Справа 510/2157/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

09.07.19 року Ренійський районний суд Одеської області

У складі: головуючого судді - Сорокіна К.В.,

при секретарі - Івановій Н.С.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду у місті Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (третя особа - Ренійська міська рада Одеської області) про зняття з реєстраційного обліку, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів про зняття їх з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1 .

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_2 і ОСОБА_3 більше п`яти років в даній квартирі не мешкають, оскільки вони виїхали на заробітки до РФ і на даний час їх місце проживання позивачу не відоме. З метою отримання права на субсидію на сплату комунальних послуг позивач звернувся із даним позовом.

Позивач та його представник адвокат Урум А.Д. у судове засідання не з`явились, в матеріалах справи є заява позивача про розгляд справи у його відсутність, не заперечує проти прийняття заочного рішення.

Представник третьої особи Ренійської міської ради Одеської області заперечував проти задоволення позовних вимог, просив справу розглянути у його відсутності, направив до суду пояснення до позовної заяви. У письмових поясненнях представник третьої особи посилається на те, що відповідачі по справі є співвласниками квартири АДРЕСА_1 , крім того, обраний позивачем спосіб захисту не відповідає способам захисту, переліченим у ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», на яку посилається позивач у своїй позовній заяві.

Відповідачі у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце його проведення сповіщався належними чином, в порядку п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, причини неявки суду не відомі, відзив на позовну заяву не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Таким чином, суд приходить до висновку, що причини неявки відповідачів є неповажними, відзив на позовну заяву відповідачі не направили, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, таким чином є підстави для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про право власності на нерухоме майно № 8 від 15.04.2011 р., згідно якого власниками квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних частинах; копія витягу про державну реєстрацію прав № 30372533 від 21.06.2011 р.; копія технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1 , в техпаспорті власники не вказані; будинкова книга за адресою АДРЕСА_1 ; копія свідоцтва про розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 03.08.2011 р.; копія довідки до акту огляду МСЕК від 27.03.2017 р..

Дослідивши надані докази, судом було встановлено, що позивачу та відповідачам ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло № 8 від 15.04.2011 р.. ОСОБА_3 є донькою позивача, ОСОБА_2 є колишньою дружиною позивача, шлюб між подружжям розірвано 03.08.2011 р., про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 від 03.08.2011 р.. Позивач у позовній заяві вказує що відповідачі на протязі п`яти років не мешкають у даній квартирі, виїхали за межі країни та у відповідності до ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», просить зняти їх з реєстраційного обліку за вищевказаною адресою.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

У статті 41 Конституції України зазначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до положень ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

У відповідності із ст. 317, ст. 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Право користування - це юридична можливість видобування власником споживчі властивості речі. Користування може здійснюватися шляхом вчинення фактичних дій (користування особистими речами, проживання в будинку, користування автомашиною тощо), а також шляхом вчинення юридичних дій (надання речі в оренду і одержання від такої діяльності відповідних прибутків).

Згідно ч. 2 ст. 317 ЦК України, на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Таке рішення відповідає передбаченій ч. б ст. 4 ЦК вимозі до актів цивільного законодавства про дотримання принципу однаковості регулювання цивільних відносин на всій території України і означає, що де б не проживав власник і де б не знаходилося його майно, він володіє усією сукупністю прав володіння, користування та розпорядження цим майном на однакових засадах, визначених Конституцією України та ЦК.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Ст. 383 ЦК України, передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Згідно ПВСУ від 01.03.2016 р. № 825/1335/13-а відповідно до частини першої статті 319 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із частиною першою статті 321 ЦК право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до статті 391 ЦК власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом частини першої статті 16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Водночас відповідно до статті 7 Закону № 1382-IV зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.

У зв`язку із вищевикладеним, суд не вбачає правові підстави для зняття відповідачів ОСОБА_2 і ОСОБА_3 з реєстраційного обліку за адресою АДРЕСА_1 , у зв`язку з тим, що відповідачі є співвласниками даної квартири, вони не позбавлені права власності та права користування щодо даного житлового приміщення.

Виходячи з вищевикладеного,

Керуючись , ст. ст. 12, 13, 81, 89, 133, 141, 223, 259, 263-265, 268, 280-284 ЦПК України, ст. 16, 316, 317, 319, ЦК України, ст. 41 Конституції України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд -

в и р і ш и в:

1.У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (третя особа - Ренійська міська рада Одеської області) про зняття з реєстраційного обліку - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя К.В. Сорокін