Постанова

Іменем України

10 липня 2019 року

м. Київ

справа № 643/13968/13-ц

провадження № 61-17927 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Кривцової Г. В., Лідовця Р. А.,

Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк»;

відповідач - ОСОБА_1 ;

треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Глуховцева Наталія Володимирівна;

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк»

на рішення Апеляційного суду Харківської області у складі колегії суддів: Яцини В. Б., Бурлаки І. В., Карімової Л. В., від 15 березня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України

у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2013 року публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» (далі - ПАТ АБ «Укргазбанк») звернулося до суду з позовом, який було уточнено, до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Глуховцева Н. В., про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу майна від імені банку.

Позовна заява мотивована тим, що 26 грудня 2007 року між відкритим акціонерним товариством акціонерним банком «Укргазбанк» (далі - ВАТ

АБ «Укргазбанк»), правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк», та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, за умовами якого останній отримав 2 644 000 доларів США на строк до 25 грудня 2012 року зі сплатою 12,5 % річних. Цього ж дня на забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним кредитним договором між банком та ОСОБА_4 було укладено договір поруки, за умовами якого останній зобов'язався відповідати перед банком солідарно з позичальником за невиконання ним кредитних зобов'язань.

Крім того, 09 червня 2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_2

і ОСОБА_4 було укладено договір іпотеки, згідно з яким в іпотеку банку передано багатоквартирний житловий будинок, літ. В-5, загальною площею 6 422,9 кв. м, житловою площею 2 285,6 кв. м, усього на 123 квартири, що розташований по АДРЕСА_1 .

У період тимчасового виключення запису про іпотеку з Державного

реєстру іпотек ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на підставі рішення суду, яке у подальшому було скасовано, без дозволу банку відчужили ОСОБА_1 квартиру НОМЕР_1 у вищевказаному будинку за договором купівлі-продажу

від 13 жовтня 2009 року.

Посилаючись на те, що ОСОБА_1 , до якого перейшло право власності на предмет іпотеки, набув статусу іпотекодавця за іпотечним договором

від 09 червня 2008 року та має всі його права і обов`язки, а ОСОБА_2 та ОСОБА_4 свої зобов`язання за кредитним договором не виконують, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 3 664 801,99 доларів США та 23 800 945,13 коп. пені, ПАТ АБ «Укргазбанк» просило суд у рахунок погашення цієї заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_4 , що належить

ОСОБА_1 .

Реалізацію предмета іпотеки - вищевказаної квартири НОМЕР_1 позивач просив провести шляхом надання ПАТ АБ «Укргазбанк» права від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі покупцеві на підставі договору купівлі-продажу за початковою ціною 383 000 грн. з наданням ПАТ АБ «Укргазбанк» всіх повноважень продавця.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Московського районного суду м. Харкова у складі судді

Харченко А. М. від 25 жовтня 2016 року позов ПАТ АБ «Укргазбанк» задоволено.

У рахунок погашення заборгованості по кредитному договору № 20

від 26 грудня 2007 року позичальника ОСОБА_2 у розмірі

3 664 801,99 доларів США, що складається з простроченої заборгованості

по кредиту у розмірі 2 382 796,72 доларів США, простроченої заборгованості по процентах у розмірі 1 282 005,27 доларів США та 23 800 945,13 грн.

пені, яка складається з пені за прострочку погашення кредиту у сумі

16 956 872,78 грн., пені за прострочку погашення процентів у сумі

6 884 072,35 грн., звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_5 , що є частиною житлового будинку АДРЕСА_1 та яка належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Глуховцевою Н. В. 13 жовтня 2009 року за реєстровим № 4988.

Реалізацію предмета іпотеки - вищевказаної квартири НОМЕР_1 провести шляхом надання ПАТ АБ «Укргазбанк» права від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі покупцеві на підставі договору купівлі-продажу за початковою ціною 383 000 грн. з наданням ПАТ АБ «Укргазбанк» всіх повноважень продавця, у тому числі права отримання у нотаріуса дублікату договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Глуховцевою Н. В. 13 жовтня 2009 року за реєстровим № 4988, реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно дублікату договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Глуховцевою Н. В. 13 жовтня 2009 року за реєстровим № 4988, здійснювати будь-які платежі за продавця, отримувати будь-які документи, довідки, витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Вирішено питання щодо судових витрат.

Задовольняючи позов ПАТ АБ «Укргазбанк», суд першої інстанції виходив із того, що в іпотеку передавався весь житловий будинок (включаючи усі 123 квартири, з яких він складався), а тому спірна квартира НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 , після її продажу стала самостійним об`єктом нерухомого майна, не змінивши при цьому статусу за договором іпотеки, оскільки

в силу положень статті 5 Закону України «Про іпотеку» на момент

укладання договору іпотеки вона була складовою частиною предмету іпотеки, а після її виділення в натурі стала самостійним предметом іпотеки, що підтверджується технічним паспортом будинку, в якому зазначені 123 квартири. Також суд першої інстанції зазначив, що після скасування судового рішення про визнання недійсним договору іпотеки до Державного реєстру іпотек було внесено запис про іпотеку та відповідне обтяження не на увесь будинок в цілому, а на його складові частини, що свідчить про те, що спірна квартира є предметом іпотеки.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 15 березня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Московського районного суду м. Харкова від 25 жовтня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ПАТ АБ «Укргазбанк» відмовлено.

Скасовуючи рішення районного суду та відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд виходив із того, що предметом договору іпотеки був об`єкт незавершеного будівництва, а тому на спірну квартиру НОМЕР_1 , яка після реєстрації на неї права власності як окремий об`єкт нерухомості та придбання її на підставі договору купівлі-продажу перебуває у власності ОСОБА_1 , іпотека не поширюється. При цьому у банка відсутні підстави для звернення стягнення на квартиру, оскільки доказами не підтверджено, що на день звернення судом стягнення на предмет іпотеки основна заборгованість за договором кредиту існувала у заявлених у позові розмірах, що свідчить про відсутність передбачених статтями 33, 39 Закону України «Про іпотеку» підстав для такого звернення стягнення.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у квітні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ПАТ АБ «Укргазбанк», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване рішення апеляційного суду скасувати й ухвалити нове рішення, яким позов банку задовольнити.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 травня 2017 року відкрито касаційне провадження у вищевказаній справі та витребувано її матеріали з Московського районного суду м. Харкова.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 листопада 2017 року справу за позовом

ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Глуховцева Н. В., про звернення стягнення на предмет іпотеки призначено до судового розгляду.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У квітні 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

У червні 2019 року згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді-доповідачу.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга ПАТ АБ «Укргазбанк» мотивована тим, що спірна квартира при передачі в іпотеку багатоквартирного будинку входила у склад іпотечного майна. Після виключення запису про іпотеку з реєстру іпотек і зняття заборони квартири, у тому числі квартира

АДРЕСА_4 , були придбані іншими особами і кожній квартирі було присвоєно власний реєстраційний номер. За таких умов дія іпотечного договору розповсюджується і на спірну квартиру НОМЕР_1 , що узгоджується зі статтею 23 Закону України «Про іпотеку». На зазначені положення Закону апеляційний суд належної уваги не звернув, не врахував, що договір іпотеки від 09 червня 2008 року є дійсним, а його дія поширюється на спірну квартиру АДРЕСА_4 . Крім того, апеляційний суд помилково зазначив, що позивачем не підтверджено, що на день звернення судом стягнення на предмет іпотеки основна заборгованість за договором кредиту існувала у заявлених розмірах, так як не звернув уваги на те, що у матеріалах справи наявні докази на спростування таких висновків суду, зокрема рішення судів, якими на користь банку стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 таку суму заборгованості за кредитним договором.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

26 грудня 2007 року між ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк», та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, за умовами якого останній отримав 2 644 000 доларів США на строк до

25 грудня 2012 року зі сплатою 12,5 % річних. Цього ж дня на забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним кредитним договором між банком та ОСОБА_4 було укладено договір поруки, за умовами якого останній зобов'язався відповідати перед банком солідарно з позичальником за невиконання ним кредитних зобов'язань.

Крім того, 09 червня 2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_2

і ОСОБА_4 було укладено договір іпотеки, предметом якого сторони визначили багатоквартирний житловий будинок, літ. В-5, загальною площею 6 422,9 кв. м, житловою площею 2 285,6 кв. м, усього на 123 квартири, що розташований по АДРЕСА_1 .

Відомості про іпотеку нотаріусом внесено до Державного реєстру іпотек, на відчуження нерухомого майна накладено заборону.

ОСОБА_2 належним чином грошові зобовязання перед банком не виконав, у звязку із чим рішенням Московського районного суду м. Харкова від 13 травня 2010 року та рішенням Апеляційного суду Харківської області від 07 липня 2010 року з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 стягнуто солідарно на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» 1 664 543,02 грн та 2 630 252, 33 долари США у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором

від 26 грудня 2007 року. Зазначені рішення судів не виконано.

Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 11 вересня 2009 року договір іпотеки від 09 червня 2008 року було визнано недійсним, виключено запис про іпотеку з Державного реєстру іпотек.

У період чинності вказаного рішення суду та під час виключення запису про іпотеку з Державного реєстру іпотек спірну квартиру НОМЕР_1 двічі було відчужено ОСОБА_1 , за договором купівлі-продажу від 13 жовтня 2009 року та договором дарування від 17 червня 2011 року.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 04 квітня 2012 року заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 11 вересня 2009 року було скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання договору іпотеки недійсним відмовлено. Відомості у Державному реєстрі іпотек щодо предмету іпотеки поновлено.

Пунктом 3.2.8 кредитного договору передбачено, що у разі невиконання позичальником зобов`язань, передбачених, цим договором, відшкодування заборгованості за дійсним договором здійснюється банком шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, згідно договору іпотеки.

Згідно із пунктами 3.1.5., 3.1.6. договору іпотеки «Іпотекодержатель/Банк» має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку одноразового чи неодноразового прострочення іпотекодавцем сплати процентів за користування кредитними коштами, неповернення кредиту або порушення інших умов кредитного договору, за рахунок коштів, виручених від реалізації предмету іпотеки одержати задоволення своїх вимог на свій розсуд переважно перед іншими кредиторами.

Пунктами 6.3., 6.4. договору іпотеки передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки та його реалізація здійснюється або за рішенням суду, або на підставі виконавчого напису нотаріуса, або згідно із домовленістю сторін; за рішенням іпотекодержателя задоволення вимог іпотекодержателя може здійснюватись у наступному порядку шляхом набуття права власності на предмет іпотеки або шляхом укладання довіреності на реалізацію предмету іпотеки.

У пункті 6.6. договору іпотеки визначено, що у випадку набуття права звернення стягнення на предмет іпотеки іпотекодержатель набуває право від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу з дотриманням умов, визначених в Законі України «Про іпотеку». При цьому ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою сторін між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Заборгованість позичальника по кредитному договору вважається погашеною в день отримання іпотекодержателем від покупця за договором купівлі-продажу ціни купівлі-продажу предмета іпотеки у повному обсязі.

02 червня 2012 року ПАТ АБ «Укргазбанк» надіслало вимогу

ОСОБА_1 про повернення заборгованості по кредиту. Зазначена вимога залишилася без реагування.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ПАТ АБ «Укргазбанк» підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення апеляційного суду не відповідає.

Відповідно до статей 12 і 33 Закону України «Про іпотеку» одним зі способів захисту прав та інтересів іпотекодержателя є звернення стягнення на предмет іпотеки.

Вказаний Закон визначає такі способи звернення стягнення на предмет іпотеки (частина третя статті 33 Закону України «Про іпотеку»): судовий (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду); позасудовий: захист прав нотаріусом (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса) або самозахист (згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя).

Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідного застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, є (частина третя

статті 36 Закону країни «Про іпотеку»): 1) передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; 2) право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку».

Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду є: 1) реалізація предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів (стаття 39 Закону України «Про іпотеку»); 2) продаж предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві (стаття 38 Закону України «Про іпотеку»).

У договорі іпотеки від 09 червня 2008 року у пунктах 6.4., 6.6. сторони передбачили позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу предмета іпотеки іпотекодеражателем від свого імені будь-якій особі-покупцеві.

Звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом встановлення у рішенні суду права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, визначеному статтею 38 Закону України «Про іпотеку», можливе лише за умови, що сторони договору іпотеки не передбачили цей спосіб задоволення вимог іпотекодержателя у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя або в іпотечному застереженні, яке прирівнюється до такого договору за юридичними наслідками. Якщо ж сторони договору іпотеки передбачили такий спосіб задоволення вимог іпотекодержателя у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя або в іпотечному застереженні, позовна вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом встановлення у рішенні суду права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, визначеному статтею 38 Закону, є неналежним способом захисту.

Частина друга статті 36 Закону України «Про іпотеку», яка встановлює, що визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки, означає, що у разі, якщо

у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя сторони передбачили обидва, вказані у частині третій статті 36 Закону України «Про іпотеку», способи задоволення вимог іпотекодержателя (статті 37, 38 Закону

України «Про іпотеку»), то їх наявність не перешкоджає іпотекодержателю застосувати: 1) судовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом задоволення вимог іпотекодержателяу спосіб реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах; 2) позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Зазначений правовий висновок висловлений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 29 травня 2019 року у справі № 310/11024/15-ц, провадження № 14-112 цс 19.

Згідно з частиною четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

На зазначене апеляційний суд належної уваги не звернув, не врахував, що звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом надання банку права від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 ЗаконуУкраїни «Про іпотеку», є способом позасудового врегулювання, який здійснюється за згодою сторін без звернення до суду, що є свободою договору (статті 6,

627 ЦК України).

Таким чином, апеляційний суд, ухвалюючи рішення про відмову

у задоволенні позову банку про звернення стягнення на предмет іпотеки з тих підстав, що банк не довів розмір кредитної заборгованості і що спірна квартира не була предметом іпотеки, допустився порушень вимог законодавства. А тому у задоволенні позову ПАТ АБ «Укргазбанк» слід відмовити з інших правових підстав.

Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судом

повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, оскаржуване рішення апеляційного суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову з інших правових підстав.

Відповідно до частини першої статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

У зв'язку з тим, що Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, як саме повинна застосовуватися норма права, підстав для задоволення клопотання ПАТ АБ «Укргазбанк» про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду немає.

Керуючись статтями 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду відмовити.

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» задовольнити частково.

Рішення Апеляційного суду Харківської області від 15 березня 2017 року скасувати.

У задоволенні позову публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватний

нотаріус Харківського міського нотаріального округу Глуховцева Наталія Володимирівна, про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовити.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: Б. І. Гулько

Г. В. Кривцова

Р. А. Лідовець

Ю. В. Черняк