Справа № 570/738/19
Номер провадження 2/570/736/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2019 року Рівненський районний суд Рівненської області у складі:

судді Гнатущенко Ю.В.

з участю секретаря судових засідань Іллюк С.Р.

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне (в порядку спрощеного позовного провадження та в порядку заочного розгляду) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості за аліментами, -

в с т а н о в и в :

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідачки ОСОБА_3 про скасування заборгованості по аліментах.

Позовна заява мотивована тим, що відповідно до рішення Костопільського районного суду Рівненської області у цивільній справі №2-1639/07 з нього на користь відповідачки стягнуті аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 235 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 14.11.2007 р. до досягнення кожною дитиною повноліття.

В листопаді 2018 р. він отримав з Костопільського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Рівненській області розрахунок заборгованості за аліментами. Згідно розрахунку за період з 14.11.2007 р. до жовтня 2018 р. включно нарахована заборгованість зі слати аліментів в сумі 61836 грн.

В період, за який нарахована заборгованість, старша донька ОСОБА_6 проживала з ним і знаходилася на його утриманні. Після розірвання шлюбу з відповідачкою в 2007 р. деякий час обидві дочки проживали з ним, відповідачка допомогу на утримання не надавала. Дочка ОСОБА_6 проживала в будинку його батьків та навчалася в Дюксинській ЗОШ. В серпні 2018 р. дочка ОСОБА_6 була зарахована студенткою до Рівненського коледжу НУБП України, де навчається за контрактом, він оплатив навчання доньки. Позивач створив нову сім`ю, має малолітніх синів ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Отже, на його утриманні фактично перебуває четверо неповнолітніх дітей, а молодшій дочці від першого шлюбу ОСОБА_10 , яка на даний час проживає з бабусею - матір`ю відповідачки, він також допомагає, купує одяг.

Позивач працює в ТзОВ «Ліс-Транс-Логістик» та отримує мінімальну заробітну плату. З нього на користь відповідачки були стягнуті аліменти на утримання двох дітей в однаковій сумі, одна дитина ОСОБА_6 увесь цей період проживала з ним, а друга ОСОБА_11 - проживала з матір`ю, тому вважає, що у нього не виникло будь-яких аліментних зобов`язань на користь відповідачки.

Ухвалою суду від 15.02.2019 р. позов залишено без руху.

Ухвалою суду від 22.04.2019 р. відкрито спрощене позовне провадження.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимог підтримав. Крім того, пояснює, що відповідачка обіцяла відмовитися від аліментів, два роки назад вона на себе оформила право власності на їх спільний будинок. Донька ОСОБА_6 проживає разом з ним у с.Суськ з часу, коли пішла до школи у перший клас. Менша донька ОСОБА_11 проживає в с.Оржів з бабою - матір`ю відповідачки, постійно її доглядає. Відповідачка зареєструвала новий шлюб і їй взагалі доньки ОСОБА_6 та ОСОБА_11 не потрібні.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася повторно, була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується письмовим повідомленням про врученням поштових відправлень. Заяви про розгляд справи в її відсутність до суду не подала, про причини поважності своєї неявки суд не повідомила. Письмового відзиву на позов не подала. За наведених обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідачки на підставі наявних у справі матеріалів з постановленням заочного рішення відповідно до ст.ст. 280-282 ЦПК України, проти чого не заперечив в судовому засіданні позивач ОСОБА_1 .

Вислухавши позивача, показання свідків, визначивши юридичну природу правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, прийшов до таких висновків.

Судом встановлено, що згідно з виконавчим листом №2-1639/07, виданого 09.01.2008 р. було вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_12 на утримання неповнолітніх ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти щомісячно в твердій грошовій сумі по 235 грн. на кожну дитину, починаючи з 14.11.2007 р. до досягнення кожною дитиною повноліття.

Відповідно до Акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 11.06.2019 р. неповнолітня донька ОСОБА_4 з народження проживає разом з батьком - позивачем ОСОБА_1 , що підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . Згідно з довідкою №211 від 29.11.2018 р., виданою директором Дюксинської ЗОШ І-ІІІ ім. Н.А. Хасевича ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно навчалася з 2007 р. по 2018 р. у Дюксинській ЗОШ І-ІІІ ст. ім.Н.Хасевича.

В судовому засіданні неповнолітня ОСОБА_4 пояснила, що вона дійсно за домовленістю з батьками та її згодою з 2007 року проживає разом з батьком в с.Суськ, де була зареєстрована. На даний час з вересня 2018 р. вона зареєстрована в АДРЕСА_1 у зв`язку з навчанням. Пояснює, що відповідачка обіцяла відмовитися від аліментів, оскільки вона дійсно проживає разом з батьком ОСОБА_15 постійно з 2007 р. та перебуває на його повному матеріальному утриманні, мати не бере участі в її матеріальному утриманні та вихованні. Батько платить кошти на її навчання.

Неповнолітня донька ОСОБА_5 проживає окремо від позивача ОСОБА_1 , про що він неодноразово пояснював у судовому засіданні.

Будь-яких спорів з приводу місця проживання вказаних неповнолітніх дітей сторін ОСОБА_16 та ОСОБА_10 немає.

Згідно з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 14.11.2018 р. №15213 державного виконавця Костопільського РВ ДВС у Рівненській області ГТУЮ МЮУ Кроки Г.В. заборгованість по аліментах за виконавчим листом №2-1639/07, виданого 09.01.2008 р. за період з 2007 р. по 2018 р. становить 61836 грн., з якої вбачається про відсутність сплачених аліментів боржником ОСОБА_1 на обох неповнолітніх дітей.

Згідно з частиною другою статті 197 Сімейного Кодексу України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Відповідно до ч.3 статті 12 ЦПК України Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частинами 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що платник аліментів може бути звільнений за рішенням суду від сплати заборгованості за аліментами, у разі якщо доведе суду наявність тяжкої хвороби або іншої обставини, що має істотне значення.

На думку суду, позивачем було надано суду належні та допустимі докази, які свідчать про те, що неповнолітня ОСОБА_6 , проживала з 2007 року по 2018 р. з ним, де і проживає на даний час, і саме він її матеріально утримує увесь цей період, про що свідчать як акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 11.06.2019 р., показання свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , довідка №211 від 29.11.2018 р., видана директором Дюксинської ЗОШ І-ІІІ ім. Н.А. Хасевича та пояснення самої неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На обґрунтування своїх доводів щодо звільнення від сплати заборгованості за аліментами відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , позивач посилається на те, що вона не проживає разом з відповідачкою ОСОБА_12 , а живе разом зі своєю бабусею - матір`ю відповідачки, оскільки постійно її доглядає, та його участь в утриманні дитини, зокрема витратами на випускний. Однак позивач не подав належних та допустимих доказів щодо вказаних обставин.

При цьому суду не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження наявності будь-яких передбачених частиною другою статті 197 Сімейного Кодексу України обставин, що мають істотне значення та могли б слугувати перешкодою для позивача скористатися своїм правом на звернення до суду з позовом про припинення стягнення аліментів відносно доньки ОСОБА_10 .

У частині першій статті 10 Сімейного кодексу України зазначено, що якщо певні сімейні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами або домовленістю (договором) сторін, до них застосовуються норми цього Кодексу, які регулюють подібні відносини (аналогія закону).

Слід зауважити, що відповідно до частини четвертої 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Позивачем не доведено наявності істотних обставин, які унеможливлюють належну сплату заборгованості з аліментів відносно його неповнолітньої доньки ОСОБА_10 .

На думку суду, звільнення позивача від сплати заборгованості по аліментам, виходячи із підстав позову, призведе до повторного порушення права дитини, чиї права вже були порушені неналежним утриманням з боку ОСОБА_1 , що встановлено рішенням Костопільського районного суду Рівненської області, на підставі якого виданий виконавчий лист про стягнення аліментів.

До суду позивачем були надані докази на підтвердження його матеріального та сімейного стану: довідка про доходи, свідоцтва про народження малолітніх дітей ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , серія НОМЕР_1 ; ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , серія НОМЕР_2 ; ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , серія НОМЕР_3 , перебування у новому шлюбі з 24.10.2008 р., а також зазначено обставини, які, на його думку, мають істотне значення та унеможливлюють сплату ним заборгованості з аліментів щодо неповнолітньої доньки ОСОБА_10 , які не є належними у розумінні ч.2 ст. 78 ЦПК України доказами у вирішенні вказаного спору, оскільки обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

При цьому посилання позивача ОСОБА_1 на наявність на його утриманні ще чотирьох дітей не може бути підставою для обмеження прав неповнолітньої доньки ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на належне утримання від батька.

До суду не подано жодних доказів про наявність між сторонами будь-яких договірних зобов`язань щодо участі у вихованні чи утриманні неповнолітньої доньки ОСОБА_10 , окрім як обов`язку згідно з виконавчим листом №2-1639/07, виданого 09.01.20058 р. позивача ОСОБА_1 сплачувати аліменти на неповнолітню доньку.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Положеннями статей 180, 183, 185 СК України визначаються декілька видів виконання цього обов`язку, зокрема, утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185 СК України).

Позивач вказує про добровільну участь у матеріальному утриманні неповнолітньої доньки ОСОБА_10 , натомість вказана обставина у вирішенні вказаного спору не дає підстав звільнити його від стягнення заборгованості по аліментах на її утримання за наявності існуючого обов`язку згідно рішення суду сплачувати аліменти та відкритого згідно нього виконавчого провадження.

Слід зауважити, що відповідно до ч.ч.1,2,3 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

У зв`язку з цим суд не бере до уваги посилання позивача, що факт окремого проживання неповнолітньої доньки ОСОБА_10 від відповідачки сам по собі повинен підтверджувати факт матеріального утримання доньки позивачем і, на думку позивача, є підставою для звільнення його від сплати заборгованості за аліментами.

У статті 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Згідно з статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до частини другої статті 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення (наприклад, у зв`язку із перебуванням платника аліментів у лавах Збройних Сил України, тяжким матеріальним становищем, тощо). Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Положення частини другої статті 197 СК України у даній справі не є підставою звільнення позивача від сплати заборгованості за аліментами відносно його неповнолітньої доньки ОСОБА_10 , оскільки заборгованість, яка має місце, не виникла у зв`язку з тяжкою хворобою позивача або іншою обставиною, що має істотне значення.

На думку суду, вказана заборгованість виникла внаслідок безпідставного невиконання ОСОБА_15 рішення суду про стягнення аліментів.

Позовні вимоги позивача про звільнення його від сплати заборгованості за аліментами відносно його неповнолітньої доньки ОСОБА_10 необґрунтовані належними та допустимими доказами у справі, а тому задоволенню не підлягають.

Позивачем не доведено наявності істотних обставин, які унеможливлюють належну сплату заборгованості з аліментів відносно його неповнолітньої доньки ОСОБА_10 .

Керуючись ст. ст. 12, 89, 141, 259, 263-265, 280 - 284 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості за аліментами - задоволити частково.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати заборгованості по аліментах по виконавчому листу №2-1639/07 від 09.01.2008 р., виданого Костопільським районним судом Рівненської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_19 аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до розрахунгку №15213 від 14.11.2018 р., проведеного державним виконавцем Костопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Рівненській області.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Позивач має право подати апеляційну скаргу на рішення суду до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, або безпосередньо до Рівненського апеляційного суду. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , АДРЕСА_3 .

Повне судове рішення складено 10.07.2019 р.

Суддя Гнатущенко Ю.В.