Справа № 523/510/19
Провадження №2/523/1089/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

З а о ч н е

"15" липня 2019 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м.Одеси у складі:

головуючого судді Шепітко І.Г.

при секретарі Мица А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі в залі суду №22 цивільну справу за позовом Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради (м.Одеса, просп.Добровольського, 106) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ), третя особа: Служба у справах дітей Одеської міської ради (65026, м.Одеса, вул.Дерибасівська, 8) про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

У січні 2019 року позивач звернулась з позовом до ОСОБА_1 з вимогами про відібрання без позбавлення батьківських прав у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та стягнути з відповідача аліменти у розмірі по ј частини зі всіх видів її заробітку на користь державного закладу або фізичної особи, якій буде передана на утримання малолітня дитина, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з моменту звернення з вказаним позовом до суду і до повноліття дитини, з перерахуванням відповідних коштів на особистий рахунок дитини. Вимоги обґрунтовані тим, що на контролі Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради знаходиться клопотання служби у справах дітей Одеської міської ради від 18.09.2018 року про розгляд питання щодо відібрання малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без позбавлення батьківських прав, через неналежне виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків.

Представник позивача подав до суду заяву якою позовні вимоги підтримав, просив з урахуванням викладених обставин, позов задовольнити у повному обсязі та справу розглянути за його відсутності.

Відповідачка до судового засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, з будь-якими клопотаннями до суду не зверталась.

Представник третьої особи своєю заявою просив позов задовольнити у повному обсязі та справу слухати за його відсутності.

За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справи у порядку заочного провадження, у відповідності до вимог ст.ст.280-281 ЦПК України.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є матір`ю малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відомості про батька малолітнього ОСОБА_2 в актовий запис про народження внесені відповідно до ч.1 ст. 135 СК України.

Малолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (актовий запис №2084 від 07.11.2017 р. по Суворовському районному у місті Одесі відділу ДРАЦС Головного територіального управління юстиції в Одеській області), відповідно наказу служби у справах дітей Одеської міської ради від 18.09.2018 року №193. перебуває на обліку дітей, які опинилися в складних життєвих обставинах, як така, що проживає в сім ї, де батьки ухиляються від виконання батьківських обов`язків.

Мати дитини, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , не працює, зловживає наркотичними засобами, не забезпечує дитині необхідного харчування, медичного догляду, лікування.

Спеціалістами територіального відділу служби у справах дітей Одеської міської ради у Суворовському районі здійснено вихід за адресою проживання дитини де було виявлено, що матір знаходиться у неадекватному стані, дитина неохайна, одяг брудний. Зі слів бабусі дитина вже тривалий час хворіє, від лікування та госпіталізації мати малолітнього відмовилась.

03.01.2019 року на підставі розпорядження Суворовської районної адміністрації ОМР від 26.12.2018 року№786 відібрано малолітнього ОСОБА_2 , 2017 р.н., у матері ОСОБА_1 та влаштовано до дитячого державного закладу, а саме до КУ «Спеціалізований психоневрологічний будинок дитини №3 «Сонечко».

Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, чергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя...., і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до ст.6 вказаної Конвенції, держави-учасниці визнають, що кожна дитина має невід`ємне право на життя. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини.

Держави-учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних, соціальних і просвітніх заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження та експлуатації, включаючи сексуальні зловживання, з боку батьків, законних опікунів чи будь-якої іншої особи, яка турбується про дитину (ст. 19 Конвенції про права дитини).

За принципом ст.6 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією 1386 (XIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1959 р., дитина для повного та гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння.

Відповідно до ч.8 ст.7 Сімейного Кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

При цьому відібрання дитини - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини, в зв`язку з чим у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати.

Згідно зі ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За правилами ч.1 ст.170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках передбачених п.п.2-5 ч.1 ст.164 СК України, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання.

Так, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь - яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва.

Відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав є тимчасовим заходом на відміну від позбавлення цих осіб батьківських прав, яке має безстроковий характер. Тому якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини, при цьому суд керується інтересами дитини.

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» у п. 16 роз`яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Частиною 2 ст. 170 СК України встановлено, що у виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров`я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків.

При цьому слід зазначити, що у випадках, встановлених у частині другій статті 170 СК України, суд повинен при розгляді позову органу опіки або прокурора про відібрання дитини, перевірити законність та обгрунтованість такого відібрання, адже дитина вже відібрана.

Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази та оцінюючи їх у сукупності, суд вважає, що дійсно умови проживання дитини, матір`ю якого є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , були небезпечними для її життя та здоров`я.

Частиною 2 ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ч. 1,2,4 ст. 155 СК України).

Водночас, згідно ч. 4 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей.

У відповідності до ч.4 ст.170 СК України, при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину.

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частина 3 статті 181 Сімейного кодексу України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

У відповідності до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України).

Стаття 183 СК України визначає, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч.1).

Відповідно до положень ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Отже, в судовому засіданні встановлено, що умови проживання дитини є небезпечними для її життя, здоров`я і морального виховання, відповідач свідомо нехтує свої обов`язки щодо дитини, тому суд вважає за можливе задовольнити заявлені вимоги.

Відповідачка не спростувала жодним належним і допустимим доказом зазначені позивачем обставини.

Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Керуючись ст.ст.9-13, 76-83, 95, 128-131, 133, 141, 211, 223, 247, 263-265, 268, 272, 273, 280-284, 288, 289, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради (м.Одеса, просп.Добровольського, 106) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ), третя особа: Служба у справах дітей Одеської міської ради (65026, м.Одеса, вул. Дерибасівська, 8) про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити у повному обсязі.

Відібрати у ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ) без позбавлення батьківських прав її малолітню дитину - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягувати з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ) на користь державного закладу або фізичної особи, якій буде переданий на утримання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у розмірі по ј частки з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 14.01.2019 року і до досягнення дитиною повноліття, а саме по ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В частині стягнення аліментів - допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Копію заочного рішення направити сторонам у справі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 15.07.2019 року.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

У відповідності до п.п.15.5, п.п.15 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, зокрема до Суворовського районного суду м.Одеси.

Суддя: