Провадження№2/235/1211/19
Справа №235/453/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

15 липня 2019 року року Красно армійський міськрайонний суд Донецької області у складі

головуючої - судді Величко О.В.,

при секретарі Лебеденко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Покровськ цивільну справу за позовом Акціонерного Товариства Комерційний Банк « Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач Акціонерне Товариство Комерційний Банк « Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що відповідно до укладеного договору б/н від 29.09.2009 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 1000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», Тарифами Банку складає між ним та банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Внаслідок порушенням з боку відповідача умов договору з приводу погашення заборгованості за кредитним договором у останній перед банком станом на 11.12.2018 року має заборгованість у розмірі 68533,79 грн., яка складається з наступного: 1939,44 грн. - заборгованість за кредитом; 61854,65 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1000 грн. - заборгованість за пенею та комісією;, а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг : 500 грн. - штраф ( фіксована частина) 3229,70 грн. - штраф ( процентна складова). Позивач просить стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 68533,79 грн., а також понесені судові витрати у розмірі 1921 грн.

Відповідачка надала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що відповідач ОСОБА_1 не укладала договору з відповідачем по справі, оскільки, за її думкою, заява та бажання отримання кредиту не є кредитним договором. Згідно п. 2 ст. 1055 ЦК України кредитний договір з недодержанням письмової форми є нікчемним. Відповідно до п. 2 ст. 258 ЦК України спеціальна позовні давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) становить 1 рік. Згідно довідки позивача по кредитній картці цей термін минув 23.01.2016 року . Термін загальної позовної давності також минув згідно довідки позивача по кредитній картці 23.01.2018 року ( три роки від останнього платежу 23.01.2015 року). Просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог у зв`язку із закінченням строків спеціальної та загальної позовної давності, а також на підставі п. 7 ст. 11 Закону України « Про захист прав споживачів».

Представник позивача надав відповідь на відзив, в якому зазначили, що зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві позивальника, Умовах та Правилах надання банківських послуг та Тарифах. За договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки, а не закінченням строку дії договору. Оскільки строк перевипущеної картки до останнього дня 11.2016 року, а позивач звернувся до суду з позовом 15.01.2019 року, то строк позовної давності за їх думкою, не сплинув.

В судове засіданні представник позивача не з`явився, просив справу слухати у їх відсутність ( а. с. 3).

Відповідачка в судове засідання не з`явилась, просила справу слухати у її відсутність.

Суд, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору б/н від 29.09.2009 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 1000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. ( а.с.8).

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року Тарифами Банку складає між ним та банком Договір, що підтверджується підписом у заяві.

Внаслідок порушенням з боку відповідача умов договору з приводу погашення заборгованості за кредитним договором у останнього перед банком станом на 11.12.2018 року має заборгованість у розмірі 68533,79 грн., яка складається з наступного: 1939,44 грн. - заборгованість за кредитом; 61854,65 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1000 грн. - заборгованість за комісією;, а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг : 500 грн. - штраф ( фіксована частина) 3229,70 грн. - штраф ( процентна складова).( а.с. 6-7).

Згідно довідки ПАТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_1 згідно підписаного кредитного договору отримала кредитні картки № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 зі строком дії перевищеної картки до останнього дня 11.2016 року. ( а.с. 72).

Договір складався з анкети- заяви позичальника, умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою.( а. с. 8-14).

Підписання вказаного договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг.( а. с. 90-113).

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Привалами користування платіжною карткою» та «Тариф», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та банком Договір, що підтверджується підписом у заяві.

Банк нараховує відсотки за користування кредитом та овердрафту в розмірі, встановленому тарифами банку.

Відповідно до п. 5.6 Правил користування платіжною краткою» боржник доручає списувати з будь-якого рахунку відкритого в Банку, грошові кошти для здійснення платежу з ціллю повного або часткового погашення боргових зобов`язань.

Згідно п. 4.6 Умов та правил надання банківських послуг клієнт доручає банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків клієнта, відкритих в валюті кредитного ліміту, в межах суми, які підлягають сплаті банку за даним договором, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з картрахунку у рані настання строків платежів за іншими договорами клієнта в межах, встановлених цими договорами, в межах платіжного ліміту картрахунку.

Відповідно до п. 5.7 Правил користування платіжною краткою Банк має право вимагати дострокового виконання боргових та інших зобов`язань за цим договором

Згідно п. 5.2 Умов та правил надання банківських послуг у разі порушення власником або довіреною особою вимог діючого законодавства України та/або умов даного Договору та /або у разі виникнення Овердрафту Банк має право призупинити здійснення розрахунків по картці (заблокувати карту) та/або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових обов`язків в цілому або у встановленою Банком часткою у разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових обов`язків та інших обов`язків за цим Договором.

Згідно зі статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Пунктом 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін), то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до положень частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно до частини 2 статті 1050 Цивільного кодексу України України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Отже, факт укладення договору кредиту підтверджено наявною у справі копією заяви та Умов і правил надання банківських послуг та розмір заборгованості за тілом кредиту підтверджено розрахунком, доданим позивачем до позовної заяви, тому суд вважає, що позивачем доведено факт неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором.

Відповідно до ст. 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Щодо доводів відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву, про застосування строків позовної давності, то суд виходить з наступного.

За положеннями ст.ст. 256-258,261,266-267 ЦК України загальна позовна давність-строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, становить три роки, до вимог про стягнення неустойки таки строк становить один рік, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленій сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність сплила і до додаткової вимоги ( стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Отже, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватись з моменту строку погашення чергового платежа.

Відповідно до п. 5.4 Правил надання банківських послуг строк погашення за кредитом - щомісячно за попередній місяць; строк погашення кредиту в повному обсязі - не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці.

Як вбачається з наданого розрахунку, останній платіж був здійснений 23.01.2015 року, в подальшому здійснювалось спинання процентів за кредит.

Стаття 266 ЦК України встановлює, що строк позовної давності стосовно додаткових позовних вимог, які є похідними від основної вимоги, спливає одночасно зі спливом строку позовної давності щодо основної вимоги, у зв`язку з чим застосування наслідків позовної давності до основної вимоги виключає можливість стягнення процентів, пені та штрафі.

З наданої інформації ПАТ «Приватбанк» вбачається, що відповідачка отримала кредитні картки № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 зі строком дії перевищеної картки до останнього дня 11.2016 року.

Кредитна картка діє в межах визначеного нею строку. За договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності ( стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки ( стаття 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 19.03. 2014 року № 6-14цс14.

Виходячи з наведеного, зобов`язання відповідачки повернути кредитні кошти за договором б/н від 29.09.2009 року настали у грудні 2016 року.

Отже, перебіг загального строку позовної давності щодо повернення кредиту в повному обсязі почався з 01.12.2016 року та закінчиться в грудні 2019 року.

Позивач звернувся до суду 22.01.2019 року , тобто в межах строку позовної давності.

Доводи відповідачки, викладені в відзиві на позовну заяву відносно здійснення нею останнього платежу 23.01.2015 року не впливають на наслідки розгляду даного спору,приймаючи до уваги те, що дані проплати здійснені до 01.12.2016 року, тобто до початку перебігу позовної давності щодо повернення кредиту в повному обсязі.

Разом з тим, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Як було встановлено в судовому засіданні, строк дії кредитного договору закінчився 30.11.2016 року.

Звертаючись з позовом до суду. Банк просив стягнути заборгованість за кредитним договором, яка визначена станом на 11.12.2018 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. Отже, припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

При цьому, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечується ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Саме такі висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року ( справа № 14-10йс18) та від 04.07.2018 року ( справа № 14-154цс18).

Тобто у даному випадку проценти за кредитним договором підлягає стягненню до 30.11.2016 року. Згідно наданого банком під час розгляду справи розрахунку, станом на 30.11.2016 року розмір заборгованості по процентам за користування кредитом становить - 10617,46 грн.

Разом з тим, починаючи з 01.12.2016 року позивач має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідачем відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів за договором. Проте, такі вимоги до суду пред`явлені не були, а тому підстави для стягнення з відповідача на користь позивача процентів за несвоєчасне повернення кредиту з 01.12.2016 року по 11.12.2018 року , відсутні.

Подавши відзив на позовну заяву, відповідачка просить відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на цьому на сплив строків позовної давності як загальної, так і спеціальної . Також зазначає, що всі нарахування позивача, зазначені в розрахунку, є незаконними і порушують її права.

Відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн.+ 5% від суми позову.

Розмір штрафу відповідно до умов договору, становить 1177,85 грн. (( 500 грн.+ (1939,44+10617,46+1000)х5%= 500 грн. + 677,85 =1177,85).

Разом з тим, відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України № 6-3879цс/16 при обчисленні розміру стягуваної заборгованості за кредитними договорами з громадян України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14.04.2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилась антитерористична операція, суди повинні враховувати вимоги ст. 2 Закону України від 02.09.2014 року № 1669-У11 «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Вказаний закон зазначає, що забороняється нарахування пені і штрафних санкцій.

Отже, враховуючи вищезазначені норми права, заявлені позовні вимоги позивача та заперечення відповідачки щодо взагалі незаконного на її думку розрахунку і застосування строків позовної давності, суд, виходячи з принципу диспозитивності, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме про стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 1939,44 грн., заборгованості по процентам за період з 29.09.2009 року по 30.11.2016 рік у розмірі 10617,46 грн., комісії у розмірі 1000 грн.( згідно розрахунку), а всього 13556,90 грн., за виключенням штрафних санкцій. При цьому, суд відмовляє відповідачці в задоволенні заяви про застосування строків позовної давності по вищенаведеним підставам.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 379,97 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.256-258,261,266-267, 525,526, 530, 549, 550, 625, 629 ЦК України, ст.ст. 3,5,12,13,18, 258,260,265,268, 273 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Акціонерного Товариства Комерційний Банк « Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного Товариства Комерціний Банк «Приватбанк» , яке знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул.. Набережна Перемоги, 50, , в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором б/н від 29.09.2009 року -13556,90 грн ., у тому числі заборгованості за кредитом у розмірі 1939,44 грн., заборгованості по процентам у розмірі 10617,46 грн., комісії у розмірі 1000 грн.( згідно розрахунку), а також понесені судові витрати у розмірі 379,97 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення,якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги,відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: