У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2019 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Гребенюка В.В., за участю секретаря судового засідання Добривечір А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк», про визнання пункту договору недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Подільського районного суду м. Києва знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 (надалі за текстом - позивач) до Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» (надалі за текстом - відповідач), про визнання пункту договору недійсним.

В вересні 2015 року позивач звернувся до Подільського районного суду м. Києва з позовом до відповідача з позовом про визнання недійсним п. 3.9 кредитного договору.

05.10.2015 р. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва провадження у справі відкрито.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 07.06.2016 р. в задоволені позову відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 22.11.2016 р. апеляційну скаргу відхиллено, Рішення Подільського районного суду м. Києва від 07.06.2016 р. залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09.080.2017 р. касаційну скаргу задоволено частково, Рішення Подільського районного суду м. Києва від 07.06.2016 р. та Ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 22.11.2016 р. скасовано та справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.10.2017 р., визначено головуючого суддю Супрун Г.Б.

В призначені судові засідання на 27.02.2018 р. та 08.08.2018 р. позивач та його представник не з`являлися, судові повістки повертались з зазначенням: «за закінченням терміну зберігання».

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.08.2018 р., головуючого суддю по справі визначено Гребенюка В.В.

04.09.2018 р. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва прийнято справу до судового розгляду.

Так, в судове засідання, призначене на 25.01.2019 р. позивач не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, судова повістка повернулась не врученою. При цьому, відповідач явку свого представника забезпечив.

З огляду на першу неявку позивача, судове засідання було відкладено на 01.04.2019 р., в яке позивач повторно не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся, явку свого представника не забезпечив.

Представник відповідача подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій також просив залишити позов без розгляду, у зв`язку з повторною неявкою позивача.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Як вбачається із матеріалів справи, в судові засідання призначені на 25.01.2019 року та 01.04.2019 року позивач не з`явився, про день, час та місце розгляду справи завчасно повідомлявся належним чином, поштові відправлення про повідомлення щодо судових засідань - повернуті за закінченням терміну зберігання (а.с. 152-153), про причини неявки позивачем суд повідомлено не було, заява про розгляд справи без участі позивача до суду не надходила та така у матеріалах справи відсутня.

При цьому, в матеріалах справи маються також невручені судові повістки позивачу, під час розгляду попереднім складом суду після розгляду справи судом касаційної інстанції позову (а.с. 133-136, 142-145).

Як передбачено вимогами ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Як неодноразово наголошував в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, позивач, як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Таким чином, враховуючи вищенаведені положення законодавства та беручи до уваги ті обставини, що позивач за спливом тривалого проміжку часу не цікавиться рухом своєї справи та не реалізував своїх процесуальних обов`язків належним чином, в той час, як суд здійснив всі можливі спроби для його повідомлення про розгляд справи, приходжу до висновку про наявність підстав для залишення вказаного позову без розгляду.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Згідно положень, визначених у Постанові Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних і справ про адміністративні правопорушення» № 11 від 17.10.2014 року, при здійсненні правосуддя судам слід брати до уваги те, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950) кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку.

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, серед іншого, розумність строків розгляду справи судом (п. 10 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02 вересня 2010 року, "Смірнова проти України" від 08 листопада 2005 року, "Матіка проти Румунії" від 02 листопада 2006 року, "Літоселітіс проти Греції" від 05 лютого 2004 року та інші).

Крім того, позивачу достеменно відомо про цивільну справу № 755/6452/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_1 , про стягнення боргу за кредитним договором, провадження по якій Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 15.10.2015 р. зупинено до вирішення даної цивільної справи.

Як зазначено вище, позивач (представник позивача) в судове засідання не з`являвся, рухом справи не цікавився, а відтак, неявка позивача має ознаки повторності та зловживання своїми процесуальними правами, доказів щодо поважності причин неявки в судове засідання суду не надано, заяви про розгляд справи у відсутності позивача до суду не надходили.

За нормами ч. 5 ст. 223, п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

За вищевикладених обставин, позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк», про визнання пункту договору недійсним, підлягає залишенню без розгляду, у зв`язку з повторною неявкою позивача в судове засідання та відсутністю заяви про розгляд справи без участі сторін.

Згідно ч. 2 ст. 257 ЦПК України, особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Керуючись ст. ст. 223, 257, 260, 261, 353, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк», про визнання пункту договору недійсним - залишити без розгляду;

Роз`яснити позивачу, що залишення заяви без розгляду не позбавляє права повторного звернення до суду в порядку, встановленому законом;

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя В.В. Гребенюк