ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2019 року

м.Суми

Справа №576/507/19

Номер провадження 22-ц/816/3727/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Хвостика С. Г. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Левченко Т. А.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» на рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 26 квітня 2019 року, ухваленого у м. Глухів, повний текст якого складений 26 квітня 2019 року,

в с т а н о в и в :

У березні 2019 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, в розмірі 12804,36 грн.

Рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 26 квітня 2019 року в задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» відмовлено.

Вказане рішення суду ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» оскаржило в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, неповне дослідження судом обставин справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову. При цьому, страхова компанія звернула увагу на ту обставину, що для відновлення пошкодженого в дорожньо - транспортній пригоді транспортного засобу HONDA ACCORD, реєстраційний номер НОМЕР_1 , використані нові комплектуючі частини, тому саме відповідач, з вини якого сталась дорожньо - транспортна пригода, повинен відшкодувати вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу в розмірі 12804,36 грн, ураховуючи, що кошти в сумі 20206,75 грн були сплачені страховою компанією відповідача відповідно до умов поліса обов`язкового страхування, що підтверджується випискою бухгалтерії.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що ПрАТ «СК «АХА Страхування» не надало належних та допустимих доказів про про те, що ПрАТ «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» виплатило йому страхове відшкодування, на підставі яких можливо було б встановити розмір заподіяної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 10 травня 2016 року між АТ «СК «АХА Страхування» та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту (приєднання), відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб HONDA ACCORD, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Строк дії договору з 23 травня 2016 року по 22 травня 2017 року. Страхова сума - 100 000 грн (а.с. 18 - 21).

Із повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду вбачається, що 01 липня 2016 року о 14-20 год. по вул. Коцарській, 43 у м. Харків сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля HONDA ACCORD, реєстраційний номер НОМЕР_1 , за кермом якого перебував водій ОСОБА_3 та автомобіля «Renault Magnum 480», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням відповідача ОСОБА_1 , який визнав свою вину у вчиненні вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди. Цивільно - правова відповідальність відповідача була застрахована в ПрАТ «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» за полісом обов`язкового страхування № АЕ 6403695 (а.с. 9).

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль HONDA ACCORD, реєстраційний номер НОМЕР_1 , тому 05 липня 2016 року ОСОБА_2 звернулася до АТ «СК «АХА Страхування» з повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку та з заявою на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу (а.с. 15)

Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акта за № АХА2116931 від 20 липня 2016 року, ремонтної калькуляції за № 1.003.16.0 від 19 липня 2016 року та умов Договору страхування від 10 травня 2016 року розмір страхового відшкодування склав 33011,11 грн (відновлювальний ремонт транспортного засобу) (а.с. 10, 11, 13 - 14, 18 - 21).

Виплата страхувальнику ОСОБА_2 страхового відшкодування у розмірі 33011,11 грн підтверджується рахунком - фактурою № 000002429 від 18 липня 2016 року (а.с. 12).

Звертаючись до суду з даним позовом, ПрАТ «СК «АХА Страхування» вказувало на ті обставини, що за його заявою ПрАТ «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» 14 листопада 2016 року виплатило йому страхове відшкодування в порядку регресу в розмірі 20206,75 грн, що підтверджується випискою з надходжень регресів за листопад 2016 року (а.с. 53), тому просило стягнути з відповідача кошти в розмірі 12804,36 грн, які становлять різницю між виплаченою сумою страхового відшкодування (33011,11 грн) та сумою, виплаченою ПрАТ «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» в порядку регресу за полісом обов`язкового страхування (20206,75 грн).

01 лютого 2017 року позивач звернувся до відповідача із претензією про регресні вимоги, в якій просив сплатити грошові кошти у розмірі 12804,36 грн (а.с. 7). Однак, матеріали даної справи не містять доказів про здійснення відповідачем оплати вказаних коштів на рахунок страхової компанії.

Згідно із ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України «Про страхування» страхування може бути добровільним або обов`язковим.

Виходячи з вимог ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Пункотом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Як передбачено у ст. 28 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Згідно з ст. 29 , п. 32.7 ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Шкоду, пов`язану із втратою товарної вартості транспортного засобу, страховик не відшкодовує.

У п.п. 1.6, 2.4, 3.9 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24 листопада 2003 року йдеться про те, що відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Фізичний знос обумовлюється погіршенням технічного стану КТЗ унаслідок експлуатаційного зносу його складників. Фізичний знос ураховується як втрата вартості КТЗ, що виникає в процесі його експлуатації. Фізичний знос може розраховуватись у вигляді коефіцієнта фізичного зносу складників залежно від технічного стану КТЗ, який відображає взаємозв`язок умов експлуатації і технічного стану КТЗ з вартістю його складників. Фізичний знос може також визначатись шляхом урахування погіршення технічного стану КТЗ унаслідок отриманих і усунених пошкоджень залежно від вартості їх усунення.

У п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року N 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» надані роз`яснення, згідно з якими, якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З наданого ПрАТ «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» розрахунку суми страхового відшкодування від 10 листопада 2016 року вбачається, що сума страхового відшкодування, яка підлягала виплаті ПрАТ «СК «АХА Страхування» у порядку регресу, визначена у розмірі 20206,75 грн. При цьому, страхова компанія пояснила, що пошкоджений автомобіль HONDA ACCORD, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2008 року випуску, тому строк його експлеатіції на момент дорожньо-транспортної пригоди (01 липня 2016 року) становить більше, ніж сім років, отже, вартість матеріального збитку визначається з урахуванням коефіцієнтом фізичного зносу, який згідно з розрахунком становить 0,56.

Таким чином, суд першої інстанції не врахував тих обставин, що відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір шкоди, який підлягав відшкодуванню ПрАТ «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» у порядку регресу на користь позивача ПрАТ «СК «АХА Страхування», визначений з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні (коефіцієнт фізичного зносу) та зменшений на розмір франшизи (500 грн).

Приймаючи до уваги викладені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту, з урахуванням заміни пошкоджених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу), та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика винної в ДТП особи обов`язок з відшкодування такої різниці не виник.

Отже, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги позивача про те, що відповідач, з вини якого сталась дорожньо - транспортна пригода, повинен відшкодувати позивачу різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). При цьому, сума коштів, що підлягають стягненню на користь позивача становить 12804,36 грн (3301,11 грн сума страхової виплати - 20206,75 грн сума виплачена страховою компанією в порядку регресу).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду як таке, що постановлено з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а також з порушенням норм матеріального права підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення вимог ПрАТ «СК «АХА Страхування», а саме: про стягнення з відповідача на користь позивача коштів у розмірі 12804,36 грн.

Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, тому на підставі ст. 141 ч. 1, ч. 13 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції в сумі 1921 грн та за апеляційний розгляд справи в сумі 2881,50 грн

Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 367; 374 ч. 1 п. 2; 376 ч. 1 п. 1, п. 4; 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» задовольнити.

Рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 26 квітня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» шкоду, завдану внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, в розмірі 12804,36 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції в сумі 1921 грн та за апеляційний розгляд справи в сумі 2881,50 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не може бути оскаржена у касаційному порядку.

Повне судове рішення складено 17 липня 2019 року.

Головуючий: С.Г. Хвостик

Судді: О.І. Собина

Т.А. Левченко