Ухвала

10 липня2019 року

м. Київ

справа № 297/628/16-ц

провадження № 61-21936св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Сердюка В. В., Грушицького А. І., Литвиненко І. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , приватний нотаріус Берегівського районного нотаріального округу Закарпатської області Мирончук Оксана Василівна,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану її представником ОСОБА_3 , на рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 01 березня 2017 року в складі колегії суддів: Джуги С.Д., Куштана Б. П., Мацунича М. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Берегівського районного нотаріального округу Закарпатської області Мирончук О. В. про визнання незаконними дій, визнання недійсним договору дарування, витребування майна.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка зазначила, що 15 лютого 2014 року на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Берегівського районного нотаріального округу Закарпатської області Мирончук О. В. і зареєстрованого в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за № 565 вона нібито подарувала належний їй на праві власності житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 відповідачу. Про це їй стало відомо наприкінці вересня 2015 року, коли до неї прийшов її родич ОСОБА_4 , який в її присутності почав все перевертати в будинку в пошуках грошей та коштовностей. Внаслідок цього між ними виникла сварка, під час якої останній заявив, що вона вже не є власником вказаного будинку, оскільки останній належить його сину - ОСОБА_2 , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 13 листопада 2015 року № 47558244. Яким чином її будинок перейшов у власність відповідача, їй невідомо, вона його не дарувала відповідачу і не мала такого наміру. У приватного нотаріуса Берегівського районного нотаріального округу Закарпатської області Мирончук О. В. вона ніколи не була і ніяких договорів, спрямованих на відчуження свого будинку, не укладала і не підписувала, а її підпис в договорі підроблений. Приватним нотаріусом Мирончук О. В. при оформлені і посвідченні оспорюваного договору дарування порушений порядок вчинення нотаріальних дій і не дотримано вимоги статей 15, 44 Закону України «Про нотаріат», статті 16 Закону України «Про засади державної мовної політики» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, оскільки вона не володіє українською мовою, спілкується тільки угорською і внаслідок цього її фактично було позбавлено можливості знати та розуміти зміст вказаного договору, їй нотаріусом не здійснено ні письмового, ні усного перекладу договору; про це повинна бути відповідна відмітка у договорі чи іншому документі, який посвідчується нотаріально.

Враховуючи наведене, з урахуванням заяву про зміну предмета позову, просила визнати незаконними дії приватного нотаріуса Мирончук О. В. при посвідченні оспорюваного договору; визнати недійсним договір дарування житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами від 15 лютого 2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Берегівського районного нотаріального округу Закарпатської області Мирончук О. В. та витребувати із незаконного володіння відповідача житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Берегівського районного суду Закарпатської області від 03 серпня 2016 року у заяві представника відповідача ОСОБА_5 про застосування позовної давності щодо вимог ОСОБА_1 відмовлено. Змінені позовні вимоги задоволено. Визнано незаконними дії приватного нотаріуса Берегівського районного нотаріального округу Закарпатської області Мирончук О. В. при посвідченні договору дарування від 15 лютого 2014 року, укладеного між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , зареєстрованого в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за № 565. Визнано недійсним договір дарування житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , від від 15 лютого 2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Берегівського районного нотаріального округу Закарпатської області Мирончук О. В. і зареєстрований у реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за № 565. Витребувано із незаконного володіння ОСОБА_2 вказаний житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 01 березня 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги

У березні 2017 року ОСОБА_1 , через представника ОСОБА_3 , подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 01 березня 2017 року, в якій просить скасувати зазначене судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У касаційній скарзі заявник вказує на те, що висновок апеляційного суду про те, що факт підписання позивачкою договору купівлі-продажу від 20 вересня 1957 року підтверджує, що остання володіє українською мовою, оскільки у тексті договору не вказано, що його зміст перекладався позивачці на угорську мову, є помилковим та таким, що зроблений на підставі неправильного застосування норм матеріального права, оскільки чинне на момент укладення договору купівлі-продажу в 1957 році законодавство не вимагало зазначення у посвідченому правочині, що його текст перекладено на іншу мову, на відміну від чинного час посвідчення договору дарування Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5. Крім того, позивачка також в силу свого віку, неграмотності та незнання української мови не могла знати, що підписує. Висновки апеляційного суду не відповідають фактичним обставинам справи та зібраним у справі доказам, не узгоджуються з нормами матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 квітня 2017 року відкрито касаційне провадження у зазначеній цивільній справі, витребувано матеріали справи та надано строк для подання заперечень на касаційну скаргу.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів»), за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначену справу передано до Верховного Суду.

Відповідно до підпунктів 2.3.2, 2.3.4, 2.3.13, 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, зі змінами та доповненнями, постанови Пленуму Верховного Суду від 24 травня 2019 року № 8 «Про здійснення правосуддя у Верховному Суді» та рішення зборів суддів Касаційного цивільного суду від 28 травня 2019 року № 7 «Про заходи, спрямовані на своєчасний розгляд справ і їх вирішення у розумні строки», у зазначеній справі призначено повторний автоматизований розподіл.

04 червня 2019 року справу розподілено судді-доповідачу.

Позиція та висновки Верховного Суду

Відповідно до частини п`ятої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Берегівського районного нотаріального округу Закарпатської області Мирончук Оксани Василівни про визнання незаконними дій, визнання недійсним договору дарування, витребування майна, за касаційною скаргою ОСОБА_1 , подану її представником ОСОБА_3 , на рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 01 березня 2017 року, призначити до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Сердюк

А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко