Постанова

Іменем України

10 липня 2019 року

м. Київ

справа № 200/9464/16-ц

провадження № 61-23168св18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач), Жданової В. С., Ігнатенка В. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_3 , на заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 вересня 2016 року у складі головуючого-судді Єлісєєвої Т. Ю. та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2017 року у складі суддів: Варенко О. П., Городничої В. С., Лаченкової О. В.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та стягнення індексації розміру аліментів.

На обґрунтування позовних вимог, ОСОБА_1 , зазначала, що з 27 липня 2002 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 червня 2010 року з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на неповнолітнього сина в розмірі 1 000 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття, які відповідач добровільно перераховує на її банківську картку.

Посилаючись на те, що аліментів, які сплачує відповідач не вистачає на продукти харчування для дитини, одяг, а також на витрати на додаткові заняття та відпочинок дитини, а ОСОБА_2 на теперішній час є приватним підприємцем й має стабільний дохід, ОСОБА_1 з урахуванням прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, просила збільшити розмір аліментів на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до 2 182 грн, а також стягнути з відповідача суму індексації аліментів за період з березня 2010 року до квітня 2016 року в розмірі 18 711,48 грн, яка не була врахована при щомісячній сплаті аліментів.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 вересня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 індексацію розміру аліментів в сумі 7 150 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано недоведеністю позивачем факту зміни матеріального, сімейного стану чи погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів, що є підставою для задоволення позовних вимог відповідно до статті 192 СК України. Індексацію аліментів стягнуто за період, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, який до 24 грудня 2015 року було установлено в розмірі 101 відсотку, а з 24 грудня 2015 року в розмірі 103 відсотки.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 вересня 2016 року залишено без змін.

Залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, який всебічно та повно з`ясував дійсні обставини справи, перевірив доводи та заперечення сторін, дослідив надані сторонами докази, унаслідок чого ухвалив законне і обґрунтоване рішення про часткове задоволення позову.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів та позицій інших учасників справи

У червні 2017 року ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_3 , подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить ухвалені у справі судові рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Касаційна скарга мотивована тим, що поза увагою судів першої та апеляційної інстанцій залишилося те, що відповідач на теперішній час отримує стабільний дохід, працює приватним підприємцем, перебуває на спрощеній системі оподаткування, а тому самостійно визначає свій дохід й умисно його занижує, тим самим знижує якість життя сина та порушує його права на отримання частини справжнього доходу батька, оскільки сума аліментів з урахуванням економічної ситуацій в країні майже нічого не варта. Крім того, судами невірно розраховано розмір індексації по аліментах.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 червня 2017 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі.

Заперечень на касаційну скаргу не надходило.

Статтею 388 ЦПК України, в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

14 травня 2018 року справу № 200/9464/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та стягнення індексації розміру аліментів передано до Верховного Суду.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

Фактичні обставини справи встановлені судами

Встановлено, що сторони з 27 липня 2002 року перебували у зареєстрованому шлюбі від якого мають сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 серпня 2010 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано. Після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати з матір`ю.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 червня 2010 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1 000 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Звертаючись до суду з указаним позовом, ОСОБА_1 зазначала, що рішення суду про стягнення аліментів відповідач виконує добровільно й регулярно перераховує суму аліментів у визначеному судом розмірі на її банківську картку, однак вказаних коштів не вистачає на утримання дитини.

З часу присудження аліментів матеріальний або сімейний стан сторін, стан їх здоров`я не змінився.

Мотиви з яких виходить Верховний Суд та застосовані норми права

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

У частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі на розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини та навпаки).

Стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 СК України «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 СК України «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 СК України «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Таким чином, розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути змінений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду.

Такий висновок зробив Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13

Отже, стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав.

Частина друга статті 184 СК України передбачає, що визначений судом у твердій грошовій сумі розмір аліментів підлягає індексації відповідно до закону.

До 12 червня 2016 року спеціального закону про індексацію аліментів не було прийнято, а в Україні діяв Закон України «Про індексацію грошових доходів населення». У частині першій статті 2 цього закону визначені об`єкти індексації грошових доходів населення; при цьому розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, до цих об`єктів не відносився.

Верховний Суд України у своїй постанові від 06 листопада 2013 року, прийнятій у справі № 6-113цс13 висловив позицію про те, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, на підставі частини другої статті 184 СК України, підлягає індексації за аналогією закону згідно з пунктом 8 статті 8 ЦПК України у порядку, передбаченому Законом України «Про індексацію грошових доходів населення».

Індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг (стаття 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»).

Частиною першою статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» встановлено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначені у Порядку проведення індексації грошових доходів населення,затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від N 17 липня 2003 року № 1078 (далі - Порядок).

Відповідно до положень частин першої-четвертої статті 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» (у редакції, чинній до 24 грудня 2015 року) індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсоток. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Законом України від 24 грудня 2015 року № 911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» у частині першій статті 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» величину «101» замінено величиною «103».

Таким чином, з правового аналізу статті 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» слідує, що індексація аліментів, визначених судом у твердій грошовій сумі проводиться лише в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлено в розмірі 101 відсотки до 24 грудня 2015 року, з 24 грудня 2015 року така індексація проводиться в разі перевищення 103 відсотки.

Відмовляючи в задоволенні вимог ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів, суди попередніх інстанцій правильно виходили з того, що позивачем не доведено факту зміни матеріального, сімейного стану чи погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів, зокрема покращення майнового стану відповідача, та врахували, що на його утриманні перебуває мати, яка є інвалідом першої групи.

Встановивши, що до 01 січня 2016 року індекс інфляції за період прострочення заборгованості становить 101 %, а з 01 січня 2016 року - 103%, суди першої та апеляційної інстанцій прийшли обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для застосування індексу інфляції саме за період, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлено в розмірі 101 відсотки до 24 грудня 2015 року, з 24 грудня 2015 року така індексація проводиться в разі перевищення 103 відсотки.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суди правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідили наявні у справі докази і дали їм належну оцінку згідно зі статтями 57-60, 212 ЦПК України 2004 року (чинного на час ухвалення оскаржуваних судових рішень), правильно встановили обставини справи, внаслідок чого ухвалили законні й обґрунтовані судові рішення, які відповідають вимогам матеріального та процесуального права.

Посилання у касаційній скарзі на помилковість висновків судів про відсутність підстав для збільшення розміру аліментів, є неспроможними, оскільки, правильно застосувавши статтю 192 СК України, суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що збільшення розміру встановленого державою прожиткового мінімуму на дитину саме по собі не є підставою для зміни розміру стягнутих судом аліментів. При цьому, як зазначалося вище, позивач не довела факту покращення матеріального стану відповідача.

Також є безпідставними аргументи касаційної скарги щодо невірного розрахунку розміру індексації, оскільки індексація аліментів, визначених судом у твердій грошовій сумі проводиться лише в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, що було враховано як судом першої так і апеляційної інстанцій.

Інші наведені у касаційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками судів попередніх інстанцій стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами, які їх обґрунтовано спростували. В силу вимог вищевказаної статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.

Щодо розподілу судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_3 , залишити без задоволення.

Заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. О. Кузнєцов
В. С. Жданова
В. М. Ігнатенко