Справа № 377/122/19 Головуючий 1 інстанція- Малишено Т.О.
П О С Т А Н О В А

іменем України

17 липня 2019 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача Савченка С.І., суддів Мережко М.В., Фінагеєва В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Славутицького міського суду Київської області від 27 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини,-

в с т а н о в и в:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, який мотивований тим, що із 25 серпня 2007 року він перебував з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Славутицького міського суду Київської області від 03 листопада 2016 року. Від шлюбу мають до ньку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка після розлучення проживає з відповідачкою.

Вказував, що рішенням Славутицького міського суду Київської області від 26 грудня 2017 року з нього на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 08 грудня 2018 року під час спілкування з донькою він звернув увагу на поганий стан її зимового одягу і взуття, що його обурило, бо сплачує аліменти у значному розмірі. Донька повідомила, що відповідачка не купила їй зимовий одяг з тієї причини, що економить кошти на поїздку за кордон до своєї сестри. У грудні 2018 року відповідачказ донькою виїжджали до Німеччини з метою відпочинку, однак до цього часу не надала йому відповіді на якій підставі витратила значні кошти, сплачені ним для їх доньки, не за призначенням - на задоволення власного інтересу відвідати сестру в Німеччині.

Посилався, що відповідачка працює в ТОВ «Компанія «Вітава», розмір її заробітної плати підвищився і складає не менш ніж 7200 грн. на місяць. Окрім того, відповідачка із 2018 року проживає в цивільному шлюбі з іншим чоловіком і не здійснює витрати в розмірі 3000 грн. щомісячно на оренду житла, на що посилалася при стягненні аліментів, що свідчить про покращення її матеріального становища. Із спілкування з відповідачкою у месенджері «Viber» з`ясувалося, що вона частину коштів з аліментів відкладає шляхом обміну на іноземну валюту. Вважає, що це свідчить про те, що існуючий на даний час розмір аліментів у вигляді 1/4 частки від заробітку позивача, дає відповідачу можливість зловживати, вважати сплачені нимкошти своїм доходом, витрачати у власних інтересах для

- 2 -

поїздок до родичів, надаючи перевагу перед витратам першої необхідності (у т.ч. покупкою зимового одягу). Вказаний відповідачем факт обміну аліментних коштів на валюту свідчить про те, що аліменти не витрачаються на дитину у повному обсязі. Фінансовий стан позивача погіршився. Після сплати аліментів на утримання доньки у розмірі 25% заробітку, непрацездатної мами у розмірі 2000 гривень щомісячно, сплати комунальних платежів, залишку коштів йому не вистачає для забезпечення достатнього рівня життя. Зараз він знаходиться у цивільному шлюбі з жінкою, з якою вони будують відносини для створення сім`ї.

У зв`язку із наведеним просив зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього за рішенням Славутицького міського суду Київської області від 26 грудня 2017 рокуна користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_3 з 1/4 до 1/6 частини зі всіх видів заробітної плати (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішенням Славутицького міського суду Київської області від 27 березня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із таким рішенням, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення, яким його вимоги задоволити у повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильну оцінку судом доказів, порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права. Скарга мотивована хибністю висновків суду щодо відмови у позові з підстав недоведеності погіршення його матеріального стану, оскільки закон пов`язує можливість зміни розміру аліментів не тільки з погіршенням матеріального стану платника аліментів, а також із покращенням матеріального стану отримувача аліментів. Суд не врахував, що матеріальний стан відповідачки покращився і вона отримує більшу заробітну плату, що у свою чергу є підставою для зменшення розміру сплачуваних ним аліментів. Він сплачує аліменти у розмірі 4478,08 грн, в той час як достатнім є розмір 4200 грн. Суд неправильно врахував подані відповідачкою докази про витрати на утримання доньки у розмірі 6000-7000 грн. на місяць, поєднавши із аліментами додаткові витрати на дитину. Суд переклав весь тягар забезпечення рівня життя дитини на нього.

Відповідачка ОСОБА_2 правом на подачу вдізиву на апеляційну скаргу не скористалася.

Згідно ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки в даній справі ціна позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму, і дана справа не відноситься до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження,апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції

- 3 -

ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні вимог про зміну розміру аліментів, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки відсутністю передбачених законом підстав для зменшення розміру аліментів, визначених рішенням суду від 26 грудня 2017 року.

При цьому суд виходив з того, що матеріальне становище позивача після ухвалення рішення про стягнення аліментів на утримання доньки не погіршилося, оскільки він має постійне місце роботи і розмір його доходів за цим місцем роботи не зменшився.

Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Відповідно до приписів ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

За змістом даної норми зміна розміру аліментів у бік зменшення можлива у випадку зміни матеріального стану платника в результаті якого у нього погіршився матеріальний стан, наприклад зменшився дохід чи у його розпорядженнні залишається менша сума грошових коштів тощо. Або змінився сімейний стан платника, в результаті чого у нього з`явилися нові утриманці, або погіршився його стан здоров`я, що потягло додаткові грошові витрати.

Вказані обставини мають виникнути після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Славутицького міського суду Київської області від 03 листопада 2016 року.

Від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Славутицького міського суду Київської області від 15 листопада 2016 року із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 у розмірі 35/100 часток його заробітку щомісяця.

Згідно рішення Славутицького міського суду Київської області від 17 жовтня 2017 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь непрацездатної матері ОСОБА_4. аліменти в розмірі 2000 грн. щомісяця, починаючи з 20 вересня 2017 року довічно.

Рішенням Славутицького міського суду Київської області від 19 грудня 2017 року зменшено розмір аліментів і стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Як вбачається з висновку органу опіки та піклування, затвердженого рішенням Славутицького міськвиконкому № 68 від 24 січня 2019 року, фактів нецільового витрачання аліментів, які сплачує ОСОБА_1 на утримання та виховання своєї доньки ОСОБА_3 її матір`ю ОСОБА_2 не встановлено. Зі змісту звітів по використанню аліментів за попередні місяці, направлених відповідачем на адресу позивача, та наданих у суді, вбачається, що розмір щомісячних витрат на утримання доньки сторін, за мінусом витрат на оренду житла, комунальні послуги, послуги телебачення та Інтернет, якими частково користується і дитина, складає не менше 6 000 - 7000 грн. щомісяця.

Згідно довідки № 175 від 11 березня 2019 року позивач ОСОБА_1 працює в

- 4 -

ДСП «ЧАЕС» на посаді старшого майстра, його середньомісячна заробітна плата складає 25514,91 грн.

Також судом встановлено, що матеріальне становище позивача після ухвалення судом 26 грудня 2017 року рішення про стягнення аліментів на утримання доньки у розмірі 1/4 частини заробітку не погіршилося, оскільки він має постійне місце роботи і розмір його доходів за цим місцем роботи не зменшився.

За таких обставин суд першої інстанції обгрунтовано відмовив узадоволенні позовних вимог в цій частині.

Доводи апеляційної скарги про неврахуванням судом того факту, що матеріальний стан відповідачки покращився і вона отримує більшу заробітну плату, що у свою чергу є підставою для зменшення розміру сплачуваних аліментів, оскільки зміна їх розміру можлива не тільки у зв`язку із погіршенням матеріального стану платника аліментів, а в тому числі у зв`язку із покращенням матеріального стану отримувача аліментів, колегія суддів відхиляє як необгрунтовані.

Відповідно до приписів ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Аналіз змісту даної норми дає підстави для висновку, що зміна розміру аліментів у бік зменшення можлива у випадку зміни саме матеріального стану платника аліментів, в результаті якого у нього погіршився матеріальний стан (зменшився дохід чи у його розпорядженнні залишається менша сума грошових коштів, з`явилися інші утриманці тощо).

При цьому матеріальний стан отримувача аліментів, в тому числі його покрашення, не має правового значення і не є підставою для їх зменшення, як помилково вважає позивач. Встановлений законом обов`язок позивача як батька сплачувати аліменти на дитину не пов`язується із матеріальним станом їх отримувача, що відповідає ст.180 Сімейного Кодексу України, згідно якої батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Це ж кореспондується із приписами ч.6 ст.7 СК України, згідно якої жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї.

Доводи апеляційної скарги про те, що скаржник сплачує аліменти у розмірі 4478,08 грн, в той час як достатнім на його думку є розмір 4200 грн. необгрунтовані і не мають правового значення для вирішення даного спору, оскільки по-перше, рішенням суду, яке набрало законної сили, визначено аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку, а по-друге, підставою для їх зміни у бік зменшення є виключно наявність обставин, передбачених ст.192 СК України, а не власна оцінка позивачем достатності чи недостатності розміру сплачуваних ним аліментів.

Це ж стосується доводів позивача про те, що суд неправильно врахував подані відповідачкою докази про витрати на утримання доньки у розмірі 6000-7000 грн. на місяць, поєднавши із аліментами додаткові витрати на дитину, які не мають правового значення для вирішення спору, оскільки, відмовляючи у позові, суд вірно виходив із недоведеності зміни матеріального стану поззивача, а не розміру витрат.

Колегія суддів відхиляє як необгрунтовані доводи скарги про те, що суд переклав весь тягар забезпечення рівня життя дитини на позивача, оскільки судом встановлено, що відповідачка, з якою проживає донька, несе аналогічні витрати, включаючи щоденну турботу про дитину та щоденне забезпечення і організацію її побуту і навчання.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а

- 5 -

тому визнає дане рішення законним та обґрунтованим.

Підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення колегія суддів не вбачає.

Згідно ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах (ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, визначених у п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.259, 374, 376, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Славутицького міського суду Київської області від 27 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: