ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

17 липня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 734/904/18

Головуючий у першій інстанції - Бараненко С. М.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/810/19

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого-судді: Онищенко О.І.

суддів: Скрипки А.А., Харечко Л.К.

секретар: Поклад Д.В.

Позивач: ОСОБА_1

Відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_1

Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 08 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про визнання заповіту та свідоцтва про право на спадщину за заповітом недійсними, визнання права власності на частину нерухомого майна (суддя Бараненко С.М.), ухвалене о 14 год. 14 хв. у смт.Козелець, повний текст рішення складено 18 квітня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2018 року до суду з позовом звернувся ОСОБА_1 до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про визнання заповіту та свідоцтва про право на спадщину за заповітом недійсними та визнання права власності на частину нерухомого майна. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що по АДРЕСА_1 знаходиться будинок з надвірними будівлями та земельною ділянкою, яке до 2006 року належало його батькам. Він в цьому будинку народився та виріс і був прописаний до 1984 року. Під час проживання в м . Чернігові не переставав доглядати за батьками та будинком. У зв`язку з важкими сімейними обставинами, взимку 1996 року за мамою доглядав брат ОСОБА_5 . За три тижні до смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) якимось чином брат ОСОБА_5 отримав заповіт на вище зазначене майно. В цей час мама перебувала в дуже хворобливому стані, тому вона його не могла складати та підписувати. Він як спадкоємець першої черги має право на половину спадщини, яка залишилась після смерті матері. Про наявність заповіту він дізнався лише після смерті брата.

Рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 8 квітня 2019 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про визнання заповіту та свідоцтва про право на спадщину за заповітом недійсними та визнання права власності на частину нерухомого майна відмовлено. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з недоведеності належними та допустимими доказами заявлених позовних вимог позивачем.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 8 квітня 2019 року та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що до складу спадщини, визначеної в заповіті не входить житловий будинок з надвірними будівлями як нерухоме майно, розташований по АДРЕСА_1 , оскільки заповідач ОСОБА_6 не зареєструвала на нього права власності у встановленому законом порядку. Суд же при прийнятті рішення не оцінивши всі доводи позивача, якими підтверджуються позовні вимоги, виніс рішення про відмову в задоволенні позову. Крім того, позивач зазначає про те, що під час розгляду справи по суті він заявляв клопотання про витребування примірника заповіту, який надавався ОСОБА_7 та мав би знаходитись у нотаріуса у спадковій справі після оформлення спадщини у 2006 році. Дане клопотання фактично було залишено без розгляду, оскільки спадкова справа не була отримана та досліджена судом.

Відзив на апеляційну скаргу не надано.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону відповідає судове рішення суду першої інстанції.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є сином ОСОБА_6 , яка за життя склала заповіт 27 травня 1996 року, посвідчений секретарем виконавчого комітету Євминської сільської ради Козелецького району Чернігівської області на користь іншого сина ОСОБА_7 . ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 помер. ( а.с.2,3,41,63)

Рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 12 січня 2006 року було задоволено позовні вимоги ОСОБА_7 до Євминської сільської ради Козелецького району Чернігівської області про визнання права власності на спадкове майно. Рішення суду набрало законної сили та було підставою для оформлення права власності за позивачем ОСОБА_7 на домоволодіння, що знаходиться по АДРЕСА_1 . ( а.с.200-203)

Відповідно до відповіді, наданої на запит суду, Козелецькою районною державною нотаріальною конторою та Державним нотаріальним архівом Чернігівської області, за даними Спадкового реєстру спадкова справа щодо успадкування майна, яке належало ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 не заводилась.( а.с.34,37)

Відповідно до Державних актів на право приватної власності на землю ОСОБА_7 є власником земельної ділянки 0.2654 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства та земельної ділянки 0.2500 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Обидві земельні ділянки знаходяться за адресою АДРЕСА_1 . ( а.с.210-211)

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 помер, його спадкоємцями є діти - відповідачі по справі.

Позивач звертаючись до суду з позовом, як на підставу визнання заповіту недійсним посилався на норми ст. 225,1257 ЦК України.

Клопотання про призначення посмертної комісійної судово-психіатричної експертизи позивачем по справі не заявлялось, як і не надавалось інших доказів які б підтверджували, що його мати ОСОБА_6 в момент підписання заповіту не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, її волевиявлення на складання заповіту не було вільним та не відповідало її волі. Медичні документи щодо стану здоров`я ОСОБА_6 за даними медичних установ на момент розгляду справи не збереглись (а.с.120,121).

По справі було проведено судову-почеркознавчу експертизу відповідно до висновку якої у розпорядженні експерта відсутні інші зразки підписів перевіряємої особи, які не зважаючи на запит, не було надано. А наявні вільні зразки підписів ОСОБА_6 , які були надані у розпорядження експерта, недостатні для надання висновку та виконані з досліджуваним підписом у різних умовах і у різні проміжки часу( досліджуваний підпис датований 1996 роком, а вільні зразки підписів 1778,1994).

Аналізуючи обставини справи, докази надані сторонами та законодавство, що регулює спірні правовідносини, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про те, що позивачем не надано суду належні та допустимі докази на підтвердження того, що його мати ОСОБА_6 в момент підписання заповіту не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, її волевиявлення не було вільним та не відповідало її волі, а отже висновок суду першої інстанції щодо недоведеності позивачем заявлених позовних вимог є вірним.

Не заслуговують на увагу суду доводи апеляційної скарги, щодо можливості успадкування лише тих прав, які належали спадкодавцю за життя, оскільки ОСОБА_7 набув права власності на будинок та господарські споруди за адресою АДРЕСА_1 виходячи з приписів ст.ст.1216,1217 ЦК України скориставшись своїм правом у судовому порядку визнати право власності на спадкове майно. Рішення суду, на підставі якого він набув права власності на спадкове майно, а саме будинок та господарські споруди по АДРЕСА_1 позивачем не оспорювалось та є чинним.

Не може бути підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції доводи апеляційної скарги, щодо фактичного залишення його клопотання про витребування спадкової справи та дослідження її в судовому засіданні, оскільки судом першої інстанції робились відповідні запити до Козелецької районної державної нотаріальної контори та Державного нотаріального архіву Чернігівської області та було отримано відповідь про відсутність даних у Спадковому реєстрі, щодо успадкування спадщини спадкоємцями після померлої ОСОБА_6 .

Наявність у цивільній справі за позовом ОСОБА_7 до Євминської сільської ради Козелецького району Чернігівської області про визнання права власності на спадкове майно за заповітом копії примірника заповіту, який на думку позивача є відмінним в підписі особи, яка його підписала, від заповіту що міститься в матеріалах даної справи є суб`єктивною думкою позивача.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів у справі (що відповідно до положень статті 367 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень суду апеляційної інстанції), які не дають підстав для висновку, що оскаржуване рішення постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду щодо відмови в задоволенні позовних вимог, оскаржуване рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 258, 263, 374, 375, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 08 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 18 липня 2019 року.

Головуючий: Судді: