Справа № 587/767/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2019 року Сумський районний суд Сумської області в складі

головуючої судді Черних О. М.,

з участю секретаря Скрипка - Соіна О.О.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Битицької сільської ради (юридична адреса: вул. Кірова, 96, с. Битиця, Сумського району, Сумської області) про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась з позовом до Битицької сільської ради в якому просить визнати за нею право на земельну частку (пай) розміром 4,19 в умовних кадастрових гектарах, відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 , виданий 27.03.1997 року Сумською райдержадміністрацією, що розташована в ЗСАПТ «Пушкаріське» Сумського району в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Свою заяву мотивує тим, що вона є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилась спадщина. У встановлений законом строк, вона прийняла спадщину, шляхом подачі заяви до нотаріальної контори. Проте, постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай) площею 4,19 умовних кадастрових гектарів, що належали ОСОБА_4 на підставі сертифікату серія НОМЕР_1 , оскільки сертифікат був виданий після смерті ОСОБА_4 , та в подальшому належали ОСОБА_2 , як спадкоємиці за законом.

Позивач та її представник в судове засідання не з`явились про час і місце розгляду повідомлені належним чином. Представник позивача надав суду заяву, в якій просив справу слухати у його відсутність, просив позов задовольнити в повному обсязі.

Представник Битицької сільської ради Сумського району Сумської області надіслав суду заяву, в якій просив справу розглядати за відсутністю представника відповідача.

Суд, дослідивши матеріали справи та надані суду докази, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 7). Після її смерті відкрилася спадщина, яку прийняла ОСОБА_2 шляхом розпорядження спадковим майном, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Битицької сільської ради сумського району № 67 від 22.01.2018 року (а.с. 15).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилася спадщина, в тому числі й на зазначену земельну ділянку.

За життя, а саме 17 січня 1997 року ОСОБА_2 склала заповіт, який був посвідчений секретарем Битицької сільської ради Сумського району, відповідно до якого вона все своє майно, де б воно не знаходилося та з чого б не складалося заповідала ОСОБА_1 (а.с. 12).

Остання в свою чергу звернулася з заявою до Сумської районної державної нотаріальної контори про прийняття спадщини, але згідно постанови державного нотаріуса Сумської районної державної нотаріальної контори Андрєєвій В.М. було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай) площею 4,19 умовних кадастрових гектарів, що належали спадкодавцю на підставі сертифікату серія НОМЕР_1 , оскільки сертифікат був виданий після смерті ОСОБА_4 (а.с. 10-11).

З матеріалів справи вбачається, що згідно копії сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 ОСОБА_4 , який проживала в с. Пушкарівка , Сумського району , Сумської області на підставі рішення Сумської районної державної адміністрації від 25 березня 1997 року № 107 в тому, що їй належало право на земельну частку (пай) у землі, які перебуває у колективній власності закритого сільськогосподарського акціонерно-пайового товариства «Пушкарівське» розміром 4,19 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (а.с. 18).

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Стаття 1233 ЦК України визначає, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Стаття 1235 ЦК України визначає, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до статті 1236 ЦК України передбачено, що заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини.

Відповідно до частини 1 статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Згідно до роз`яснень, викладених у пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 р. № 7 (Із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2) «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», вбачається , що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акту про право власності на землю (пункт 17 розділу Х Перехідні положення ЗК).

Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі КСП), включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України « Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року , вбачається, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акту про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року (561-12), Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Згідно пункту «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. 1 ч. 3 ст. 152 ЗК України. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, що передбачено ч. 1 ст. 1225 ЦК України.

Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу X «Перехідні положення» Земельного Кодексу України.

На підставі абз. 2 п. 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» (втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року № 139-V) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (п. 1 розділу X доповнено абз. 2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року № 509-VI). Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку.

Суд вважає, що ОСОБА_4 за життя набула право власності на земельну частку (пай), а ОСОБА_2 прийняла в установленому законом спадщину після смерті ОСОБА_4 , проте в установленому законом порядку не оформила спадкові права, а тому наявні всі підстави для визнання за позивачкою ОСОБА_1 права на земельну частку (пай), як спадкоємицею за заповітом після смерті останньої.

Керуючись ст.. 1216-1218, 1261, 1296 ЦК України та ст. ст. 89,259,263,264,265 ЦПК України суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Битицької сільської ради (юридична адреса: вул. Кірова, 96, с. Битиця, Сумського району, Сумської області) про визнання права власності - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) розміром 4,19 в умовних кадастрових гектарах, відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 , виданий 27 березня 1997 року Сумською райдержадміністрацією, що розташована в ЗСАПТ «Пушкарівське» Сумського району в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду через Сумський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М.Черних