Справа № 202/6058/18
Провадж.2/202/543/2019
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17 липня 2019 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого судді Бєльченко Л.А.,

при секретарі Розсоха І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів фінансових послуг, визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з цим позовом до відповідача, зазначаючи, що 01.06.2011 року між нею та відповідачем був укладений кредитний договір № SAMDN1891, відповідно до умов якого відповідачем їй було видано кредитну картку № НОМЕР_1 . Приблизно об 11 год. 40 хв. 24.08.2018 року вона відкрила на мобільному телефоні додаток «Приват24» та виявила, що з її кредитної картки № НОМЕР_1 здійснено операції, які вона не здійснювала та не підтверджувала, а саме було перераховано грошові кошти на картку Приватбанку, відкриту на ім`я ОСОБА_2 , об 11 год. 12 хв. на суму 19552,00 грн. та об 11 год. 21 хв. на суму 2236,00 грн. Після цього вона негайно, протягом 15 хвилин, повідомила про вказані операції Банк, зателефонувавши до Колл-центру Банку, та надала інформацію про несанкціоновані транзакції за її рахунками. Після її дзвінка Банк безпідставно не призупинив завершення грошового переказу/транзакції, у зв`язку з чим вона вважає дії Банку протиправними та такими,що порушують її права як споживача фінансових послуг. Оператор Банку лише сформувала заявку № 12672443, заблокувала кредитну картку та повідомила про те, що за вказаним фактом протягом 5-7 днів буде проведено внутрішнє розслідування. Позивач зазначила, що ОСОБА_2 вона не знає, жодного разу з ним не спілкувалася, жодних послуг у нього не замовляла, їй не відомі контактні дані останнього. Позивач зазначила, що вона відразу звернулася до Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області із заявою про вчинення злочину, за результатами якої було відкрито кримінальне провадження № 0002100 від 24.08.2019 року за ч. 1 ст. 190 КК України. Станом на час подання позову по вказаному кримінальному провадженню здійснюється досудове розслідування та у ньому її визнано потерпілою. Позивач вказала, що на її вимогу повернути безпідставно списані грошові кошти з карткового рахунку відповідач відмовився. Натомість, відповідач продовжує нараховувати відсотки, пеню та штрафні санкції по вказаному картковому рахунку на безпідставно списану суму грошових коштів у розмірі 21788,00 грн., якою вона не користувалася. Вона особисто не використовувала електронний платіжний засіб, своїми діями чи бездіяльністю не сприяла втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, одразу повідомила правоохоронні органи про вчинений злочин та одразу повідомила відповідача, а тому є всі передбачені законом підстави для висновку, що вона не несе відповідальності за вищезазначені платіжні операції, здійснені невідомою особою 24.08.2018 року. Позивач зазначила, що відповідачем було порушено законодавства про захист прав споживачів, положення договору про надання фінансових послуг, приписи Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, що свідчить про порушення її прав як споживача фінансових послуг.

У зв`язку з викладеним, позивач просила суд визнати неправомірними дії відповідача щодо проведення транзакцій з переказу 24.08.2018 року з кредитної картки № НОМЕР_1 , виданої на її ім`я АТ КБ «ПриватБанк» грошових коштів на загальну суму 21788,00 грн.; визнати нечинними транзакції щодо переказу грошових коштів 24.08.2018 року у розмірі 19552,00 грн. та 2236,00 грн. з кредитної картки № НОМЕР_1 , виданої на її ім`я на підставі угоди № SAMDN1891 від 01.06.2011 року; анулювати комісію відповідача за проведення вказаних транзакцій з її картки; зобов`язати відповідача повернути їй грошові кошти у розмірі 21788,00 грн. шляхом їх відновлення на її картковому рахунку; зобов`язати відповідача скасувати відсотки, пеню (штрафні санкції), нараховані АТ КБ «ПриватБанк» за опротестованими нею транзакціями від 24.08.2018 року на загальну суму 21788,00 грн.

В судовому засіданні позивач та її представник ОСОБА_3 підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити.

Представник відповідача Чумак С.О. в судовому засіданні заперечував проти позову, зазначивши, що відповідно до п.п. 1.6, 1.7 постанови НБУ № 22 від 21.1.2004 року Банк здійснює розрахунково-касове обслуговування своїх клієнтів на підставі відповідних договорів і своїх внутрішніх правил здійснення безготівкових розрахунків. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором та законом, обмеження його права розпоряджатися коштами на власний розсуд. Кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученням власників цих рахунків або на підставі розрахункових документів стягувачів. Відповідно до п. 1.19 цієї постанови Банк не несе відповідальності за достовірність змісту платіжного доручення. Платники та отримувачі коштів здійснюють контроль за своєчасним проведенням розрахунків та розглядають претензії, що виникли, без участі банку. Відповідно до п. 2.35 цієї постанови кошти, що помилково зараховані на рахунок неналежного отримувача, мають повертатися ним у строки, установлені законодавством України, за порушення яких неналежний отримувач несе відповідальність згідно із законодавством України. Банк, що обслуговує неналежного отримувача, не несе відповідальності за своєчасність подання ним розрахункового документа на повернення помилково зарахованих на його рахунок коштів. Тобто, відповідальність за незаконне отримання грошових коштів несе отримувач, а не особа, яка їх обслуговує. Крім того, представник відповідача зазначив, що відповідно до умов та правил надання банківських послуг, що є складовою частиною кредитного договору між сторонами, клієнт несе відповідальність у повному обсязі за всі операції, які супроводжуються авторизацією, до моменту письмової заяви клієнта про блокування картки (рахунку) на рух коштів, номера мобільного телефону на надання банківських послуг. Операції 24.08.2018 року про переказ грошових коштів були здійснені в системі дистанційного обслуговування клієнтів Приват24, вхід в систему був здійснений під авторизацією позивача за допомогою використання її фінансового номеру телефону та іншої особистої інформації. У зв`язку з викладеним, представник відповідача вважає позов безпідставним та необґрунтованим, тому просив суд відмовити позивачеві у задоволенні позову.

Суд, вислухавши учасників судового процесу, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01.06.2011 року між сторонами був укладений кредитний договір № SAMDN1891, відповідно до умов якого відповідачем позивачеві було видано кредитну картку № НОМЕР_1 з кредитним лімітом у розмірі 22000,0 грн. (а.с. 190-191).

24.08.2018 року з кредитної картки позивача № НОМЕР_1 було здійснено дві несанкціоновані позивачем транзакції про перерахування грошових коштів на картку ОСОБА_2 , відкриту у АТ КБ «ПриватБанк», об 11 год. 12 хв. на суму 19552,00 грн. та об 11 год. 21 хв. на суму 2236,00 грн. (а.с. 64-66).

Відповідно до наданої позивачем деталізації по локальним і роумінговим дзвінкам ПрАТ «Київстар» по номеру позивача, остання 24.08.2018 року о 11 год. 44 хв., тобто відразу після того, як дізналася про несанкціонований переказ грошових коштів, зателефонувала до Колл-Центру АТ КБ «ПриватБанк» для блокування картки та зупинення транзакції з переказу грошових коштів (а.с. 180-181). Однак, Банком транзакції з перерахування грошових коштів на рахунок ОСОБА_2 припинені не були, а лише було заблоковано картку позивача.

Судом встановлено, що позивач в той же день звернулася до Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області із заявою про вчинення злочину, за результатами якої було відкрито кримінальне провадження № 0002100 від 24.08.2019 року за ч. 1 ст. 190 КК України. На даний час по кримінальному провадженню позивача визнано потерпілою та здійснюється досудове розслідування (а.с. 70-72).

Відповідно до ч.1 ст.1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно з ч.1 ст. 1068 ЦК України банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

Відповідно до ч.1 ст.1069 ЦК України якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу.

Відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності врегульовані Законом України «Про захист прав споживачів», який встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Відповідно до п.17 ст.1 цього Закону, послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб та згідно ст.ст.4, 22 вищевказаного Закону, споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на належну якість обслуговування, звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав.

Крім того, як зазначено у п.7.2. Правил користування платіжними картками при видачі карти банк за замовчуванням блокує можливість використання карти в мережі Інтернет, а також при здійсненні ризикових операцій у країні і за кордоном та згідно п.7.3. у випадку, якщо клієнт бажає отримати можливість оплати товарів/послуг по Інтернету, йому необхідно або подати заяву на розблокування карткового рахунку або оформити до свого карткового рахунку додаткову Інтернет карту та у випадку виявлення факту несанкціонованого доступу до карткового рахунку через Інтернет клієнт має подати до Банку заяву по даному питанню.

У випадку виявлення факту несанкціонованого доступу до карткового рахунку через Інтернет клієнт має подати до Банку заяву по даному питанню. Банк в свою чергу представляє інтереси клієнта в Міжнародній Системі по питанню повернення несанкціоновано списаної суми (п. 7.7 Правил).

Відповідно до п.1.1.2.1.13. Умов та правил надання банківських послуг, Клієнт зобов`язаний інформувати банк, а також правоохоронні органи про факти втрати карти, стікеру, ПІНу, сім-карти мобільного телефону, отримання повідомлення про їх незаконне використання. У випадку заперечення Держателем картки операцій, здійснених з використанням карток, ОСОБА_4 або інформації, нанесеної на картці, Держатель картки зобов`язаний протягом тридцяти днів з моменту утримання грошових коштів з рахунку звернутися в Банк і заявити про операції що оспорюються і про причини заперечування, подати письмову заяву (у разі якщо вирішення питання передбачає дану необхідність) (п.1.1.2.1.13.1. Умов та правил).

Згідно п.1.1.2.1.21. Умов та правил, клієнт зобов`язаний негайно повідомляти Банк шляхом дзвінка до Колцентру (протягом 15 хвилин) інформацію, що стала відома Клієнту про втрату/викрадення карти, ОСОБА_4 , сім-карти мобільного телефону, несанкціоновані транзакції по його рахунках (а також по рахунках 3-іх осіб).

Відповідно до п.1.1.3.1.2. Умов та правил Банк зобов`язаний обслуговувати картрахунки в порядку та на умовах передбачених цим Договором, правилами Міжнародних платіжних систем, за якими обслуговуються картки, чинним законодавством.

Пунктом 1.1.3.1.7. Умов та правил передбачено, що Банк зобов`язаний в разі виникнення Овердрафта або одержання усного або письмового повідомлення власника або Довіреної особи, переданого у порядку, передбаченому Правилами, про втрату/крадіжку Картки або про можливість несанкціонованого використання Картки третіми особами забезпечити призупинення розрахунків з використанням Картки.

Згідно з п.1.1.3.2.14. Банк має право зупинити проведення фінансової операції або призупинити видаткові операції за рахунком на термін, встановлений законодавством у разі, якщо така операція (операції) містить ознаки операцій, які підлягають фінансовому моніторингу відповідно до законодавства про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансування тероризму, а також в разі опротестування переказу держателем, емітентом або платіжною організацією платіжної системи та зобов`язаний зупинити проведення фінансової операції, якщо її учасником або вигодоодержувачем за нею є особа, яку включено до переліку осіб, пов`язаних із здійсненням терористичної діяльності або в щодо яких застосовано міжнародні санкції. У разі такого зупинення видаткових фінансових операцій прибуткові операції не припиняються. Зупинення фінансових операцій здійснюється на строки і в порядку, передбаченому чинним законодавством.

Пунктом 2.1.1.10.10, п. 2.1.1.10.11. Умов та правил передбачено, що клієнт дає свою згоду на те, що за замовчуванням при видачі картки банк блокує можливість використання карти в мережі Інтернет, а також при здійсненні ризикових операцій у країні та за кордоном.

Клієнт може отримати можливість здійснення операцій електронної комерції та мото - операцій, як в рахунок використання власних коштів, так і в рахунок використання кредитних коштів, розміщених на кредитній картці. При подачі клієнтом заявки в системі Приват-24 на розблокування карткового рахунку банк приймає рішення про зміну режиму використання картки.

Відповідно до п. 2.1.1.11.6. Умов та правил, суми коштів по операціях, які оскаржуються держателем, повертаються на Картрахунок до повного врегулювання питання з протилежною стороною - банком який представив операцію.

Загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлення відповідальності суб`єктів переказу, а також визначення загального порядок здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами встановлено Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».

Згідно ст. 40-1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», еквайр та емітент повинні проводити моніторинг з метою ідентифікації помилкових та неналежних переказів, суб`єктів помилкових та неналежних переказів та вжиття заходів із запобіганням або припинення зазначених переказів. Моніторинг має проводитися постійно за параметрами, встановленими правилами відповідної платіжної системи.

Відповідно до ст.37-1 вищевказаного Закону, для встановлення правомірності переказу еквайр, за результатами моніторингу або в разі опротестування переказу держателем, емітентом або платіжною організацією платіжної системи, має право призупинити завершення переказу на час, передбачений правилами відповідної платіжної системи, але не більше ніж на дев`яносто календарних днів.

Згідно п.8 Розділу 6 Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затверджених Постановою правління НБУ №705 від 05.12.2014 р. визначено, що емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльність сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації , яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Під час розгляду справи судом не знайшло свого підтвердження те, що позивач своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. З наданої позивачем роздруківки деталізації по локальним і роумінговим дзвінкам за 24.08.2018 року вбачається, що на телефон позивача жодного СМС-повідомлення з кодом підтвердження для здійснення транзакцій з переказу грошових коштів не надходило (а.с. 180-181).

Крім того, позивач зверталася до Банку та правоохоронних органів, що підтверджується копією витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, копією повідомлення Соборного ВП ДВП ГУ НП в Дніпропетровській області про початок досудового розслідування № 0002100; по даному факту проводиться досудове розслідування (попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення - ч.1 ст.190 КК України та позивач у вказаному провадженні перебуває в процесуальному статусі потерпілого), і дана обставина відповідачем не була спростована.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст.1051 ЦК України, позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

За правилом ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Статтею 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

З огляду на зазначене, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню та вважає необхідним визнати неправомірними дії АТ КБ «ПриватБанк» щодо проведення транзакцій з переказу 24.08.2018 року з кредитної картки № НОМЕР_1 , виданої на ім`я позивача АТ КБ «ПриватБанк» грошових коштів на загальну суму 21788,00 грн.; визнати нечинними транзакції щодо переказу грошових коштів 24.08.2018 року у розмірі 19552,00 грн. та 2236,00 грн. з кредитної картки № НОМЕР_1 , виданої на ім`я позивача, на підставі угоди № SAMDN1891 від 01.06.2011 року; зобов`язати відповідача скасувати комісію за проведення вказаних транзакцій; зобов`язати відповідача повернути позивачеві грошові кошти у розмірі 21788,00 грн. шляхом їх відновлення на картковому рахунку; зобов`язати відповідача скасувати відсотки, пеню (штрафні санкції), нараховані АТ КБ «ПриватБанк» за опротестованими позивачем транзакціями від 24.08.2018 року на загальну суму 21788,00 грн.

Суд критично ставиться до заперечень представника відповідача проти позову, оскільки вони суперечать фактичним обставинами справи і спростовуються наданими позивачем і дослідженими в судовому засіданні доказами.

Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1409,60 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 10, 13,81, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати неправомірними дії Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д, ) щодо проведення транзакцій з переказу 24.08.2018 року з кредитної картки № НОМЕР_1 , виданої на ім`я ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) АТ КБ «ПриватБанк» грошових коштів на загальну суму 21788,00 грн.

Визнати нечинними транзакції щодо переказу грошових коштів 24.08.2018 року у розмірі 19552,00 грн. та 2236,00 грн. з кредитної картки № НОМЕР_1 , виданої на ім`я ОСОБА_1 , на підставі угоди № SAMDN1891 від 01.06.2011 року.

Зобов`язати Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» скасувати комісію за проведення транзакцій з переказу 24.08.2018 року з кредитної картки № НОМЕР_1 , виданої на ім`я ОСОБА_1 , грошових коштів на загальну суму 21788,00 грн.

Зобов`язати Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» повернути ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 21788,00 грн. шляхом їх відновлення на картковому рахунку (угода/рахунок № SAMDN1891 від 01.06.2011 року).

Зобов`язати Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» скасувати відсотки, пеню (штрафні санкції), нараховані АТ КБ «ПриватБанк» за опротестованими ОСОБА_1 транзакціями від 24.08.2018 року на загальну суму 21788,00 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» в дохід держави судовий збір у розмірі 1409,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення через суд першої інстанції.

Суддя Бєльченко Л.А.