Справа № 755/2762/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" червня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді Яровенко Н. О.,

при секретарі Грінкевич А.І.,

за участі сторін:

позивача ОСОБА_1 ,

представників відповідача 1 Сапсай С.В., Мельничук І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з питань праці, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, заподіяної незаконним кримінальним переслідуванням,

в с т а н о в и в:

В лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної служби України з питань праці про відшкодування шкоди, завданої незаконним кримінальним переслідуванням. Позовні вимоги мотивує тим, що вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 19 вересня 2016 року його було виправдано за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч. 1, 2 ст. 172 КК України, який залишено в силі ухвалою. Апеляційного суду м. Києва від 21 грудня 2016 року та постановою Верховного Суду від 07 червня 2018 року. Йому на праві приватної власності належить ПП «ВДК «Дім Вина «Скала», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Луначарського, 24, яке здійснює роздрібну торгівлю алкогольними напоями, відповідно виданих ліцензій, є організатором ярмарку алкогольних напоїв «Україна виноробна «Скала», яка проводиться щороку з травня по листопад, починаючи з 2001 року та підтримується розпорядженнями КМУ та наказами Мінагрополітики України. 19 жовтня 2012 року Дніпровським РУ ГУ МВС України в м. Києві щодо ПП «ВДК «Дім Вина «Скала» була сфальсифікована кримінальна справа за ч. 1 ст. 199 КК України. Того ж дня, Дніпровським РУ ГУ МВС України в м. Києві проти позивача, як генерального директора вказаного підприємства, була сфальсифікована кримінальна справа за ч.ч. 1, 2 ст. 172 КК України. 25 жовтня 2012 року Дніпровським РУ ГУ МВС України в м. Києві проведено обшук позивача за адресою: АДРЕСА_1 та незаконно, без рішення суду, погодження на це прокурора, без опису вилучено комп`ютерну техніку, кадрову та бухгалтерську документацію, алкогольні напої, належні ПП «ВДК «Дім Вина «Скала». 26 жовтня 2012 року Дніпровським РУ ГУ МВС України в м. Києві щодо позивача протиправно було порушено кримінальну справу за ч. 1 ст. 199 КК України. Вказані кримінальні справи були порушені відносно нього з метою припинення проведення під стінами НБУ мирних мітингів, які позивач, як голова громадських організацій «Асоціація захисту прав вкладників та громадської організації «Захист Українського Народу», змушений проводити щочетверга з 10 год. 00 хв. до 11 год. 00 хв. з метою захисту та поновлення своїх порушених конституційних прав та прав інших громадян. 07 березня 2012 року заступником начальника відділу Терторіальної державної інспекції з питань парці в м. Києві Держпраці України Бондарем В .О . було складено сфальсифікований акт перевірки ПП «ВДК «Дім Вина «Скала», фактично, перевірки відповідач не проводив та склав вказаний акт, який того ж дня листом було направлено слідчому СВ Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві з незаконним зазначенням класифікуючої ознаки скоєння кримінального проступку. Всупереч вимогам Закону, відповідач, акт перевірки після його складання позивачу не вручав, а лише 18 квітня 2013 року на адресу позивача надійшов даний акт. 23 березня 2013 року на підставі сфальсифікованого акту перевірки та листа відповідача від 07 березня 2013 року слідчий СВ Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві склав відповідне повідомлення про підозру позивача у вчиненні злочину, передбаченого ч.ч. 1, 2 ст. 172 КК України. 21 травня 2013 року на підставі сфальсифікованого акту, слідчим СВ Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві складено та вручено позивачу обвинувальний акт у кримінальному провадженні за ч.ч. 1, 2 ст. 172 КК України. Інформація про кримінальні правопорушення, скоєні позивачем на підставі протиправних дій відповідача за ч.ч. 1, 2 ст. 172 КК України, набула широкого громадського розголосу, стала відома необмеженому колу осіб, в тому числі в мережі інтернет появилися образливі статті про позивача як порушника закону про працю та прав найманих працівників. Відповідач не мав жодних правових та моральних підстав у правовій державі на розповсюдження невірної та недостовірної інформації щодо позивача про вчинений злочин за ч.ч. 1, 2 ст. 172 КК України, оскільки розповсюджена відповідачем інформація не підкріплена жодним доказом. В очах оточуючих позивача, в тому числі членів його сім`ї, друзів, знайомих, колег по роботі, сформувалося негативне враження поведінки та оцінки людських, ділових та професійних якостей, що безумовно принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача та носить негативний характер на його ділову репутацію, а тому вважає, що незаконними діями відповідача йому завдано моральної шкоди, розмір якої він оцінює в 5 867 981,00 грн.

В березні 2019 року представник відповідача подав до суду відзив на позов, в якому зазначив, що позовні вимоги не визнає виходячи з того, що Державна служба України з питань праці є неналежним відповідачем у даній справі, не є органом, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органом досудового розслідування, прокуратурою чи судом, не наділено повноваженням щодо досудового розслідування та інших заходів кримінального провадження, тобто повноваженнями щодо питань, порушених у позовній заяві. Крім того, постановою КМУ від 10 вересня 2014 року № 442 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади», утворено Державну службу України з питань праці, а описані в позовній заяві події відбулися задовго до створення вказаного органу. Крім того, просить застосувати наслідки пропуску строку позовної давності, оскільки позивачем пропущено строк звернення до суду із вказаними вимогами.

В квітні 2019 року позивач подав до суду заперечення на відзив, де зазначив, що Державна служба України з питань праці є правонаступником Державної інспекції України з питань праці з усіма відповідними правами, обов`язками, відповідальністю, тощо. Крім того, позивач зазначає, що ним не пропущено строків звернення до суду.

В квітні 2019 року представник відповідача подав до суду заперечення на відповідь на відзив, в якому підтримали наданий відзив на позовну заяву.

Протокольною ухвалою суду від 27 березня 2019 року до участі в справі в якості відповідача залучено Державну казначейську службу України.

Ухвалою суду від 15 квітня 2018 року в задоволенні клопотання позивача про призначення економічної експертизи відмовлено.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, стягнути з Державної служби України з питань праці на його користь 5 867 981,00 грн. спричинену шкоду в зв`язку з незаконними діями, що призвели до незаконного кримінального переслідування ОСОБА_1 протягом тривалого строку, протиправного обшуку, протиправного повідомлення про підозру, протиправного вручення обвинувального акту, протиправного притягнення до кримінальної відповідальності за ч.ч. 1, 2 ст. 172 КК України.

Представники відповідача Державної служби України з питань праці в судовому засіданні позов не визнали з підстав, зазначених у відзиві на позов та запереченнях на відповідь на відзив, просять відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача Державної казначейської служби України в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Суд, вислухавши позивача, представників відповідача Державної служби України з питань праці, дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку.

Частиною 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка з огляду на приписи ч. 1 ст. 9 Конституції України, ст. 10 ЦК України є частиною національного законодавства,встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства, якими є цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне між собою.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України).

Частиною 2 ст. 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом, до яких належать й інші способи відшкодування шкоди.

19 жовтня 2012 року заступником прокурора Дніпровського району м. Києва винесено постанову про порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_1 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 172 КК України (а.с. 17).

19 жовтня 2012 року слідчим СВ Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві винесено постанову про порушення кримінальної справи за фактом незаконного виготовлення, зберігання з метою використання при продажу товарів, підроблених марок акцизного збору, за одинаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 199 КК України та прийняття її до свого провадження (а.с. 18).

25 жовтня 2012 року слідчим СВ Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві винесено постанову про проведення обшуку на ПП «ВДК «Дім Вина «Скала» за адресою: м. Київ, вул. Луначарського, 24 та складено протокол обшуку (а.с. 19, 20-22).

26 жовтня 2012 року слідчим СВ Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві винесено постанову про порушення відносно ОСОБА_1 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 199 КК України (а.с. 23).

07 березня 2013 року заступником начальника відділу Територіальної державної інспекції з питань праці у м. Києві складено акт перевірки додержання суб`єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов`язкове державне соціальне страхування № 26-04-07/194 ПП «ВДК «Дім Вина «Скала» (а.с. 28 зворот-31). Вказаний акт був направлений Генеральному директору ПП «ВДК «Дім Вина «Скала» ОСОБА_1 07 березня 2013 року супровідним листом за № 26/05-07/490-1 та слідчому СВ Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві супровідним листом № 26/03-07/409 від 07 березня 2013 року (а.с. 27, 32).

23 березня 2013 року слідчим СВ Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_1 винесено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172 КК України (а.с. 33-34).

21 травня 2013 року старшим прокурором прокуратури Дніпровського району м. Києва затверджено обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_1 за ч.ч. 1, 2 ст. 172 КК України (а.с. 36-37).

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 06 червня 2013 року визнано протиправними дії Територіальної державної інспекції з питань праці у м. Києві щодо не направлення на адресу ПП «ВДК «Дім Вина «Скала» акту перевірки (а.с. 38-41).

16 серпня 2013 року старшим прокурором прокуратури Дніпровського району м. Києва затверджено обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_1 за ч.ч. 1, 2 ст. 172 КК України (а.с. 46-48).

10 квітня 2014 року слідчим СВ Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві винесено постанову про закриття кримінального провадження від 29 березня 2013 року (а.с. 24).

23 квітня 2014 року слідчим СВ Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві винесено постанову про закриття кримінального провадження в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 199 КК України (а.с. 25-26).

Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 19 вересня 2016 року ОСОБА_1 виправдано за відсутності в його діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч. 1, 1 ст. 172 КК України (а.с. 49-57). Вказаний вирок залишений без змін постановою Верховного Суду від 07 червня 2018 року (а.с. 58-61).

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 19 липня 2018 року позов ОСОБА_1 до ПП «ВДК «Дім Вина «Скала» про стягнення заборгованості по заробітній платі задоволено частково, стягнуто з ПП «ВДК «Дім Вина «Скала» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в розмірі 119 123,45 грн. з утриманням обов`язкових до сплати в бюджет платежів (а.с. 15-16).

Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач просить стягнути з відповідача шкоду, заподіяну незаконними діями в зв`язку з його переслідуванням.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 216 КПК України, слідчі органів Національної поліції здійснюють досудове розслідування кримінальних правопорушень, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, крім тих, які віднесені до підслідності інших органів досудового розслідування.

Підтримка державного обвинувачення - одна з функцій прокурора, яка полягає в безпосередній його участі в розгляді судом справи і використанні повноважень обвинувача для всебічного дослідження доказів, захисту прав потерпілого та інших учасників процесу, забезпечення правосуддя і невідворотності кримінальної відповідальності за вчинений злочин.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про прокуратуру», шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю прокурора, відшкодовується державою незалежно від його вини в порядку, визначеному законом.

Згідно ст. 124 Конституції України, правосуддя в Україні здійснюють виключно суди.

Статтею 56 Конституції України визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Бюджетного кодексу України, відшкодування відповідно до закону шкоди завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади АРК, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (АРК, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом.

Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: 1) постановлення виправдувального вироку суду; 1-1) встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів; 2) закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати; 4) закриття справи про адміністративне правопорушення.

За змістом ст. 12 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», розмір відшкодовуваної шкоди, зазначеної в пунктах 1, 3, 4 статті 3 цього Закону, залежно від того, який орган провадив слідчі (розшукові) дії чи розглядав справу, у місячний термін з дня звернення громадянина визначають відповідні органи, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратура і суд, про що виносять постанову (ухвалу). Якщо кримінальне провадження закрито судом при розгляді кримінальної справи в апеляційному або касаційному порядку, зазначені дії провадить суд, що розглядав справу у першій інстанції. У разі незгоди з винесеною постановою (ухвалою) про відшкодування шкоди громадянин відповідно до положень цивільного процесуального законодавства може оскаржити постанову до суду, а ухвалу суду - до суду вищої інстанції в апеляційному порядку.

У відповідності до п. 11 Положення про застосування Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду", затверджено наказом Міністерства юстиції, Генеральної прокуратури та Міністерства фінансів України від 04.03.96 р. N 6/5/3/41, для визначення розміру шкоди, переліченої в пунктах 1, 3, 4 ст. 3 Закону, громадянин протягом шести місяців після направлення йому повідомлення може звернутися: 1) при закритті провадження в справі органами дізнання або слідства Міністерства внутрішніх справ, Генеральної прокуратури і Служби безпеки України - відповідно до цих органів; 2) при винесенні виправдувального вироку або закритті справи судом першої інстанції чи в касаційному або наглядному порядку - до суду, який розглядав справу по першій інстанції; 3) при скасуванні постанови районного (міського) суду (судді) про накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт і закритті справи - в районний (міський) суд (до судді), який розглядав справу про адміністративне правопорушення.

Пункт 12 Положення про застосування Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду" вказує на те, що У місячний термін з дня звернення громадянина один з органів, перелічених в п.11 Положення, залежно від того, хто з них здійснював слідчі дії або розглядав справу, витребовує від відповідних державних і громадських організацій всі необхідні документи, що мають значення для визначення розміру завданої шкоди, і виносить передбачену частиною 1 ст.12 Закону постанову (ухвалу).

Дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи встановлено, що позивач не звертався до відповідних органів для порушення питання щодо відшкодування шкоди.

Крім того, суд приймає до уваги посилання відповідача Державної служби України з питань праці, що останнє не є належним відповідачем у даній справі, оскільки вказаний орган жодним чином не здійснював заподіяння позивачу шкоди незаконними діями органів, що здійснюють оперативну-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, а тому в судовому засіданні не знайшла свого підтвердження обставина, що шкода, заподіяна ОСОБА_1 , заподіяна саме відповідачами, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Згідно з вимогами ст.ст. 124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Таким чином, підсумовуючи викладене, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні кожного отриманого у справі доказу зокрема та належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки вони є необґрунтованими та такими, що не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Керуючись ст.ст. 56, 124 Конституції України, Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», ст.ст. -13, 76-83, 89, 137, 209-211, 247, 258-259, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

В позові ОСОБА_1 до Державної служби України з питань праці, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, заподіяної незаконним кримінальним переслідуванням відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 27 червня 2019 року.

Суддя Н.О.Яровенко