ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 610/89/19 Головуючий суддя І інстанції Носов Г. С.
Провадження № 22-ц/818/3480/19 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Справи у спорах, що виникають із сімейних відносин
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2019 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.

суддів колегії Кіся П.В., Хорошевського О.М.,

за участю секретаря судового засідання Колесник О.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 02 травня 2019 року, ухвалене у складі судді Носова Г.С., по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила стягнути з відповідача на користь позивача додаткові витрати на утримання неповнолітнього сина, дитину-інваліда ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у сумі 47668,26 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 21.06.2007, який розірвано рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 13.03.2009. Учасники справи мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебуває на утриманні позивача. Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 27.10.2016 зменшено розмір аліментів, що стягуються з відповідача на утримання сина з 1/4 до 1/5 частини та на користь позивача з 1/4 до 1/6 частини. Рішенням апеляційного суду Харківської області від 13.11.2014 відповідача позбавлено батьківський прав відносно сина. Під час пологів дитина отримала родову травму та має низку захворювань, з народження є інвалідом з дитинства. Протягом 2018 року на лікування, реабілітацію, санаторно-курортне оздоровлення дитини, на консультації спеціалістів, на придбання окулярів, ортопедичного взуття, обладнання, на проїзд позивач витратила 95336,52 грн.

Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 02 травня 2019 року частково задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 додаткові витрати на дитину в розмірі 14 129 (чотирнадцять тисяч сто двадцять дев`ять) грн. 18 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати як необґрунтоване та незаконне, та ухвалити нове про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування скарги зазначено, що стягнення витрат на поїздку до цирку, кінотеатру, дитячих атракціонів, відвідування фізкультурно-оздоровчого комплексу, футбольного матчу, поїздки на консультації є необхідними життєвими складовими для нормального розвитку дитини, яка проживає в сільській місцевості та не має можливості фізично та культурно розвиватись.

Послалась на те, що стягнення добровільних внесків та пожертв при лікарнях на теперішній час входить до обов`язкового прейскуранту цін на медичні послуги при проведенні лікування, реабілітації, санаторно-курортного оздоровлення дитини більшості медичних закладів, а тому підлягають включенню до додаткових витрат на дитину.

Зазначила, що суд першої інстанції не врахував факт, що рівень соціального достатку у Ірландії, де проживає на теперішній час відповідач, вище, ніж в Україні, отже відповідач має більші матеріальні можливості у забезпеченні розвитку дитини, порівняно зі матір`ю дитини інваліда, яка не працює.

Вказала, що відповідачем були надані довідки про те, що він є безробітним, але не вказано який розмір доходу він отримує від держави у зв`язку з безробіттям. Також була надана довідка про те, що відповідач звертався за консультацією до приватного лікаря, але з зазначеного факту не вбачається що він потребує лікування, як зазначено в рішенні суду. Зазначені факти були надані з метою ввести суд в оману, тим самим уникнути оплату додаткових витрат на свою дитину інваліда.

Учасники справи не скористались правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу, що не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції відповідно до норми ч. 3 ст. 360 ЦПК України.

Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, з повідомленням учасників справи.

На адресу Харківського апеляційного суду 03.07.2019 ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_4 надала заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку із хворобою дитини, що потребує обов`язкової присутності батьків при проходженні лікування, про що надала відповідну довідку, з якої вбачається, що її дитина з 24.06.2019 по 05.07.2019 перебуватиме на курсі інтенсивної нейрофізіологічної реабілітації в ТОВ «Міжнародна реабілітаційна клініка Козявкіна», лікування амбулаторне, присутність батьків обов`язкова.

Поважних причин неможливості її представника бути присутнім в судовому засіданні 04.07.2019 та належним чином представити її інтереси до суду апеляційної інстанції не повідомлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з наведеного, оскільки доводи скарги мають виключно правовий характер і зводяться до переоцінки наявних у справі доказів, колегія суддів керується завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі, з урахуванням принципу пропорційності, ст.ст. 2, 11 ЦПК України, вважає, що скаржнику після відкриття апеляційного провадження у справі було надана процесуальна можливість викласти свої доводи з приводу законності та обґрунтованості оскарженого рішення та належним чином їх обґрунтувати, у тому числі за допомогою свого представника - ОСОБА_4 . Питання щодо дослідження нових доказів перед судом апеляційної інстанції не поставлене, - тому розгляд скарги ОСОБА_1 за її відсутності право на її доступ до суду не порушує.

Колегія суддів, відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України вислухала доповідь суддю-доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_5 , за відсутності інших учасників справи, які належним чином повідомлені про судове засідання, що не перешкоджає розгляду справи згідно положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України, перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вважає, що скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Так, оскільки рішення суду першої інстанції оскаржене лише в частині відмови у задоволенні позовних вимог, то в іншій частині воно не переглядається судом апеляційної інстанції відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України.

Підстави для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін визначені у ст. 375 ЦПК України, за якоюсуд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Вказаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

Згідно зі ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Судом першої інстанції встановлено, що Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 13.03.2009 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був розірваний.

Від вказаного шлюбу мають дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується повторним свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_1 від 28.10.2016.

Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 27.10.2016 року зменшено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1/4 до 1/5 частини до досягнення дитиною повноліття. Зменшено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 з 1/4 до 1/6 частини протягом всього часу проживання з дитиною-інвалідом та опікування ним.

Згідно з медичним висновком ВКК 84/2 від 28.07.2014, висновком ЛКК №584/1 від 24.07.2018, висновком про необхідність проведення дороговартісного обстеження №584/1 від 24.07.2018, випискою із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого №7779, довідкою ЛКК №557 від 12.10.2018, ОСОБА_3 має захворювання та з народження є інвалідом з дитинства.

Позивачем документально підтверджені наступні додаткові витрати на дитину.

З 12.05.2018 по 16.05.2018 дитина проходила курс лікування, а саме апаратне лікування №10, амблиокор №10 у ФОП ОСОБА_6 , що підтверджується випискою та довідкою від 12.05.2018 на суму 750 грн.

На підставі договору про надання медичних послуг та рахунку на оплату №5409 від 18.06.2018, наданим Медичним центром фізичної терапії та медицини болю «Інново» позивачем було сплачено суму у розмірі 15000 грн., що підтверджується квитанцією №220_5 від 09.07.2018.

В рамках договору про державне співробітництво ОДКЛ №1 дитині 06.08.2018 була проведена магнітно-резонансна томографія головного мозку в Європейському радіологічному центрі, що розташований в міській клінічній лікарні №8 м. Харкова, що підтверджується випискою із історії хвороби. На транспортування дитини було витрачено 599,92 грн.

З 29.08.2018 по 08.09.2018 дитина перебувала на амбулаторному лікуванні у Медичному центрі ТОВ «Гаряче джерело», де пройшла повний курс лікування йодо-бромною, борною, натрієво-хлоридною водою, що підтверджується листом №11 від 08.09.2018, наданим ТОВ «Гаряче джерело», фіскальними чеками , квитанцією до прибуткового касового ордеру №34 від 08.09.2018 та понесеними транспортними витратами, що підтверджується фіскальним чеком №1015 від 27.08.2018 на загальну суму 7299,92 грн.

Позивач 02.10.2018 з сином перебувала на консультації у приватного лікаря окуліста ОСОБА_7 , що підтверджується товарним чеком №1 від 02.10.2018, після діагностики зору дитині були призначені оправа та медичні лінзи та послуги майстра, що підтверджується комплектом замовлення та товарним чеком №11 від 02.10.2018, на загальну суму 2189 грн.

ОСОБА_1 06.10.2018 перебувала на консультації у лікаря остеопата в м. Києві, після огляду дитини, лікарем був наданий висновок про придбання нового ортопедичного взуття, що підтверджується чеком №Шап 00119080 від 06.10.2018 та товарним чеком б/н від 06.10.2018, також підтверджується проїзним документом серії ЄР № 667695, проїзним документом серії ЄР № 667696, проїзним документом серії ЄР № 667859, проїзним документом серії ЄР № 667860, на загальну суму 2419,52 грн.

Загальна сума витрат становить 28258,36 грн.

Частково задовольняючи позовні вимоги про стягнення аліментів, пов`язаних з лікуванням дитини на загальну суму 14129,18 грн., суд першої інстанції свої висновки мотивував обов`язком обох батьків брати участь у додаткових витратах на дитину, та можливістю відповідача сплатити зазначену суму.

Стосовно вимог про стягнення витрат на поїздку до цирку, кінотеатру, дитячих атракціонів, відвідування фізкультурно-оздоровчого комплексу, футбольного матчу, поїздки позивача з метою придбання ортопедичного взуття, поїздками на консультації, стягнення добровільного внеску, благодійних пожертв, придбання одягу та взуття тощо, то суд зробив висновок, що вказані вимоги не є додатковими витратами та не підлягають задоволенню.

Суд взяв до уваги, що представником відповідача надано довідки про те, що відповідач на даний час є безробітним та має проблеми із здоров`ям, у зв`язку з чим потребує лікування. Також із копій свідоцтв про реєстрацію шлюбу та народження відповідач має дружину ОСОБА_8 та двох неповнолітніх дітей ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 141 Сімейного Кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Таким чином, в межах доведеної суми вірним є висновок районного суду про доцільність стягнення додаткових витрат на дитину з ОСОБА_2 .

Нормами ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд першої інстанції відповідно до вимог ч. 3 ст. 263 ЦПК України доцільно врахував при ухваленні рішення правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду України від 13.09.2017 у справі N 6- 1489цс17, за якими, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Додаткові витрати на дитину можуть сплачуватися наперед, або вони покриваються після їх фактичного понесення. Конкретна форма залежить від наявних документів чеків, квитанцій, актів виконаних робіт, рекомендацій чи діагнозів тощо. При цьому стягнення грошових коштів може відбуватися разово, з певною періодичністю або постійно (до досягнення дитиною повноліття). Спосіб участі батька в додаткових витратах визначається, наприклад, таким чином. Якщо мова йде про відвідування дитячого садку, фінансування здійснюється періодично. Коли дитина захворіла, оплата її лікування зазвичай відбувається на протязі певного часу, згідно рекомендації лікаря.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком районного суду, що не всі заявлені ОСОБА_1 витрати є додатковими витратами на дитину у розумінні закону.

Дійсно, організація дозвілля, купівля одягу та взуття, витрати на паливо, сплата благодійних внесків не є додатковими витратами на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) згідно з ч. 1 ст. 185 СК України.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991, частин 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини.

Щодо компенсації половини інших витрат позивача, то колегія суддів вважає, що ОСОБА_1 в порушення процесуального обов`язку ст.ст. 12, 81 ЦПК України, не було спростовано висновок районного суду щодо неспроможності ОСОБА_2 їх сплачувати.

Суд апеляційної інстанції відхиляє доводи скарги про те, що районним судом не було встановлено розміру доходу ОСОБА_2 , оскільки відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України процесуальним обов`язком сторони є доведення підстав своїх вимог та заперечень. ОСОБА_1 не зверталась до суду першої інстанції з клопотанням про витребування відповідних доказів. Таке клопотання не було нею заявлено й до апеляційного суду.

Відповідачем суду першої інстанції було надано відомості щодо стану його здоров`я, зокрема наявність у нього периферійної судинної хвороби, тромбозу ворітної вени, варикозного розширення вен стравоходу.

Вказані відомості не були спростовані позивачем.

За таких обставин, районний суд при визначенні розміру додаткових витрат, що підлягають стягненню відповідно до ч. 2 ст. 185 СК України обґрунтовано урахував обставини, що мають істотне значення: незадовільний матеріальний стан відповідача - його безробіття та проблеми зі здоров`ям, наявність у нього на утриманні інших неповнолітніх дітей, та відмовив у задоволенні позову в іншій частині, за його недоведеності. При цьому позивач не позбавлена права повторного звернення до суду з аналогічним позовом, з наданням відповідних доказів на його підтвердження

З огляду на те, що при ухваленні рішення районним судом було додержано норм матеріального і процесуального права, доводи скарги висновків суду не спростовують, колегія суддів на підставі ст. 375 ЦПК України залишає скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 259, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 02 травня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 09 липня 2019 року.

Головуючий В.Б. Яцина.

Судді колегії П.В. Кісь.

О.М. Хорошевський.