ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5199/19 Справа № 215/5746/14-ц Суддя у 1-й інстанції - Демиденко Ю. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.

сторони справи :

скаржники - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

суб`єкт оскарження - державний виконавець Тернівського відділу державної виконавчої служби м. Кривий Ріг Головного Територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ,

боржник - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 21 січня 2019 року, постановлену суддею Демиденком Ю.Ю. у м.Кривому Розі ,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду із скаргою на постанову державного виконавця Тернівського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного Територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (далі ДВС) про закінчення виконавчого провадження від 24.02.2017 р.

В обґрунтування скарги зазначають, що на примусовому виконанні ДВС перебуває виконавчий лист №215/5746/14-ц про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. Боржника ОСОБА_3 , як власника квартири АДРЕСА_1 , рішенням суду зобов`язано: - демонтувати ворота та хвіртку на під`їзному шляху з вул.Жовторіченська на земельну ділянку загального користування площею 167,04 кв.м., виділену для проїзду та проходу до квартир АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 ;- демонтувати частину ділянки шиферного паркану на відстані 1,34 м., висотою 2,05 м., зменшивши його висоту до 2.00 м., розташованого від стіни будинку №4, та який проходить довжиною 15,5 м. по межі суміжних земельних ділянок квартир АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 .; демонтувати 16 штук бетонних блоків розмірами 0,92 м. х0,21 м.х 0,35 м., розташовані з невеликими відступами один від одного протяжністю 22,5 м. на земельній ділянці загального користування площею 167,04 кв.м., виділену для проїзду та проходу до квартир АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 .

Державним виконавцем ДВС прийнята постанова про закінчення виконавчого провадження від 24.02.2017 р., але рішення суду в дійсності не виконано. Ворота та хвіртку зняли з навісів на трубах, а три труби залишилися стояти на проході на проїзді до домоволодіння заявників. Шифер також був відкручений від паркану, однак сам паркан залишився не демонтований до потрібної висоти. Демонтаж бетонних блоків взагалі не виконаний. Постанова про закінчення виконавчого провадження скаржниками отримана не була, від підпису в акті відмовились. Просять суд скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження та встановити, що ОСОБА_3 умисно та злісно не виконує рішення суду від 13.10.2015 р.

Ухвалою Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 21 січня 2019 року скаргу задоволено частково. Визнано неправомірною постанову державного виконавця Тернівського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного Територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Д`яченко А.В. від 24.02.2017 про закінчення виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області №2/215/276/15 виданого 13.10.2015 р. про усунення для ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перешкод в користуванні земельною ділянкою. Зобов`язано державного виконавця чи відповідну уповноважену особу вказаного відділу не пізніше наступного робочого дня з дня одержання вказаної ухвали відновити виконавче провадження по виконанню виконавчого листа Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області №2/215/276/15 виданого 13.10.2015 р. про усунення для ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перешкод в користуванні земельною ділянкою.

Не погоджуючись із ухвалою суду, боржник ОСОБА_3 посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, не залучення до участі у справи свідків, які підписали акт про виконання рішення суду, призвело до невірного вирішення спірного питання, тому просить ухвалу скасувати та направити справу до суду першої інстанції для подальшого розгляду. В мотивування доводів апеляційної скарги зазначає, що скаржники дізналися про порушення свого права ще 24 лютого 2017 року, коли відмовилися підписати акт виконаних робіт, тому десятиденний строк оскарження дії державного виконавця пропущений. Вважають помилковими висновки суду, про відсутність доказів в акті державного виконавця про виконання рішення суду. На боржника не покладався обов`язок демонтувати три труби, які розташовані на проїзді. У матеріалах справи відсутні докази накладання на боржника штрафних санкцій через невиконання рішення суду.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, вислухавши боржницю ОСОБА_3 , яка підтримала свободи доводи своєї апеляційної скарги і наполягала на її задоволенні з викладених у скарзі підстав, скаржника ОСОБА_1 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, зазначивши, що рішення суду до сих пір не виконано, боржницею заблоковано проїзд на його територію дому, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог у скарзі, доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що ухвала суду - законна та обґрунтована, прийнята на підставі наданих та об`єктивно досліджених доказах та має бути залишена без змін, а апеляційна скарга без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 13.10.2015 р. усунуто для ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перешкоди в користуванні земельною ділянкою за адресою АДРЕСА_3 , зобов`язано власника квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_3 :

- демонтувати ворота та хвіртку на під`їзному шляху з вул.Жовторіченська на земельну ділянку загального користування площею 167,04 кв.м., виділену для проїзду та проходу до квартир АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 :

- демонтувати частину ділянки шиферного паркану на відстані 1,34 м., висотою 2,05 м., зменшивши його висоту до 2.00 м., розташованого від стіни будинку №4, та який проходить довжиною 15,5 м. по межі суміжних земельних ділянок квартир АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 (а.с.8-10).

Постановою державного виконавця Тернівського відділу державної виконавчої служби м. Кривий Ріг Головного Територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 24.02.2017 р. закінчено виконавче провадження по виконанню судового рішення в зв`язку з його повним виконанням (а.с.11).

Як видно з акту державного виконавця Дяченко А.В. від 24 лютого 2017 року складеному за місцем виконання судового рішення: за адресою АДРЕСА_4 у присутності боржника ОСОБА_3 , поняті, в присутності працівників патрульної поліції встановлено, що рішення суду не виконано. При проведенні виконавчий дій застосовувалась фотозйомка. Зазначено, що: чоловіком боржниці демонтовано шиферний паркан розміром 1,34м. Представниками фірми демонтажу та чоловіком боржниці демонтовано 16 шт. бетонних блоків на територію земельної ділянки боржника. Демонтовано ворота та хвіртка (а.с.30).

Постановляючи ухвалу про визнання неправомірною постанову ДВС про закінчення виконавчого провадження,суд першої інстанції дійшов висновку, що доказів повного виконання рішення суду не надано.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Спір виник з приводу наявності правових підстав для закриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 13.10.2015 р. у зв`язку із повним його виконанням.

Відповідно до пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Статтею 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до статті 1 Закону України Про виконавче провадження, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані, зокрема, на примусове виконання рішень судів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших Законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виконання судового рішення є сферою регулювання статті 6 Конвенції. Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що пункт 1 статті 6 Конвенції («Право на справедливий суд») гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо будь-яких його цивільних прав і обовязків. Таким чином, ця стаття проголошує право на доступ до суду, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань, та правомірне очікування на виконання ухваленого рішення.

Згідно з частиною 1 статті 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до пункту 18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах № 6 від 07.02.2014 року, виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що державним виконавцем не надано доказів виконання боржником ОСОБА_3 у повному обсязі рішення суду, як підставу для прийняття постанови про закінчення виконавчого провадження.

Матеріали справи не містять доказів усунення перешкоди ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в користуванні земельною ділянкою за адресою АДРЕСА_3 . Крім того, як зазначає в апеляційній скарзі боржник ОСОБА_3 , вона не усунула перешкоди у вигляді демонтажу трьох труб, до яких кріпились ворота та хвіртка на під`їзному шляху, оскільки рішенням її не зобов`язував суд, чим визнала факт не усунення стягувачам перешкод. Колегія суддів вважає, що це елементи кріплення воріт та хвіртки, є одним складовим елементом,який здійснює перешкоди стягувачам та має були демонтований за рішенням суду, тому доводи апеляційної скарги в цій частині є неприйнятними.

Оскільки факт виконання у повному обсязі рішення суду не доведений ані боржником ОСОБА_3 , ані державним виконавцем, тому оскаржувана постанова від 24 лютого 2017 року про закінчення виконавчого провадження є передчасною.

Стосовно доводів апеляційної скарги боржника про обізнаність стягувачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про складання акту державного виконавця від 24 лютого 2017 року, як підставу пропуску стягувачем строку оскарження постанови ДВС про закінчення виконавчого провадження, колегія суддів вважає неприйнятними.

Суб`єктом оскарження не надано доказів дотримання положення ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» направлення та отримання стягувачем копії оскаржуваної постанови про закінчення виконавчого провадження.

Статтею 449 ЦПК України передбачено, що скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Як видно з матеріалів справи листом від 19 жовтня 2018 року за вих.№31320 стягувачу ОСОБА_2 надіслано ДВС копію оскаржуваної постанови від 24 лютого 2017 року , тому звернення до суду зі скаргою згідно опису вкладення та штампу відправки кореспонденції 29 жовтня 2018 року проведено із дотриманням положення процесуального законодавства, тому доводи апеляційної скарги в цій частині є неприйнятними.

Вирішуючи обґрунтованість та доведеність вимог поданої скарги, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, прийняв ухвалу, яка відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду прийнята з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України,Дніпровський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 21 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складно 11 липня 2019 року.

Головуючий:

Судді: