КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 372/1140/19 Головуючий у суді першої інстанції: Тиханський О.Б.
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/8913/19 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Волошина В.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Слюсар Т.А., Панченка М.М.

Секретаря судового засідання Маличівській Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 23 квітня 2019 року в справі за заявою ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження у цивільній справі за позовом Акціонерного комерційного банку «Форум» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и в:

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернулася в суд із заявою про заміну сторони виконавчого провадження у цивільній справі за позовом Акціонерного комерційного банку «Форум» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 23 квітня 2019 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження у цивільній справі за позовом Акціонерного комерційного банку «Форум» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою суду першої інстанції, заявник подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі порушує питання про скасування ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, яким задовольнити заяву ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження, мотивуючи тим, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначила, що судом першої інстанції не повністю досліджені матеріали справи, що призвело до невідповідності висновків обставинам справи. Так, судом першої інстанції не враховано, що згідно з протоколом електронного аукціону №11А-ЕА-2018-10-1 1-000019-Ь кредитного портфелю ПАТ «Банк Форум» переможцем електронних торгів стала ОСОБА_1 30 листопада 2018 року між ПАТ «Банк Форум» та ОСОБА_1 укладено договір (портфельного відступлення прав вимоги) № 1278-Ф, згідно умов якого ОСОБА_1 передала (сплатила) ПАТ «Банк Форум» загальну вартість прав вимоги, а ПАТ «Банк Форум» відступило ОСОБА_1 права вимоги, у тому числі за кредитним Договором № 0018/07/00-2 від 28.03.2007 (боржник ОСОБА_2 ) зі змінами, доповненнями та укладеними додатковими угодами до нього (надалі - «Кредитний договір») в обсязі та на умовах, що існували на дату відступлення прав вимоги, в т.ч. вимоги задоволені рішенням Обухівського районного суду Київської області від 23 лютого 2010 року у цивільній справи єдиний унікальний номер № 2-157/10. Таким чином, відповідно до ст.ст. 512, 514, 517 Цивільного кодексу України ПАТ «Банк Форум» відступило права вимоги за Кредитним Договором зі змінами і доповненнями та укладеними додатковими угодами до них, а отже вибуло із правовідносин за вказаними договорами, внаслідок чого виникає необхідність у процесуальному правонаступництві у даній справі. Згідно ч.1 ст. 55 ЦПК України визначено, що у разі заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні (ст. 512 ЦК України), а також у інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь - якій стадії цивільного процесу.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи судом повідомлені у встановленому законом порядку. У відповідності до вимог статті 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження, суд першої інстанції виходив із того, що заявником не надано доказів того, що фізична особа має право на фінансові послуги замість банку або іншої фінансової установи.

Проте до такого висновку суд першої інстанції дійшов при неповному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи та допустив порушення норм процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Обухівського районного суду Київської області від 23 лютого 2010 року позов Акціонерного комерційного банку «Форум» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Акціонерного комерційного банку «Форум» 37 029,45 доларів США, що еквівалентно 299 938,55 грн. заборгованість за кредитним договором, 24 352,86 грн. штрафні санкції. Здійснено розподіл судових витрат у розмір 1 700,00 грн. державного мита та 120,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи (а.с. 69-70).

Вказане рішення набрало законної сили та відповідно до вимог статті 126 Конституції України, статті 18 ЦПК України є обов?язковим до виконання.

На підставі заяви представника Акціонерного комерційного банку «Форум» від 16 березня 2010 року судом видано виконавчі листи (а.с. 75).

З метою примусового виконання судового рішення стягувачем пред`явлені виконавчі листи до виконання.

Постановою відділу державної виконавчої служби Обухівського міськрайонного управління юстиції від 16 квітня 2010 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-157/10, виданого Обухівським районним судом Київської області, 17 березня 2010 року (а.с. 79).

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 22 липня 2014 року задоволено заяву державного виконавця про видачу дублікату виконавчого документа, видано дублікат виконавчого листа № 2-157/10 (а.с. 82).

30 листопада 2018 року між ПАТ «Банку «Форум» та ОСОБА_1 укладено договір відступлення права вимоги № 1278-Ф, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначеним даним договором відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 0018/07/00- Z від 28 березня 2007 року, за яким боржником виступає ОСОБА_2 (а.с. 95-98).

Того ж дня, між ПАТ «Банк «Форум» та ОСОБА_1 укладено договір про відступлення прав за договором поруки, за умовами якого новий кредитор набуває право первісного кредитора за договорами поруки, у тому числі за договором поруки від 20 лютого 2007 року, укладений між АТ «Банк «Форум» та ОСОБА_3 з метою забезпечення виконання зобов`язання ОСОБА_2 за кредитним договором № 0018/07/00- Z від 28 березня 2007 року (а.с. 104).

Згідно із договорами відступлення права вимоги від 30 листопада 2018 року, реєстром договорів відбулась передача права вимоги кредитора за вказаним борговим зобов`язанням ОСОБА_2 від АТ «Банк «Форум» до ОСОБА_1 (а.с. 98, 104).

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктами 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі, й право бути стороною виконавчого провадження.

За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України "Про виконавче провадження".

У поданій заяві до суду про заміну сторони виконавчого провадження, ОСОБА_1 , посилаючись на норму статті 442 ЦПК України, просила замінити первісного стягувача АТ «Банк «Форум» на правонаступника ( нового стягувача) ОСОБА_1 .

До матеріалів заяви, серед іншого, заявник ОСОБА_1 долучив договори від 30 листопада 2018 року про відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 1278-Ф, за договором поруки, реєстри договорів. А матеріалами справи підтверджується перебування виконавчого листа № 2-157/10, виданого Обухівським районним судом Київської області, 17 березня 2010 року на примусовому виконанні в державній виконавчій службі (а.с. 79).

Згідно з нормою статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів учасників справи та інших осіб, які беруть участь у справі. Результати оцінки заявлених вимог заявником суд відображає у судовому рішенні, в якому наводяться мотиви по кожній вимозі заявника щодо їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та вирішив справу без перевірки наведених у заяві ОСОБА_1 обставин щодо звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження, яке відкрите за заявою первісного стягувача АТ «Банк «Форум». Даним обставинам та письмовому доказу суд першої інстанції не дав оцінку та не навів мотивів у судовому рішенні про їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Сам же висновок суду першої інстанції, керуючись яким суд відмовив в задоволенні заяви, зводиться до того, що фізична особа не має право на фінансові послуги замість банку або іншої фінансової установи.

Обгрунтовуючи свій висновок постановою Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2018 року у справі № 909/968/16, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що встановлені судом касаційною інстанцією фактичні обставини не є подібними з обставинами справи, яка перебуває на розгляді в суді першої інстанції, оскільки у цій справі спір виник між юридичними особами щодо визнання недійсним договору відступлення права вимоги, який за своєю юридичною природою є договором факторингу. Також у судовому рішенні № 909/968/16 Великої Палати Верховного Суду міститься проведений аналіз норм матеріального права щодо відмежування договору факторингу від інших подібних договорів та у пунктах 50, 51 судом зазначено, що у Цивільному кодексі України, як вбачається зі змісту його статей 512, 1077, проведено розмежування правочинів, предметом яких є відступлення права вимоги, а саме: правочини з відступлення права вимоги (цесія) та договори факторингу. З аналізу статей 512-518 Цивільного кодексу України можна зробити такий висновок щодо суб`єктного складу правочинів з відступлення права вимоги: відповідно до статті 2 цього Кодексу учасниками цесії можуть бути будь-яка фізична або юридична особа.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції не досліджено усіх передбачених нормою процесуального права юридичних (доказових) фактів, наявність яких впливає на остаточний результат розгляду заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

У відповідності до вимог статті 379 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема: порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 23 квітня 2019 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. При оголошенні вступної та резолютивної частин судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді: