538/1849/18
У Х В А Л А
10 липня 2019 року Лохвицький районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді - Бондарь В.А.
за участю секретаря судового засідання Горілей Л.В.
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Лохвиця справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання нерухомого та рухомого майна спільним майном подружжя, розподіл спільно набутого майна подружжя, визнання права власності на 1/2 частину домоволодіння та 1/2 рухомого майна (легкового автомобіля) , -
Позивач ОСОБА_1 надала до суду заяву про забезпечення позову.
Заява обґрунтовується тим, що в провадженні Лохвицького районного суду Полтавської області знаходиться цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання нерухомого та рухомого майна спільним майном подружжя, розподіл спільно набутого майна подружжя, визнання права власності на 1/2 частину домоволодіння та 1/2 рухомого майна (легкового автомобіля).
Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.
За змістом ст. 151 ЦПК України забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача. Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. У заяві про забезпечення позову обов`язково зазначаються: причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, тобто обґрунтування, чому невжиття заходів забезпечення може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду і як саме, вид забезпечення позову, який належить застосовувати, з обґрунтуванням його необхідності, тобто вказівка на спосіб забезпечення позову, який на думку заявника, є найбільш адекватним, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.
Проте, у заяві щодо застосовування заходів забезпечення позову, зазначених позивачкою, не вказано на реальну небезпеку, за якої невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення, або навіть неможливості у майбутньому виконати рішення суду. Заявником не надано доказів, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, зазначених в ч. 3 ст. 151 ЦПК України.
Згідно преамбули Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.
Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.
Згідно роз`яснень п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Згідно ч. 5 ст. 153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.
Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.
Суд, вислухавши сторони прийшов до висновку про можливість часткового задоволення заяви про забезпечення позову у даній справі, а саме в частині накладання арешту на нерухоме та рухоме майно, оскільки такий спосіб забезпечення позову передбачений законом, є співмірним заявленим позовним вимогам і його невжиття може утруднити чи взагалі зробити неможливим виконання рішення суду.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149-153, 258-261, 263, 353, 354 ЦПК України, суд,-
Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання нерухомого та рухомого майна спільним майном подружжя, розподіл спільно набутого майна подружжя, визнання права власності на 1/2 частину домоволодіння та 1/2 рухомого майна (легкового автомобіля) - задовольнити частково.
Накласти арешт на житловий будинок з допоміжними господарчими побудовами та спорудами по АДРЕСА_1 , загальною площею 71, 9 кв.м, житловою площею 39, 8 кв.м, які належать на праві приватної власності ОСОБА_2 , відповідно до свідоцтва про право власності, серія та номер: 19724625, виданого 29.03.2014 року державним реєстратором прав на нерухоме майно реєстраційної служби Лохвицького РУЮ Білашенко В.В., номер запису про право власності: 5158356.
Накласти арешт на легковий автомобіль марки "OPEL VEKTRA", 2007 року випуску, зареєстрований 29.01.2008 року за ОСОБА_2 , державний номерний знак НОМЕР_1 .
В іншій частині заяви про забезпечення позову відмовити.
Ухвала підлягає до негайного виконання та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду через Лохвицький районний суд Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня отримання копії ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя В.А. Бондарь