Справа № 464/1984/19
пр.№ 2/464/1038/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.07.2019 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

суддя Тімченко О.В.

справа № 464/1984/19

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги, ОСОБА_3

вимоги: про відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг

Обставини справи

Позивач звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача витрати по оплаті житлово-комунальних послуг за період з січня 2016 року по грудень 2018 року, січень-лютий 2019 року в розмірі 13424,98 грн., покликаючись, що така як власник належну їй частини квартири не утримує.

Ухвалою судді від 10 травня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін, яку в порядку ст.ст.190, 272 ЦПК України надіслано учасникам справи, а відповідачу та третій особі - також копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів.

Відповідач надала суду відзив на позовну заяву в порядку ст.178 ЦПК України, в якому просить у задоволенні позову відмовити. Покликається на те, що хоч і є співвласником спірної квартири, однак у такій не проживає і житлово-комунальними послугами не користується.

У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (ч.5 ст.279 ЦПК України).

Розгляд справи проводиться без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження, як це передбачено ч.13 ст.7 ЦПК України. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Мотиви та висновки суду

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст.13 ЦПК України). Згідно із ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позивачу ОСОБА_1 , відповідачу ОСОБА_2 та третій особі ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1 , де вони і зареєстровані. Вказане підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру НОМЕР_4 від 28 квітня 1998 року та довідкою житлового органу ЛКП «Під Зуброю» № 688 від 14 березня 2019 року. За даною адресою також зареєстрована ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на даний час є малолітньою.

Відповідно до вимог ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.322 ЦК України).

Правилами користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року № 572, зобов`язано наймача, власника й орендаря житлового приміщення оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (п.7).

Отже витрати з утримання квартири у вигляді оплати на утримання будинку та прибудинкової території й централізованого опалення є солідарним обов`язком всіх власників. При цьому позивач у позові зазначає, що не просить відшкодування за послуги з водопостачання холодної і гарячої води, використання електричної енергії, оскільки отримувала їх особисто і оплачувала по лічильниках.

Згідно із ч.1 ст.544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього.

Виходячи з положень Глави 26 ЦК України, частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Судом встановлено, сторонами визнається та в порядку ч.1 ст.82 ЦПК України не підлягає доказуванню, що витрати з утримання нерухомого майна (квартири АДРЕСА_1 ) - утримання будинку та прибудинкової території й централізованого опалення за період з січня 2006 року по лютий 2019 року були здійснені позивачем ОСОБА_1 , відповідач таких витрат не понесла. Отже у позивача (яка виконала свій солідарний обов`язок з утримання житла) наявне право на зворотну вимогу (регрес) на частину здійснених нею витрат на утримання житла.

Згідно з розрахунком позивача, що підтверджений квитанціями, за період з січня 2006 року по лютий 2019 року в рахунок оплати за житлово-комунальні послуги нею було сплачено: 11 769,80 грн. - утримання будинку та прибудинкової території; 28 505,16 грн. - централізоване опалення. Частина витрат, що підлягає відшкодуванню позивача з урахуванням наявності трьох співвласників квартири становить: 3923,26 грн. - утримання будинку та прибудинкової території; 9501,72 грн. - централізоване опалення, а всього 13 424,98 грн. Вказаний розрахунок відповідачем не заперечено та власного не надано, а тому такий приймається судом як підтвердження розміру стягнення витрат за житлово-комунальні послуги в порядку регресу.

При цьому, непроживання відповідача у квартирі, як стверджено у відзиві, не може бути підставою для відмови в задоволенні позову та не свідчить про відсутність обов`язку у останньої як власника квартири утримувати своє житло, що підтверджується положеннями ч.2 ст.317 ЦК України, згідно з якою на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Щодо наявного рішення суду в справі про визначення часток, усунення перешкод в користуванні квартирою, вселення, встановлення порядку користування квартирою, на яке покликаються сторони, то суд враховує наступне.

Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 13 лютого 2019 року по справі № 464/3532/18 ухвалено позов ОСОБА_2 задоволити частково, а зустрічний позов ОСОБА_1 - задоволити частково. Визначено за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 по 1/3 частці у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 , вселено ОСОБА_2 та малолітню ОСОБА_4 у згадану квартиру, визначено порядок користування квартирою, виділивши сторонам відповідні кімнати.

Вказане рішення не набрало законної сили та оскаржено в апеляційному порядку, не впливає на вирішення даного спору між сторонами як співвласниками квартири та не стосується спірного періоду, за яким заявлені вимоги про відшкодування витрат за житлово-комунальні послуги.

З урахуванням доведеності та підставності вимог позивачем позов підлягає до задоволення в повному обсязі.

За приписами ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 768,40 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст.258, 259, 263-265 ЦПК України,

у х в а л и в :

позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по оплаті житлово-комунальних послуг за період з січня 2016 року по лютий 2019 року в розмірі 13 424,98 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 768,40 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається з урахуванням Перехідних положень ЦПК України.

Рішення набирає законної сили в порядку ст.273 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Третя особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Повне судове рішення складено 16 липня 2019 року, що є датою його ухвалення, ухваленого за відсутності учасників справи, як це передбачено ч.5 ст.268 ЦПК України.

Суддя О.В.Тімченко