Постанова

Іменем України

03 липня 2019 року

м. Київ

справа № 204/2217/16-ц

провадження № 61-47244св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач),

суддів: Воробйової І. А., Гулька Б. І., Кривцової Г. В., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті»,

представник позивача -Таран Микола Вікторович,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» на постанову Дніпровського апеляційного суду від 31 жовтня 2018 рокуу складі колегії суддів: Ткаченко І. Ю., Деркач Н. М., Каратаєвої Л. О.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2016 року товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» (далі - ТОВ «Порше Мобіліті») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та збитків.

Позовна заява мотивована тим, що 01 квітня 2013 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 235 271,20 грн, що еквівалентно 28 876,49 доларам США, строком на 60 місяців, зі змінною процентною ставкою, з цільовим призначенням для придбання автомобіля марки SEAT, 2012 року випуску.

Додатковою угодою до договору від 01 квітня 2013 року строк кредитного договору продовжено до 84 місяців, складено та погоджено сторонами новий графік погашення кредиту. Також позивач відповідно до додаткової угоди, що є невід`ємною частиною договору, надав відповідачу додатковий кредит у розмірі 77 026,05 грн, що еквівалентно 9 453,95 доларам США на дату укладання договору, з цільовим призначенням для сплати страхових платежів відповідно до договору страхування від 03 квітня 2013 року, а відповідач зобов`язався прийняти, належним чином використовувати і повернути позивачу додатковий кредит у повному обсязі, а також сплатити проценти за використання додаткового кредиту та інші платежі відповідно до умов договору.

У зв`язку з систематичним невиконанням відповідачем умов договору, утворилась заборгованість за кредитним договором у розмірі 496 863,72 грн, тому 20 листопада 2015 року ТОВ «Порше Мобіліті»направило вимогу (повідомлення) відповідачу щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором з вимогою повернути суму кредиту, повернулася на адресу позивача за закінченням терміну зберігання. При цьому у встановлений термін заборгованість за договором погашена не була, кредит не повернутий.

Станом на 23 березня 2016 року заборгованість за щомісячними платежами погашена. Проте загальна сума основного боргу зі сплати кредиту та процентів за користування кредитом за договором на дату складання позовної заяви становить 499 312,96 грн. Загальна сума основного боргу зі сплати додаткового кредиту за договором на дату складання позовної заяви становить 11 983,56 грн.

Ураховуючи викладене, ТОВ «Порше Мобіліті» просило суд стягнути на його користь загальну суму основного боргу зі сплати кредиту у розмірі 499 312,96 грн, загальну суму основного боргу зі сплати додаткового кредиту у розмірі 11 983,56 грн, збитки у розмірі 16 200 грн, пеню у розмірі 111,45 грн, 3 % річних у розмірі 3 835,86 грн, штраф у розмірі 47 054,24 грн, інфляційні втрати у розмірі 2 423,93 грн, а всього - 580 922 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 липня 2016 року позовТОВ «Порше Мобіліті» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» загальну суму основного боргу зі сплати кредиту у розмірі 499 312,96 грн, загальну суму основного боргу зі сплати додаткового кредиту у розмірі 11 983,56 грн, збитки у розмірі 16 200,45 грн, 3 % річних у розмірі 3 835,86 грн, інфляційні втрати у розмірі 2 423,93 грн, а разом - 580 922 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» судовий збір у розмірі 8 713,83 грн.

Задовольняючи позов ТОВ «Порше Мобіліті», суд першої інстанції виходив із того, що свої зобов`язання за кредитним договором ОСОБА_1 не виконала, звернення стягнення на предмет застави не здійснено, що є підставою для стягнення з неї заборгованості за кредитним договором відповідно до наданого банком розрахунку, який відповідає вимогам закону та умовам договору. При цьому підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь позивача збитки, завдані у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем договору, та пені, що підлягає сплаті через невиконання відповідачем грошових зобов`язань за цим договором. Також боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми (частина друга статті 625 ЦК України).

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 31 жовтня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Заочне рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 липня 2016 рокускасовано.

У задоволенні позову ТОВ «Порше Мобіліті» відмовлено.

Стягнуто з ТОВ «Порше Мобіліті» на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 6 390,14 грн.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову ТОВ «Порше Мобіліті», виходив із того, що згідно з висновком експерта від 27 квітня 2018 року за результатами проведення судово-економічної експертизи документально не підтверджується виконання ТОВ «Порше Мобіліті» умов кредитного договору щодо надання грошових коштів, не підтверджується розрахунок заборгованості та неможливо встановити обмінний курс долара США, а також були встановлені суперечливості та невідповідність у наданих позивачем первинних документах та облікових регістрах ТОВ «Порше Мобіліті». При цьому доказів на підтвердження того, що висновок експерта від 27 квітня 2018 року є необґрунтованим, суперечить матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, сторони суду не надали.

Таким чином, позивач не скористався наданими йому правами, не спростував доводи відповідача та не обґрунтував свої позовні вимоги, не надав суду доказів на їх підтвердження.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У листопаді 2018 року ТОВ «Порше Мобіліті» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати оскаржуване судове рішення і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Ухвалою Верховного Суду від 23 листопада 2018 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу № 204/2217/16-ц з Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська.

У квітні 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 22 травня 2019 року справу за позовом ТОВ «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та збитківпризначено до розгляду в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційним судом упорушення вимог ЦПК України, незважаючи на подані ним докази, у заяві на виконання клопотання експерта та поясненнях щодо висновку експерта, не повно та не об`єктивно з`ясовано всі обставини справи та досліджено надані докази, що призвело до ухвалення незаконного та необгрунтованого рішення.

Судом апеляційної інстанції не надано оцінки розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «Порше Мобіліті», зведеній обліковій виписці з рахунку відповідача та іншим первинним документам.

Відмовивши у задоволенні позовних вимог з підстав їх недоведеності, суд фактично звільнив відповідача від обов`язку доведення факту належного виконання ним зобов`язань за кредитним договором.

Також апеляційний суд не мав права приймати до уваги висновок експерта, оскільки судовий експерт при проведенні експертизи керувався постановою правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 255 «Про затвердження правил бухгалтерського обліку доходів і витрат банків України» та розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України «Про затвердження ліцензійних умов провадження діяльності з надання фінансових кредитів за рахунок залучених коштів кредитними установами» від 18 жовтня 2005 року № 4802, які не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, оскільки ТОВ «Порше Мобіліті» не є банком і не надає кредити за рахунок залучених коштів.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У грудні 2018 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому зазначено, що оскаржуване судове рішення є законними і обґрунтованими, суд правильно застосував норми матеріального та процесуального права відповідно до встановлених фактичних обставин справи, дав належну правову оцінку доказам, наданим сторонами.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

01 квітня 2013 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, за умовами якого ТОВ «Порше Мобіліті» зобов`язався надати останній кредит у розмірі 235 271,20 грн, що еквівалентно 28 876,49 доларам США, строком на 60 місяців, зі змінною процентною ставкою, з цільовим призначенням для придбання автомобіля марки SEAT, 2012 року випуску.

Додатковою угодою до договору від 01 квітня 2013 року строк кредиту продовжено до 84 місяців, складено та погоджено сторонами новий графік погашення кредиту. Відповідно до змісту додаткової угоди, що є невід`ємною частиною договору, ТОВ «Порше Мобіліті» надало ОСОБА_1 додатковий кредит у розмірі 77 026,05 грн, що еквівалентно 9 453,95 доларам США на дату укладання договору, з цільовим призначенням для сплати страхових платежів відповідно до договору страхування від 03 квітня 2013 року.

Також між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_1 укладено договір застави транспортного засобу від 08 квітня 2013 року, за змістом якого з метою забезпечення виконання зобов`язань за договором відповідачем передано у заставу автомобіль марки SEAT, 2012 року випуску, заставною вартістю 285 280,96 грн.

Станом на 23 березня 2016 року заборгованість за щомісячними платежами погашена в повному обсязі.

Сума заборгованості за кредитом, за виключенням заборгованості за щомісячними платежами, становить 18 708,88 доларів США.

Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку.

Згідно із умовами кредитного договору від 01 квітня 2013 року процентна ставка становить 9,9 %.

Загальна сума основного боргу зі сплати кредиту та процентів за користування кредитом за договором на дату складання позовної заяви становить 499 312,96 грн.

Загальна сума основного боргу зі сплати додаткового кредиту за договором на дату складання позовної заяви становить 11 983,56 грн.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ТОВ «Порше Мобіліті» підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У частинах першій і другій статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону постанова апеляційного суду не відповідає.

З висновками суду апеляційної інстанції погодитись не можна, оскільки вони зроблені судом без належного з`ясування дійсних обставин справи, дослідження та оцінки наданих сторонами доказів, з огляду на таке.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно зі статями 526, 530, 610 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснив судам, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина четверта статті 60 ЦПК України 2004 року).

Отже, належним чином дослідити поданий стороною доказ (у даному випадку - розрахунок заборгованості за кредитним договором), перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду.

Відмовляючи у задоволенні позову з тих підстав, що розмір заборгованості за кредитним договором є недоведеним та незрозумілим, апеляційний суд не врахував наведені вище обставини та вимоги процесуального законодавства і фактично ухилився від вирішення спору по суті.

Згідно з статтею 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Апеляційний суд не звернув уваги на те, що застосування норм права, оцінка доказів є прерогативою лише суду, а не експерта. У цій категорії справ розмір кредитної заборгованості має визначатись відповідно до наданих доказів, вимог закону та умов договору, а не лише виключно експертним шляхом.

При цьому суд не позбавлений права і зобов`язаний при наявності кредитної заборгованості стягнути ту суму, яка є для суду доведеною, а не взагалі відмовляти у позові.

Оскільки з`ясування зазначених вище питань і встановлення відповідних обставин є необхідними складовими для належного розгляду справи, то висновок апеляційного суду про відмову у задоволенні позову ТОВ «Порше Мобіліті», є передчасним.

Таким чином, у порушення статей 89, 263-264, 382 ЦПК України апеляційний суд: у достатньому обсязі не визначився з характером спірних правовідносин та правовою нормою, що підлягає застосуванню, не надав належної правової оцінки доводам і доказам сторін, тому дійшов передчасного висновку про задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 та відмову у задоволенні позову.

Прохання касаційної скарги про залишення в силі рішення суду першої інстанції не може бути задоволено, оскільки апеляційний суд не перевірив рішення районного суду на предмет його законності й обгрунтованості.

Відповідно до пункту 1 частини третьої та четвертої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

За таких обставин судове рішення апеляційного суду не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України та ухвалено з порушенням норм процесуального права, що в силу пункту 1 частини третьої та четвертої статті 411 ЦПК України є підставою для його скасування з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палатиКасаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» задовольнити частково.

Постанову Дніпровського апеляційного суду від 31 жовтня 2018 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. А. Воробйова

Б. І. Гулько

Г. В. Кривцова

Ю. В. Черняк