Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 280/1528/18
Провадження № 2/280/229/19
РІШЕННЯ

Іменем України

12 липня 2019 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області в складі :

Головуючого судді Василенка Р.О.

із секретарем - Бех І.О.

з участю позивача ОСОБА_1 , який діє і як представник позивача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощенному порядку з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Коростишівської міськради про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ

Позивачі звернулись до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого вказали, що позивач ОСОБА_1 діючи як представник ОСОБА_2 направив 04.08.2017 до Коростишівської міськради заяву про надання дозволу ОСОБА_2 на виготовлення документації з землеустрою про відведення земельної ділянки орієнтовним розміром 0,10га для індивідуального житлового будівництва, однак 23.08.2017 Коростишівським міським головою направлено лист про відмову в задоволенні заяви і 21.03.2018 Коростишівським райсудом такі дії відповідача були визнані неправомірними та зобов`язано Коростишівського міського голову розглянути заяву ОСОБА_2 відповідно до норм чинного законодавства.

Таким чином, відповідач прийнявши неправомірне рішення завдав матеріальні збитки пов`язані з розглядом заяв і оскарженням рішень в суді і стороні на користь якої постановлено рішення суду сплачується іншою стороною компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять і через відмову в досудовому вирішенні спору позивач змушений відриватись від звичайних занять для підготування та розгляду позову в суді, тобто позивачу завдано матеріальну шкоду у вигляді позбавлення права отримання землі у власність та отримання доходу від використання землі. Факт незаконної діяльності відповідача підтверджено рішенням суду.

Відповідачем, діями щодо відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, також завдано позивачу ОСОБА_1 моральної шкоди яка полягає у виникненні негативного для нього явища, зокрема необхідності неодноразового повторного звернення для вирішення вказаного питання, витрачання особистого часу тощо для відновлення свого порушеного права, що негативно відобразилось на його психоемоційному стані.

Враховуючи викладене просить стягнути з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 60000грн. та матеріальні збитки пов`язані з поданням і розглядом його заяви від 04.08.2017 в сумі 1617грн.

Заявою від 07.11.2018, яка отримана судом 12.11.2018 подана позивачем ОСОБА_1 , в яікій останній збільшує позовні вимоги посилаючись, на те, що ОСОБА_2 є дружиною ОСОБА_1 , тому час та матеріальні ресурси пов`язані з поданням і розглядом заяви від 04.08.2017 в сумі 1617грн. пов`язані з розглядом і даної позовної заяви, а тому просить стягнути і на користь ОСОБА_2 збитки пов`язані з поданням і розглядом заяви від 04.08.2017 в сумі 1617грн. і моральну шкоду в сумі 60000грн.

Як підставу свого позову вказує ч.1 ст. 23 ЦК України.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 , який діє і як представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав, суду пояснив, що він при розгляді заяви ОСОБА_2 від 04.08.2017 щодо надання дозволу на виготовлення документації із землеустрою діяв як представник останньої, тобто подав таку заяву до відповідача, а також під час оскарження дій останніх в суді діяв як представник ОСОБА_2 , стосовно збитків, то це збиткі які виникли внаслідок розгляду справи в суді щодо оскарження дій відповідача в іншій справі. Стосовно моральної шкоди пояснив, що рішенням суду від 21.03.2018 року дії відповідача визнані неправомірними і це є достатньо для відшкодування моральної шкоди, в чому вона полягає та щодо визначеного розміру такої шкоди пояснень (обґрунтувань) не надав. Просить позов задовольнити.

Представник відповідача позов не визнала, суду пояснила, що ніякої моральної шкоди позивачам не завдано, заява була повторно розглянута з прийняттям відповідного рішення і було відмовлено в задоволенні заяви. В подальшому в судове засідання не з`явилась, повідомлялась належним чином, а тому суд продовжив розгляд справи без участі представника відповідача.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши надані сторонами докази, на засадах змагальності в межах позовних вимог, вважає, що позов не підлягає до задоволення зі слідуючих підстав.

Так, судом встановлено, що рішенням Коростишівського райсуду від 21.03.2018 у справі № 280/1341/17 задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії. Визнано неправомірними дії Коростишівського міського голови щодо позбавлення ОСОБА_2 чи її представника права на розгляд заяви від 04.08.2017 на сесії міської ради та зобов`язано Коростишівського міського голову розглянути заяву ОСОБА_2 відповідно до норм чинного законодавства.

У відповідності до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а як встановлено в ході розгляду справи, то позовні вимоги стосуються розгляду заяви ОСОБА_2 від 04.08.2017 відповідачем та в подальшому розгляд справи в суді щодо оскарження дій відповідача, а не ОСОБА_1 , який був лише представником, а тому вимоги останнього щодо відшкодування збитків та моральної шкоди на його користь задоволенню не підлягають, так як позовні вимоги не стосуються прав, свобод чи законних інтересів останнього.

Стосовно позовних вимог ОСОБА_2 щодо стягнення витрат пов`язаних з розглядом іншої справи, то вказане питання вирішується в межах розгляду справ де такі витрати були понесені, а не є предметом розгляду окремого позову про відшкодування матеріальної шкоди.

Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Однак ця норма встановлює лише загальні правові засади відшкодування зазначеної шкоди.

Відповідно до ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості ( ч. 3 ст. 23 ЦК України).

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за №4 від 31.03.1995 ( далі Постанова) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Також, згідно п.п.2 п.5 вище вказаної Постанови відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Виходячи з викладеного та аналізу вказаного законодавства, то позовні вимоги ОСОБА_2 щодо відшкодування моральної шкоди внаслідок неправомірних дій відповідача також задоволенню не підлягають, оскільки не зазначено жодних обґрунтувань в чому полягає ця шкода та з яких міркувань виходили визначаючи її розмір, а посилання представника позивача лише на факт визнання дій неправомірними в даному випадку не є достатнім для відшкодування моральної шкоди.

Крім цього, відповідно до судової практики Європейського суду з прав людини (рішення від 25.10.1993 у справі «Гольм проти Швеції», від 29.11.1996 у справі «Саундерс проти Сполученого Королівства», від 25.07.2001 у справі «Перна проти Італії», від 13.07.2006 у справі «Сілін проти України» визнання порушення прав особи неправомірними діями інших осіб само по собі є достатньою справедливою сатисфакцією за моральну шкоду спричинену такими діями.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 4,10,12,13, 258,259263,264,265-268 ЦПК України, на підставі ст. 56 Конституції України, ст. 22,23, 1166,1167 ЦК України суд,-

ухвалив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Коростишівської міськради про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Коростишівський районний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складене 18.07.2019.

Суддя Р.О. Василенко