСОБА_3 залишено без розгляду.

В судовому засіданні позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідачка за зустрічним позовом ОСОБА_3 та її представник до суду не з`явились, причини неявки суду не повідомила, про час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно у належній формі, про що свідчать повернуті на адресу суду поштові відправлення з відміткою «отримано особисто», розписка про отримання судової повістки, інших заперечень на зустрічний позов надано не було.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми залишкової вартості автомобіля підлягає до задоволення з наступних підстав.

Частиною 2 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.20 Цивільного кодексу України, право на захист особа здійснює на свій розсуд. Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено та сторонами не заперечується наступні фактичні обставини справи, а саме 14.06.2012 ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Mitsubishi Pajero», номерний знак НОМЕР_1 , на перехресті вулиць Північне шосе та Макаренко у м.Запоріжжя, виконуючи маневр не надав преваги автомобілю «Кіа Ріо», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_4 , який рухався у зустрічному напрямку, і допустив зіткнення, в результаті чого було пошкоджено автомобіль «Кіа Ріо», власником якого є ОСОБА_3 .

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25.09.2012 справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 закрита за відсутністю в його діях складу правопорушення.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28.11.2012 справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 закрита у зв`язку із закінченням строків притягнення до відповідальності.

Згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження від 27.06.2012 про визначення вартості майнової шкоди №162/06, вартість відновлювального ремонту автомобіля ОСОБА_3 на момент оцінки перевищує дійсну (ринкову) вартість транспортного засобу без урахування аварійних пошкоджень, тому автомобіль «Кіа Ріо», номерний знак НОМЕР_2 , відновлювати економічно недоцільно і вартість майнової шкоди, спричиненої власнику автомобіля, визначена такою, що дорівнює ринковій вартості транспортного засобу.

05.02.2013 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя було ухвалене заочне рішення за цивільним позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок ДТП, яким частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 та стягнуто з ОСОБА_2 69068,00 грн. матеріальної шкоди, моральної шкоди в розмірі 1500,00 грн. та 797,98 грн. судових витрат. В решті позивних вимог відмовлено.

23.03.2015 відповідно до розпорядження від 23.03.2015 за № 40584935 ОСОБА_2 перерахував ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 71 365,98 грн., крім того, станом на 28.11.2014 відповідно до довідки рахунку від 28.11.2014 між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 було укладено договір купівлі продажу автомобіля «КІА RIO» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 кузов № НОМЕР_4 тобто було відчужено автівку, що сторонами не заперечується та судом визнається, як доведений факт.

Крім того суд, керуючись вимогами ст. 77 ЦПК України, згідно якої предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, оцінюючи з точки зору належності досліджені у судовому засіданні докази, приходить до наступних висновків.

Суд, відповідно до ст. 78 ЦПК України, вважає досліджені у судовому засіданні зазначені письмові докази допустимими, оскільки одержані без порушення порядку, встановленого законом.

Оцінюючи докази з точки зору їх достовірності, суд приходить до висновку, що досліджені у судовому засіданні письмові та визнані належними і допустимими докази, є достовірними.

Під час розгляду справи заявлялися такі клопотання: про витребування доказів, яке задоволено; про відкладення розгляду справи, які задовольнялися; про долучення доказів, яке задовольнялося.

Відповідно до приписів ст. 8 ЦК України, яка встановлює, аналогію Закону якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).

У разі неможливості використати аналогію закону для регулювання цивільних відносин вони регулюються відповідно до загальних засад цивільного законодавства (аналогія права).

Таким чином, відповідно до вимог вищенаведеної норми статті застосовується аналогія закону, отже, ст. 1192 ЦК України - з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Як вбачається, позивачем ОСОБА_2 , як особою, яка завдала шкоду, була відшкодована ОСОБА_3 ця шкода в повному обсязі.

Згідно роз`яснення Пленуму Верховного Суду України у п.9 постанови «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992 постановляючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватися за призначенням, але має певну цінність, суд одночасно вирішує питання про передачу цього майна після відшкодування збитків потерпілому особі, відповідальній за шкоду.

Тобто, в цьому випадку в разі виплати особі повної вартості речі, яку було знищено, залишки такої речі (спірний автомобіль) слід повернути особі, яка відшкодувала шкоду. Однак, в своєму рішенні від 05.02.2013 судом не вирішено питання щодо передачі пошкодженого в наслідок ДТП майна після відшкодування шкоди.

Відповідно до ухвали Вищого спеціалізованого суду України від 05.07.2017 по справі за №335/7843/15 зазначено обставини щодо повернення автомобіля «КІА RIO» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 кузов № НОМЕР_4 , однак постановою Запорізького апеляційного суду від 07.05.2019 по справі 335/7843/15 позовну заяву ОСОБА_2 залишено без розгляду.

Проте, відповідно до положень визначених ст. 1192 ЦК України, суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. ОСОБА_2 матеріальна, і рівно як моральна шкода була відшкодована в повному обсязі, а саме сплачено ринкову вартість ушкодженого автомобіля, тому залишки ушкодженого автомобіля у зв`язку з тим, що його відновлення можливе, але є недоцільним, слід передати зустрічному позивачу та правовстановлюючі документи на нього.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

З огляду на зазначені, факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання.

Яке виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

За змістом п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 № 6, постановляючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, проте має певну цінність, суд одночасно повинен обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду. У разі не обговорення у резолютивній частині судового рішення про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, про необхідність передачі транспортного засобу, який не може використовуватись за призначенням, особі, відповідальній за шкоду після повного відшкодування збитків, звернення такої особи до суду з таким позовом є необґрунтованим, оскільки таке питання мало бути вирішено судом одночасно зі стягненням заподіяних збитків. У разі неповернення добровільно після відшкодування збитків такого транспортного засобу його може бути повернуто в примусовому порядку державним виконавцем, але якщо таке зазначено в рішенні суду.

Згідно роз`яснень, викладених у п.14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.

Як встановлено, особою, що завдала шкоди - ОСОБА_2 (позивачем за зустрічним позовом) в повному обсязі була відшкодовано як матеріальна так і моральна шкода на користь потерпілої ОСОБА_3 (відповідача за зустрічним позовом), у тому числі сплачено ринкову вартість ушкодженого автомобіля.

Як встановлено, станом на 28.11.2014 відповідно до довідки рахунку від 28.11.2014 між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 було укладено договір купівлі-продажу автомобіля «КІА RIO» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 кузов № НОМЕР_4 , тобто його було відчужено відповідачем за даним зустрічним позовом на користь іншої особи за наявності отримання відповідачем за зустрічним позовом повного відшкодування із сторони позивача за даним зустрічним позовом. При цьому, слід зазначити, що автомобіль було передано для встановлення додаткового обладнання, що підтверджується актом приймання передачі транспортного засобу переобладнаного для роботи на зрідженому нафтовому газі № СК 11 0564171 , тобто з метою його експлуатації.

Згідно ст. 34 Закону України «Про дорожній рух» державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування автомобілі, автобуси, самохідні машини, сконструйовані на шасі автомобілів, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, причепи, напівпричепи та мотоколяски. Державна реєстрація і облік здійснюються територіальними органами Міністерства внутрішніх справ.

Правове регулювання відносин, пов`язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2009 № 1200 та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 № 1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів.

Тобто, продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт).

Таким чином, станом на сьогоднішні час зазначений автомобіль знаходиться у ОСОБА_5 на праві власності, що унеможливлює повернення пошкодженого автомобіля ОСОБА_2 , як особі, відповідальній за заподіяння шкоди, яка здійснила відшкодування завданої шкоди у повному обсязі.

За встановлених вище обставин вбачається, що передача позивачу за зустрічним позовом ОСОБА_2 залишків ушкодженого автомобіля, у зв`язку з тим, що фактично, автомобіль який було визнано таким, що його відновлення можливим, але не доцільне, було фактично відчужено на користь іншої особи, відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_3 , має повернути позивачу за даним позовом ОСОБА_2 суму залишкової вартості автомобіля.

Судом, з «Висновку експертного дослідження автотоварознавця з визначення залишкової вартості КТЗ» № 78 складеного 03.06.2016 експертом-товарознавцем ОСОБА_7 (далі - Висновок експертного дослідження №78), встановлено, що залишкова вартість автомобіля KIA RIO, д.н. НОМЕР_2 після пошкодження в ДТП станом на 23.06.2012, складає 131 378,25 грн.

Відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів затвердженою Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003 № 142/5/2092 (у редакції наказу МЮ України, Фонду державного майна України від 24.07.2009 № 1335/5/1159), яка встановлює, що Методика встановлює механізм оцінки визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ. Методи оцінки, передбачені цією Методикою, можуть використовуватися для оцінки самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, тракторів і комбайнів на колісних шасі, якщо вони не суперечать тим положенням, які регламентують оцінку цих видів транспорту. Підпунктом е) п. 1.4 передбачено, що Методика застосовується з метою визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ.

З зазначеного вбачається, що зазначений Висновок експертного дослідження № 78, в розумінні ст.77, 95 ЦПК України, є належним доказом, який підтверджує розмір залишкової вартості спірного автомобіля.

Встановленої Висновком експертного дослідження №78 розміру залишкової вартості спірного автомобіля стороною відповідача за зустрічним позовом не спростовано.

Клопотань про призначення по справі інших експертних досліджень на спростування висновку Висновком експертного дослідження № 78 суду не заявлялось та до матеріалів справи не надавалось.

Відповідно до приписів ст.12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Таким чином, суд вважає, що позивач в частині відшкодування матеріальної шкоди обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст.15,16 ЦК України, звернувся до суду за захистом свого права.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню розмір залишкової вартості спірного автомобіля зазначений у Висновку експертного дослідження № 78 в сумі 131 378,25 грн.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Про розподіл судових витрат зазначається також у резолютивній частині рішення (п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат пов`язаних з розглядом справи п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України відносить витрати на професійну правничу допомогу.

Враховуючи, що суд дійшов висновку про задоволення зустрічних позовних вимог, витрати понесені з правничої допомоги в розмірі 5000 грн. підтверджуються: актом виконаних робіт, квитанцією, приписи ст. 141 ЦПК України, з відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_3 на користь позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 підлягає стягненню встановлений розмір понесених витрат з правничої допомоги

Керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 133, 141, 258-260, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми залишкової вартості автомобіля задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_7 на користь ОСОБА_2 відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 131 378 грн. 25 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ІПН НОМЕР_7 на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору у сумі 1313 грн. 25 коп. та витрати, пов`язані з залученням спеціаліста 293 грн. 00 коп. та спати послуг на професійну правничу допомогу 5 000 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги у 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дні вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Вступна та резолютивна частини рішення ухвалені в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 10 червня 2019 року.

Повне рішення складено 18 червня 2019 року (враховуючи, що 15,16,17 червня 2019 року є вихідними днями).

Суддя І.П. Соболєва