ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/1279/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О.І. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., П`єнти І.В.,

секретар судового засідання Медведчук Н.Д.,

з участю позивача ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №686/24003/18 за апеляційними скаргами Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПРОВІДНА» і ОСОБА_2 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 квітня 2019 року (суддя Салоїд Н.М., повне судове рішення складено 19 квітня 2019 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПРОВІДНА» про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Заслухавши доповідача, пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційних скарг, суд

у с т а н о в и в :

12 жовтня 2018 року ОСОБА_1 , звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначав, що 10 травня 2018 року о 18 год. 50 хв. ОСОБА_2 під час керування автомобілем Nissan Almera реєстраційний номер НОМЕР_1 по вул. Свободи, 16-а у м. Хмельницькому в стані алкогольного сп`яніння в порушення вимог п.п. 13.1 Правил дорожнього руху України не дотримався безпечної відстані і допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ 21121 реєстраційний номер НОМЕР_2 під його керуванням. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Факт керування відповідача автомобілем у стані алкогольного сп`яніння встановлено постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 серпня 2018 року.

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 червня 2018 року у справі №686/11364/18 ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу. Цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована у ПАТ «СК «ПРОВІДНА», яка здійснила виплату йому страхового відшкодування у сумі 37000 грн. Відповідно до висновку №026/06/2018 експертного автотоварознавчого дослідження автомобіля станом на 22 червня 2018 року вартість матеріального збитку, заподіяного йому внаслідок ДТП, становить 50762,73 грн.

Різниця між сумою збитків та отриманим страховим відшкодуванням у сумі 13762,73 грн підлягає стягненню з ПрАТ «СК «ПРОВІДНА».

Крім того, поніс витрати: на послуги евакуатора у сумі 550 грн, на консультації адвокатів та експерта - 600 грн, на оренду гаража для залишків пошкодженого автомобіля - 500 грн, на розборку автомобіля - 600 грн, на проведення автотоварознавчого дослідження з урахуванням повідомлення учасників - 3806 грн, на суборенду автомобіля - 2020 грн. Під час ДТП були знищені речі та інструменти, що знаходилися у багажнику автомобіля на суму 450 грн. Загальна сума матеріальних збитків складає 8526 грн.

В результаті пошкодження майна завдана також моральна шкода, оскільки зазнав психологічної травми, пережив нервове потрясіння, що призвело до погіршення стану здоров`я, не мав можливості користуватися автомобілем.

Тому, позивач просив стягнути із ОСОБА_2 на відшкодування матеріальної шкоди 8526 грн, на відшкодування моральної шкоди 29892 грн.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 квітня 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у сумі 13762,73 грн.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 363,98 грн завданої матеріальної шкоди, 5000 грн моральної шкоди, 3768 грн витрат за проведення автотоварознавчого дослідження.

У задоволенні решти вимог відмовлено. Вирішено питання про судовий збір.

ПрАТ «СК «Провідна», не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові. Посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Суд не врахував, що відповідно до п. 36.2. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи, якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. На виконання умов укладеного з ОСОБА_1 договору про врегулювання страхового випадку № від 13 липня 2018 року 18 липня 2018 року проведена виплата страхового відшкодування у сумі 37000 грн. За змістом п. 4 договору потерпілий погоджується із розміром страхового відшкодування, визначеним у п. 3 цього договору, не має та зобов`язується в майбутньому не пред`являти фінансових, матеріальних та іншого роду вимог та претензій, в тому числі будь-яких штрафних санкцій, неустойки, пені річних, індексу інфляції тощо, моральної шкоди, упущеної вигоди, судових витрат та будь-яких інших вимог та претензій майнового та немайнового характеру до страховика. Договір є правомірним і чинним.

ОСОБА_2 , не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове рішення про стягнення з нього на користь ОСОБА_1 500 грн моральної шкоди, в решті позову відмовити. Посилається на неправильне застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Вважає помилковим висновок суду про нікчемність п. 4 договору про врегулювання страхового випадку № від 13 липня 2018 року, оскільки ним не заперечувалась можливість ОСОБА_1 мати право на отримання страхового відшкодування, а визначався його розмір. Позивач не надав доказів пошкодження майна та речей в автомобілі і заподіяння у зв`язку з цим матеріальної шкоди. Лікування ОСОБА_1 у кардіологічному відділенні Хмельницького обласного госпіталю ветеранів війни з 03 вересня 2018 року по 14 вересня 2018 року проходило через значний проміжок часу, а тому не може перебувати у причинно-наслідковому зв`язку із ДТП. Стягнення з нього витрат на проведення автотоварознавчого дослідження у сумі 3768 грн є безпідставним, а розмір морального відшкодування завищеним.

У відзиві ОСОБА_1 просить відмовити у задоволенні апеляційних скарг, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду в частині задоволення вимог, оскільки він має право на повне відшкодування завданої шкоди.

Рішення суду в частині відмови в позові не оскаржується, а тому не переглядається апеляційним судом.

У засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 визнав апеляційну скаргу необґрунтованою у повному обсязі.

Інші учасники справи не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином.

Апеляційна скарга ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» підлягає задоволенню, апеляційна скарга ОСОБА_3 - задоволенню частково з таких підстав.

Згідно з п. 3 і п. 4 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що 10 травня 2018 року о 18 год. 50 хв. сталась дорожньо-транспортна пригода. ОСОБА_2 , керуючи з ознаками алкогольного сп`яніння, автомобілем Nissan Almera реєстраційний номер НОМЕР_1 по вулиці Свободи, 16-а у м. Хмельницькому в порушення вимог п.п. 13.1 Правил дорожнього руху України не дотримався безпечної відстані і допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ 21121 реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Хмельницького міськрайонного суду від 11 червня 2018 року у справі №686/11364/18 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу.

Цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована на підставі укладеного між ним та ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у формі страхового полісу АК/6738783 від 20 липня 2017 року, відповідно до якого застраховано майнові інтереси, пов`язані з відшкодуванням шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих, внаслідок експлуатації на законних підставах забезпеченого транспортного засобу «Nissan Almera» реєстраційний номер НОМЕР_3 .

16 травня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» із заявою про виплату страхового відшкодування у зв`язку із зазначеною дорожньо-транспортною пригодою, що сталась за участю забезпеченого транспортного засобу, в результаті якої був пошкоджений належний йому автомобіль ВАЗ 21121 реєстраційний номер НОМЕР_2 .

22 травня 2018 року представником страхової компанії у присутності ОСОБА_1 проведено огляд пошкоджень його автомобіля, за результатами якого складений акт огляду, який позивач підписав. Заяв та зауважень щодо акта від нього не надходило.

13 липня 2018 року ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» та ОСОБА_1 уклали договір про врегулювання страхового випадку за №АК/6738783 від 20 липня 2017 року, у п. 3 якого сторони дійшли згоди, що розмір страхового відшкодування складає 37000 грн.

На підставі п. 4 цього договору потерпілий погоджується із розміром страхового відшкодування та належним виконанням договору сторонами.

18 липня 2018 року страхова компанія здійснила виплату позивачеві страхового відшкодування у сумі 37000 грн.

На замовлення позивача судовим експертом Найдуком М.Л. 22 червня 2018 року проведено експертне автотоварознавче дослідження належного ОСОБА_1 автомобіля ВАЗ 21121, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , за результатами якого (висновок №026/06/2018) визначено, що вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля внаслідок його пошкодження у ДТП 10 травня 2018 року, станом на 22 червня 2018 становить 50762,73 грн.

Наведене підтверджується матеріалами справи.

Рішення про часткове задоволення позову суд першої інстанції мотивував тим, що відповідачі у повному обсязі не відшкодували завдану позивачеві шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, чим порушили його права.

Такий висновок суду не в повній мірі відповідає встановленим обставинам справи та вимогам закону.

Частиною 1 ст. 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик заподіювача шкоди.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції, чинній на час дорожньо-транспортної пригоди, (далі - Закон) обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

На підставі п. 22.1. ст. 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Шкодою заподіяною майну, яка згідно зі ст. 28 Закону підлягає відшкодуванню, є шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу, з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого, з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до п. 36.2. ст. 36 Закону страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

В силу ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування (страховим лімітом).

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону).

Наведений правовий висновок, викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц апеляційний суд на підставі ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховує при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Як вбачається з копії наявного у матеріалах справи договору про врегулювання страхового випадку за договором №АК/6738783 від 20 липня 2017 року, укладеного між ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» та ОСОБА_1 (далі - договір) страховик та потерпілий дійшли згоди, що розмір страхового відшкодування по ДТП, що сталася 10 травня 2018 року за участю транспортного засобу ВАЗ 21121 реєстраційний номер НОМЕР_2 , складає 37000 грн.

Згідно з п.3 Договору страхове відшкодування підлягає сплаті протягом семи робочих днів з дати набрання чинності цим договором шляхом перерахування грошових коштів по системі «Приват Мані» ПАТ «ПриватБанк».

Факт здійснення ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» страхової виплати у розмірі 37000 грн позивач не заперечує.

Отже, сторони досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування у формі та спосіб, що відповідає вимогам ст.ст. 22, 36 Закону, а страховик належним чином виконав свої зобов`язання перед ОСОБА_1 і виплатив йому погоджену суму страхового відшкодування.

Погодження суми страхового відшкодування шляхом укладення окремого договору в силу ст. 202 ЦК України є правочином, відповідає вимогам ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Зазначений Договір ОСОБА_1 не оспорював.

Суд першої інстанції на зазначені обставини увагу не звернув, внаслідок чого неправильно застосував норми матеріального права, якими врегульовано спірні правовідносини, вийшовши за межі позовних вимог і зробив помилковий висновок про нікчемність п. 4 зазначеного договору відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦК України та наявність підстав для стягнення із страхової компанії додатково грошових коштів в рахунок відшкодування шкоди.

За встановленої безпідставності позовних вимог до страхової компанії та враховуючи те, що автотоварознавче дослідження транспортного засобу позивача за його замовленням було проведене після погодження позивачем та страховою компанією суми страхового відшкодування, висновок суду першої інстанції про необхідність стягнення зі ОСОБА_2 3768 грн. витрат за його проведення, є неправильним.

За змістом ч. 1, ч. 5 і ч. 6 ст. 81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, причинний зв`язок між протиправністю поведінки заподіювача шкоди і заподіяною шкодою.

У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази пошкодження речей, які знаходились в автомобілі ОСОБА_1 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася, та розміру завданої у зв`язку з цим матеріальної шкоди.

А тому безпідставним є висновок суду першої інстанції про стягнення зі ОСОБА_2 363,98 грн вартості таких речей.

З урахуванням наведеного вище, обґрунтованими є доводи апеляційних скарг про неправильне застосування судом норм матеріального права, а викладені у відзиві на апеляційні скарги твердження про обґрунтованість судового рішення та відсутність підстав для його скасування не заслуговують на увагу.

Водночас, правильним є вирішення спору щодо відшкодування моральної шкоди.

При частковому задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди суд обґрунтовано виходив з того, що у результаті ДТП, вчиненого по вині відповідача, ОСОБА_1 заподіяна моральна шкода, оскільки внаслідок ДТП він зазнав психологічної травми, у зв`язку і пошкодженням автомобіля зазнав моральних страждань, позбавлений був можливості користуватися ним.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Згідно з ч. 1, п. 3 ч. 2 і ч. 3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції з урахуванням наведених вище роз`яснень, характеру заподіяння моральної шкоди, характеру та об`єму моральних страждань позивача правильно визначив розмір відшкодування моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про необхідність задоволення вимоги позивача про стягнення моральної шкоди в розмірі 500 грн апеляційний суд відхиляє.

З урахуванням встановлених обставин справи висновок суду першої інстанції про те, що розмір відшкодування моральної шкоди повинен становити 5000 грн є обґрунтованим та таким, що відповідає засадам розумності, виваженості і справедливості.

З огляду на викладене, рішення суду в частині задоволення позову про стягнення страхового відшкодування, матеріальної шкоди, витрат на проведення автотоварознавчого дослідження та в частині стягнення з ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» судового збору на користь держави підлягає скасуванню з ухваленням у цій частині нового судового рішення про відмову в позові.

В решті рішення суду необхідно залишити без змін.

На підставі ч. 1. ч. 7, ч. 13 ст. 141 ЦПК України документально підтверджені витрати ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» по оплаті судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 1152 грн 60 коп підлягають компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, оскільки позивач має пільги що сплати судового збору.

Витрати ОСОБА_2 по оплаті судового збору за подання апеляційної скарги компенсації не підлягають у зв`язку з тим, що сплачені у мінімальному розмірі та у задоволенні його апеляційної скарги щодо вимог про відшкодування моральної шкоди відмовлено.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПРОВІДНА» задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 квітня 2019 року в частині задоволення позову про стягнення страхового відшкодування, матеріальної шкоди, витрат на проведення автотоварознавчого дослідження та в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПРОВІДНА» судового збору на користь держави скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В позові ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПРОВІДНА» про стягнення недоплаченого відшкодування збитків та до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди і стягнення витрат на проведення автотоварознавчого дослідження відмовити.

Зменшити стягнуту із ОСОБА_2 на користь держави суму судового збору до 128 грн 32 коп (сто двадцять вісім грн 32 коп).

В решті рішення суду залишити без змін.

Витрати Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПРОВІДНА» по оплаті судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 1152 грн 60 коп (одна тисяча сто п`ятдесят дві грн 60 коп) компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 11 липня 2019 року.

Суддя-доповідач /підпис/ О.І. Талалай

Суддя /підпис/ А.П. Корніюк

Суддя /підпис/ І.В. П`єнта

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду О.І.Талалай