Справа № 645/6843/15-ц
Провадження № 4-с/645/19/19
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

11 липня 2019 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Мартинової О.М.,

секретар судових засідань Ляхова І.Ю.,

за участю: представника боржника Макаренко М.І.,

стягувача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Міністерства юстиції України Гапонової Ірини Євгенівни по ревізії рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 18.12.2017 року по справі №645/6843/15-ц; бездіяльність державного виконавця, начальника Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Міністерства юстиції України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою, якою просить визнати дії державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Міністерства юстиції України Гапонової Ірини Євгенівни по ревізії рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18 грудня 2017 року по справі № 645/6843/15-ц, зазначеного у виконавчому документі Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21 лютого 2019 року та винесення процесуальних документів, постанов виконавчого провадження № 58560311, якими спотворено вирішене Фрунзенським районним судом м. Харкова від 18 грудня 2017 року по справі № 645/6843/15-ц, зазначене у виданому на його виконання виконавчому документі від 21 лютого 2019 року, із подальшим здійсненням виконавчих дій не у визначений Конституцією України для державних службовців та спеціальними законами для державних виконавців спосіб і порядок і закінченням виконавчого провадження без його виконання неправомірними, незаконними; визнати факт бездіяльності державного виконавця, начальника Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Міністерства юстиції України щодо відсутності його контролю за діями і рішеннями державного виконавця Гапонової І.Є. при здійсненні виконавчого провадження № 58560311 за виконавчим листом від 21 лютого 2019 року при виконанні у примусовому порядку рішення Фрунзенського районного суду міста Харкова від 18 грудня 2017 року по справі 645/6843/15-ц щодо стягнення визначеної цим рішенням суми без будь-яких відрахувань з неї за рахунок ОСОБА_1 , а саме - щодо стягнення частини визначеної судовим рішенням суми у розмірі 93121 грн. 01 коп. та щодо відсутності належного реагування з його боку на факти спотворення державним виконавцем Гапоновою І.Є. у винесених нею процесуальних документах зазначеної у виконавчому документі від 21 лютого 2019 року резолютивної частини судового рішення по справі 645/6843/15-ц із подальшим здійсненням на їх підставі виконавчих дій не у визначений Законом України «Про виконавче провадження» спосіб, порядок і невиконанням судового рішення, бездіяльність державного виконавця, начальника Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Міністерства юстиції України - неправомірною, незаконною; визнати постанови, винесені державним виконавцем Гапоновою І.Є., такими, що не відповідають зазначеній у виконавчому документі від 21 лютого 2019 року, виданому Фрунзенським районним судом міста Харкова по справі 645/6843/15-ц, резолютивній частині судового рішення від 18 грудня 2017 року по цій справі; зобов`язати державного виконавця, який здійснюватиме виконавче провадження № 58560311 у встановленому законом порядку, усунути допущені порушення і поновити порушене право заявника: привести постанови виконавчого провадження № 58560311 про його відкриття та інші у відповідність виконавчому документу від 21 лютого 2019 року, виданому Фрунзенським районним судом міста Харкова на виконання рішення цього суду від 18 грудня 2017 року по справі 645/6843/15-ц щодо стягнення визначеної ним суми, внести до постанов виконавчого провадження № 58560311 зазначене у виконавчому документі суду від 21 лютого 2019 року, виданому на виконання рішення від 18 грудня 2017 року по справі 645/6843/15-ц, у повному обсязі; визнати постанову про закінчення виконавчого провадження № 58560311 від 21 березня 2019 року неправомірною, незаконною, і зобов`язати начальника Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Міністерства юстиції України усунути порушення і поновити порушене право заявника - скасувати її; визнати постанову виконавчого провадження № 58560311 про зняття арешту з коштів від 21 березня 2019 року неправомірною, незаконною, і зобов`язати начальника Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Міністерства юстиції України усунути порушення і поновити порушене право заявника - скасувати її; зобов`язати державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Міністерства юстиції України, який здійснюватиме виконавче провадження № 58560311, поновити порушене право заявника: відновити виконавче провадження № 58560311 по виконанню рішення Фрунзенського районного суду міста Харкова від 18 грудня 2017 року по справі № 645/6843/15-ц за виконавчим листом від 21 лютого 2019 року про стягнення з ПрАТ «ВНЗ «МАУП» на користь ОСОБА_1 визначеної цим рішенням суми - стягнути недостягнуту за цим рішенням суму розміром 93121 грн. 01 коп. у примусовому порядку; зобов`язати начальника Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Міністерства юстиції України не пізніше ніж у місячний строк з дня одержання ухвали за цією скаргою та повідомити Фрунзенський районний суд міста Харкова про її виконання; зобов`язати державного виконавця, начальника Голосіївського РВ ДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві, після відновлення виконавчого провадження № 58560311 забезпечити направлення до Фрунзенського районного суду та заявнику: постанов виконавчого провадження № 58560311, приведених у відповідність виконавчому документу суду від 21 лютого 2019 року, постанови про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження № 58560311, постанови про скасування постанови про зняття арешту з коштів, винесеної у виконавчому провадженні № 58560311, постанови про відновлення виконавчого провадження № 58560311, для створення Фрунзенському районному суду міста Харкова у тому числі підстави для пред`явлення повернутого йому виконавчого листа по справі № 645/6843/15-ц від 21 лютого 2019 року до виконання Голосіївському РВ ДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві.

В обґрунтування скарги ОСОБА_1 зазначає, що 23 лютого 2019 року нею на ім`я начальника Голосіївського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Міністерства юстиції України направлено заяву 1 від 23 лютого 2019 року про примусове виконання рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18 грудня 2017 року по справі № 645/6843/15-ц та відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом від 21 лютого 2019 року. Вважає, що зміст резолютивної частини рішення по справі № 645/6843/15-ц державним виконавцем Гапоновою І.Є. спотворено, а саме: витлумачено на власний розсуд і у постанові про відкриття виконавчого провадження № 58560311 та інших постановах цього виконавчого провадження викладено в інший ніж судова редакція цієї частини із ревізією у такій спосіб цього рішення суду. В заяві 1 від 23 лютого 2019 року стягувач повідомила державного виконавця про те, що рішення від 18 грудня 2017 року, яке набрало законної сили, у добровільному порядку боржником ПрАТ «ВНЗ «МАУП» у повному обсязі не виконане (виконане частково сплатою суми 384422,63 грн.), а також, що з останнього залишилось стягнути 93121,01 грн. Крім того, в заяві 1 від 23 лютого 2019 року було наголошено на тому, що зазначена у судовому рішенні сума у розмірі 477543,64 грн., відповідно до змісту зазначеного рішення, має бути стягнута «без будь-яких відрахувань з неї за рахунок ОСОБА_1 », у зв`язку з невиконанням рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23 квітня 2010 року по справі № 2-79/10 про поновлення на роботі. Разом тим, в зазначеній вищі заяві стягувачем додатково звернуто увагу виконавчої служби на роз`яснення у листі Міністерства юстиції України № 20-35-60 від 18.04.2006 року, що утримання податків із суми стягнутої заробітної плати працівника, яку останній отримує при примусовому виконанні рішення суду, Законом України «Про виконавче провадження» не передбачено. Вважає, що державний виконавець Гапонова І.Є. та начальник Голосіївського РВ ДВС м. Київа ГТУЮ у м. Києві Міністерства юстиції України розуміли, що мало бути стягнуто на користь стягувача саме визначена судовим рішенням сума, а не будь-яка інша. Зазначає, що 7 березня 2019 року державним виконавцем Гапоновою І.Є., на підставі виконавчого листа від 21 лютого 2019 року ВП № 58560311, було розпочато виконання рішення по справі № 645/6843/15-ц у вказаній частині у примусовому порядку та винесено постанови про відкриття ВП № 58560311 від 7 березня 2019 року, про арешт коштів від 7 березня 2019 року, про арешт майна від 12 березня 2019 року, проте із спотворенням у постановах резолютивної частини рішення по справі, виклавши в іншій ніж у судовому рішенні, виконавчому документі редакції, а саме: із виключенням, зазначеної в виконавчому документів, частини «без будь-яких відрахувань з неї за рахунок ОСОБА_1 , у зв`язку з невиконанням рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23 квітня 2010 року по справі № 2-79/10 про поновлення на роботі». Вказує на те, що державним виконавцем, не стягнувши з боржника ніяких коштів, закінчено виконавче провадження № 58560311 про що винесено постанову від 21 березня 2019 року, а також постановою від 21 березня 2019 року знято арешт з коштів. Результатом вказаних вище неправомірних, незаконних дій державного виконавця Гапонової І.Є. та неправомірної, незаконної бездіяльності начальника Голосіївського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ в м. Києві стало нездійснення на завершальній стадії судового провадження по справі № 645/6843/15-ц невиконання рішення по справі у вказаній виконавчим документом частині, а саме: не стягнуто на користь ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 93 121 грн. 01 коп. Крім того, вважає, постанову про відкриття виконавчого провадження від 7 березня 2019 року, такою, що не відповідає виконавчому документу та підлягає приведенню державним виконавцем у відповідність виконавчому документу, постанови про закінчення виконавчого провадження від 21 березня 2019 року, про зняття арешту з коштів від 21 березня 2019 року неправомірними, незаконними, такими, що підлягають скасуванню, виконавчі дії не проведеними, рішення по справі невиконаним, дії державного виконавця Гапонової І.Є. по закінченню ВП № 58560311 без його виконання неправомірними, умисними, бездіяльність начальника Голосіївського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Міністерства юстиції України при здійсненні контролю за виконанням рішення неправомірною, незаконною.

Присутня у судовому засіданні стягувач ОСОБА_1 підтримала викладені в скарзі вимоги та просила їх задовольнити.

Державний виконавець Гапонова І.Є. в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Начальник Голосіївського районного відділу ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Міністерства юстиції України в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Представник боржника Макаренко М.І., яка діє на підставі договору № 15/04/01 про надання правової допомоги від 15 квітня 2019 року, під час судового засідання, заперечувала проти скарги та просила відмовити у її задоволенні, посилалася на те, що на виконання вимог діючого законодавства, боржником 22 листопада 2018 року виплачено стягувачу ОСОБА_1 суму у розмірі 384 422,63 грн., враховуючи відрахування податку на доходи фізичних осіб та військового збору, як податковим агентом, 19 лютого 2019 року боржником сплачено податок на доходи фізичних осіб 85 957,86 грн., військовий збір 7163,25 грн. та 21 лютого 2019 року боржником сплачено ЄСВ щодо виплачених стягувачу коштів за рішенням суду у розмірі 105 059,60 грн. Зазначала, що підприємство боржник, яке виконує судове рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу, має виконати усі функції податкового агента із застосуванням положень Податкового кодексу України, в іншому разі боржник мав би нести відповідальність за недотримання вимог щодо відрахування відповідних податків. Вважає, що рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18 грудня 2017 року боржник виконав у добровільному порядку та у повному обсязі, ще задовго до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали виконавчого провадження та надані докази, суд вважає скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

За змістом ст. 1 Закону «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 17 Закону України "Про виконавче провадження, визначено, що примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, в тому числі й виконавчих листів, що видаються судами.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, установлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно з частинами першою та другою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Судом встановлено, що рішенням Фрунзенського районного суду від 18 грудня 2017 року, в незміненій під час апеляційного перегляду частині, стягнуто з ПрАТ «ВНЗ «МАУП» на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час її вимушеного прогулу з 24 квітня 2010 року по день ухвалення рішення суду відповідно до розрахунку на 15 грудня 2017 року у розмірі 477 543 грн. 64 коп. без будь-яких відрахувань з неї за рахунок ОСОБА_1 , у зв`язку з невиконанням рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23 квітня 2010 року по справі 2-79/10 про поновлення на роботі; при цьому місячні суми заробітних плат ОСОБА_1 за 93-місячний період її вимушеного прогулу з 24 квітня 2010 року по 15 грудня 2017 року, які при їх перерахуванні/сплаті ПрАТ «ВНЗ «МАУП» ОСОБА_1 мають бути помісячно відображені у первинних бухгалтерських та інших документах структурного підрозділу, роботодавця, страхувальника і податкового агента ОСОБА_2 Львівни - Харківського інституту ПрАТ «ВНЗ «МАУП», дорівнюють: за період з 24 квітня 2010 року по 30 квітня 2010 року у розмірі 1 244,90 грн.; за період з 01 травня 2010 року по 31 травня 2010 року у розмірі 4 232,66 грн.; за період з 01 червня 2010 року по 30 червня 2010 року у розмірі 5 228,58 грн.; за період з 01 липня 2010 року по 31 липня 2010 року у розмірі 5 477,56 грн.; за період з 01 серпня 2010 року по 31 серпня 2010 року у розмірі 5 228,58 грн.; за період з 01 вересня 2010 року по 30 вересня 2010 року у розмірі 5 477,56 грн.; за період з 01 жовтня 2010 року по 31 жовтня 2010 року у розмірі 5 228,58 грн.; за період з 01 листопада 2010 року по 30 листопада 2010 року у розмірі 5 477,56 грн.; за період з 01 грудня 2010 року по 31 грудня 2010 року у розмірі 5 726,54 грн.; за кожний із 83-х місяців періоду з 01 січня 2011 року по 30 листопада 2017 року у розмірі 5 198,58 грн.; за період з 01 грудня 2017 року по 15 грудня 2017 року у розмірі 2 738,78 грн.; визначену суму стягнуто одномоментно або частинами, перераховуючи при неодномоментному її перерахуванні стягнуті з ПрАТ «ВНЗ «МАУП» частини визначеної рішенням суду суми на банківський рахунок ОСОБА_1 не рідше одного разу на місяць; стягнуто з ПрАТ «ВНЗ «МАУП» на користь ОСОБА_1 суму моральної шкоди у розмірі 100 000 грн; стягнуто з ПрАТ «ВНЗ «МАУП» на користь держави судовий збір у розмірі 6090,00 грн. щодо вимог майнового характеру та 487,20 грн. щодо вимог немайнового характеру.

Постановою Апеляційного суду Харківської області від 18 червня 2018 року рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18 грудня 2017 року в частині стягнення на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди, а також в частині відмови у задоволенні іншої частини позовних вимог та в частині стягнення на користь держави судового збору залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 24 вересня 2018 року рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18 грудня 2017 року в незміненій під час апеляційного перегляду частині та постанову Апеляційного суду Харківської області від 18 червня 2018 року залишено без змін.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 10 грудня 2018 року у роз`ясненні постанови Апеляційного суду Харківської області від 18 червня 2018 року за заявою приватного акціонерного товариства «Вищий навчальний заклад «Міжрегіональна Академія управління персоналом» по справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Вищий навчальний заклад «Міжрегіональна Академія управління персоналом» - відмовлено. Як вбачається зі змісту зазначеної вище ухвали, колегією суддів Апеляційного суду Харківської області зазначено, що постановою Апеляційного суду Харківської області від 18 червня 2018 року залишено без змін рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18 грудня 2018 року в частині стягнення з відповідача середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу Збарської ОСОБА_3 з 24 квітня 2010 року по день ухвалення рішення суду відповідно до розрахунку на 15 грудня 2017 року у розмірі 477 543 грн. 64 коп. без будь-яких відрахувань з неї за рахунок ОСОБА_1 . Тобто рішення про стягнення з відповідача середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу ОСОБА_1 Апеляційним судом Харківської області не ухвалювалось. Отже, підстави для задоволення заяви про роз`яснення постанови Апеляційного суду Харківської області від 18 червня 2018 року відсутні. Разом з тим, колегією суддів Апеляційного суду Харківської області роз`яснено ПрАТ «ВНЗ «МАУП» можливість звернутися до Фрунзенського районного суду м. Харкова із заявою про роз`яснення рішення від 18 грудня 2017 року.

На підставі рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18 грудня 2017 року видано виконавчий лист № 645/6843/15-ц, який направлено стягувачем Збарською ОСОБА_3 , разом з заявою 1 про примусове виконання судового рішення та відкриття виконавчого провадження, до Голосіївського районного відділу ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Міністерства юстиції України та отримано останнім 28 лютого 2019 року.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа.

В судове засідання від державного виконавця надійшли копії виконавчого провадження №58560311, які долучені до матеріалів справи.

Постановою від 7 березня 2019 року державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Гапонової Ірини Євгенівни, відкрито виконавче провадження № 58560311 з виконання виконавчого листа № 645/6843/15-ц виданого Фрунзенським районним судом м. Харкова 21.02.2019 р. про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Вищий навчальний заклад «Міжрегіональна академія управління персоналом» на користь ОСОБА_1 заробітної плати на час її вимушеного прогулу з 24.04.2010 по день ухвалення рішення суду відповідно до розрахунку на 15.12.2017 року у розмірі 477 543,64 грн.

Відповідно до вимог чинного законодавства на адресу боржника та стягувача 07.03.2019 р. державним виконавцем направлено відповідну постанову.

Постановою державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Гапонової І.Є. від 7 березня 2019 року, при примусовому виконанні виконавчого листа № 645/6843/15-ц виданого Фрунзенським районним судом м. Харкова 21.02.2019 р. про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Вищий навчальний заклад «Міжрегіональна академія управління персоналом» на користь ОСОБА_1 заробітної плати на час її вимушеного прогулу з 24.04.2010 по день ухвалення рішення суду відповідно до розрахунку на 15.12.2017 року у розмірі 477 543,64 грн., накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунку боржника, про що також було направлено відповідне повідомлення на адресу боржника та стягувача.

12 березня 2019 року постановою державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Гапонової І.Є., при примусовому виконанні виконавчого листа № 645/6843/15-ц виданого Фрунзенським районним судом м. Харкова 21.02.2019 р. про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Вищий навчальний заклад «Міжрегіональна академія управління персоналом» на користь ОСОБА_1 заробітної плати на час її вимушеного прогулу з 24.04.2010 по день ухвалення рішення суду відповідно до розрахунку на 15.12.2017 року у розмірі 477 543,64 грн., накладено арешт на все майно, що належить боржнику.

Постановою державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Гапонової І.Є. від 21 березня 2019 року, при примусовому виконанні виконавчого листа № 645/6843/15-ц виданого Фрунзенським районним судом м. Харкова 21.02.2019 р. про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Вищий навчальний заклад «Міжрегіональна академія управління персоналом» на користь ОСОБА_1 заробітну плату на час її вимушеного прогулу з 24.04.2010 по день ухвалення рішення суду відповідно до розрахунку на 15.12.2017 року у розмірі 477 543,64 грн., у зв`язку з сплатою боргу боржником у повному обсязі знято арешт з рахунків, що належать боржнику.

Разом з тим, постановою від 21 березня 2019 року державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Гапонової І.Є., при примусовому виконанні виконавчого листа № 645/6843/15-ц виданого Фрунзенським районним судом м. Харкова 21.02.2019 р. про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Вищий навчальний заклад «Міжрегіональна академія управління персоналом» на користь ОСОБА_1 заробітну плату на час її вимушеного прогулу з 24.04.2010 по день ухвалення рішення суду відповідно до розрахунку на 15.12.2017 року у розмірі 477 543,64 грн., у зв`язку зі сплатою боргу боржником, на момент надходження виконавчих документів на виконання, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 645/6843/15-ц виданого Фрунзенським районним судом м. Харкова 21.02.2019 р. закінчено.

Зі змісту платіжних доручень убачається, що 20 листопада 2018 року боржником було сплачено стягувачу заборгованість за рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18 грудня 2017 року у розмірі 384 422, 63 грн.(платіжне доручення № 277 від 20.11.2018 р.), 21 січня 2019 року боржником сплачено ЄСВ 22% за січень 2019 р., нарахований на заробітну плату з 24.04.2010 р. по 15.12.2017 р. ОСОБА_1 згідно рішення суду, у розмірі 105 059,60 грн. (платіжне доручення № 18 від 21.01.2019 р.), 19 лютого 2019 року боржником сплачено ПДФО із заробітної плати ОСОБА_1 згідно рішення суду за 2010-2017 р.р., утриманих на перерахованих до бюджету повністю, у розмірі 85 957,86 грн. (платіжне доручення № 44 від 19.02.2019 р.), 19 лютого 2019 року боржником сплачено військовий збір 1,5% із заробітної плати ОСОБА_1 за рішенням суду за 2010-2017 р.р., перераховано повністю, у розмірі 7 163,25 грн.(платіжне доручення № 47 від 19.02.2019 р.).

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 частини другої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Порядок виконання рішень судів визначено в Законі України «Про виконавче провадження» та в Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень в Україні покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим законом випадках на приватних виконавців.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів, що видаються судами у передбачених законом випадках, на підставі судових рішень.

Згідно з п. 9 ч. 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Пунктом 2 частини 4 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника.

Так, рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18 грудня 2017 року стягнуто з боржника на користь стягувача середню заробітну плату за час вимушеного прогулу у розмірі 477 543 грн. 64 коп. без будь-яких відрахувань з неї за рахунок ОСОБА_1 , а сплачено боржником на користь стягувача заборгованість у розмірі 384 422, 63 грн., що свідчить про невиконання рішення суду у повному обсязі.

За таких обставин суд приходить до висновку про те, що оскаржувані постанови посадової особи органу державної виконавчої служби про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі судового рішення згідно з виконавчим документом та про зняття арешту з коштів на підставі статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» прийняти з порушенням вимог закону та є неправомірними.

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Статтею 41 Закону України «Про виконавче провадження», передбачено, що у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення. У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов`язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред`явити його до виконання.

Абзацом 2 ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги стягувача в частині визнання дій державного виконавця у зв`язку з винесенням постанов про закінчення виконавчого провадження та про зняття арешту з коштів від 21.03.2019 року неправомірними, визнання постанови про закінчення виконавчого провадження винесену державним виконавцем неправомірною та зобов`язання начальника Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Міністерства юстиції України скасувати її, визнання постанови про зняття арешту з коштів від 21 березня 2019 року неправомірною та зобов`язання начальника Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Міністерства юстиції України скасувати її, зобов`язання державного виконавця відновити виконавче провадження № 58560311, підлягають задоволенню.

Стосовно вимог стягувача щодо визнання постанов виконавчого провадження № 58560311 такими, що не відповідають виконавчому документу, зобов`язання державного виконавця привести постанови у відповідність виконавчому документу та внести до постанов зазначене у виконавчому документі у повному обсязі, визнання дії державного виконавця Гапонової І.Є. неправомірними, незаконними у зв`язку з винесенням процесуальних документів, а саме постанов з спотворенням рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18 грудня 2017 року, суд приходить до наступного:

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Згідно ч. 10 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець, в провадженні якого знаходиться виконавче провадження, за заявою стягувача чи з власної ініціативи може накласти арешт на грошові кошти, які перебувають на рахунках (вкладах) чи на зберіганні у банках, інших фінансових установах і належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Аналізуючи Закон України «Про виконавче провадження», а саме статті 26, 39, 56, 59, суд приходить до висновку, що діючим законодавством не передбачено чітких вимог до змісту постанов про відкриття виконавчого провадження, про накладення арешту, зняття арешту, закінчення виконавчого провадження та обов`язку державного виконавця зазначати в вищевказаних постановах резолютивну частину рішення відображену у виконавчому документі, відповідно до вимог ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження». Так, дослідивши оскаржувані постанови, суд не знаходить підстав для задоволення зазначених вище вимог стягувача, вважає, що постанови відповідають змісту виконавчого документа та відображають його суть.

Щодо вимог стягувача про визнання факту бездіяльності начальника Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Міністерства юстиції України у зв`язку з відсутності контролю за діями та рішеннями державного виконавця Гапонової І.Є. при здійсненні виконавчого провадження, у зв`язку з відсутністю належного реагування на факти спотворення державним виконавцем Гапоновою І.Є. процесуальних документів та в подальшому здійснення на їх підставі виконавчих дій у спосіб невідповідаючий вимогам Закону України «Про виконавче провадження», а також визнання бездіяльності начальника Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Міністерства юстиції України неправомірною, незаконною, суд також не убачає підстав для їх задоволення.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Так, стягувачем не наданого доказів бездіяльності начальника Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Міністерства юстиції України, відсутності зі сторони останнього контролю та належного реагування, у зв`язку з чим, вимоги стягувача в цій частині задоволенню не підлягають.

Щодо вимоги про зобов`язання начальника Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Міністерства юстиції України не пізніше ніж у місячний строк з дня одержання ухвали за цією скаргою повідомити Фрунзенський районний суд міста Харкова про її виконання; зобов`язати державного виконавця, начальника Голосіївського РВ ДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві, після відновлення виконавчого провадження № 58560311 забезпечити направлення до Фрунзенського районного суду та заявнику, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 389 ЦПК України (в ред. до 15.12.2017 року) - про виконання ухвали відповідний орган державної виконавчої служби повідомляє суд і заявника не пізніше ніж у місячний строк з дня одержання ухвали суду.

Згідно ст. 453 ЦПК України (чинна на момент розгляду скарги) - про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, відповідний орган державної виконавчої служби, приватний виконавець повідомляють суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Так, аналізуючи норми чинного законодавства та встановленні обставини, суд враховуючи, що на час розгляду даної справи, порушень вимог щодо виконання ухвал суду, не виявлено.

За таких обставин суд вважає, що дані вимоги є передчасним та на даний час задоволенню не підлягають, при цьому заявник не позбавлений можливості в подальшому заявити аналогічні вимоги із наведенням обґрунтувань порушення вимог чинного законодавства.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції від 02 червня 2016 року з послідуючими змінами, у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Разом з тим, заявлені стягувачем вимоги щодо зобов`язання державного виконавця, начальника Голосіївського РВ ДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві, після відновлення виконавчого провадження № 58560311 забезпечити направлення до Фрунзенського районного суду та заявнику: постанов виконавчого провадження № 58560311, приведених у відповідність виконавчому документу суду від 21 лютого 2019 року; постанови про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження № 58560311; постанови про скасування постанови про зняття арешту з коштів, винесеної у виконавчому провадженні № 58560311; постанови про відновлення виконавчого провадження № 58560311, - для створення Фрунзенському районному суду міста Харкова у тому числі підстави для пред`явлення повернутого йому виконавчого листа по справі № 645/6843/15-ц від 21 лютого 2019 року до виконання Голосіївському РВ ДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві - також є передчасними.

Так, ч. 2 ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає направлення державним виконавцем постанови про відновлення виконавчого провадження до суду, який видав виконавчий лист і як наслідок цього відправлення судом виконавчого листа державному виконавцю. Тому дана вимога задоволенню не підлягає як така, що заявлена передчасно.

З наведених норм випливає, що обов`язок державного виконавця поновити виконавче провадження виникає в силу вимог Закону України «Про виконавче провадження». Скаржник не наводить ані нормативних, ані фактичних обґрунтувань даної вимоги, щодо не виконання задоволених вимог.

Таким чином, лише в разі невиконання, неналежного виконання державним виконавцем вказаних вимог у суда виникне право (в разі звернення скаржника до суду із відповідною скаргою на дії (бездіяльність) державного виконавця) зобов`язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії.

Керуючись ст.ст.260,261, 447, 450,451 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Міністерства юстиції України Гапонової Ірини Євгенівни по ревізії рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 18.12.2017 року по справі №645/6843/15-ц; бездіяльність державного виконавця, начальника Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Міністерства юстиції України задовольнити частково.

Визнати дії державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Міністерства юстиції України Гапонової Ірини Євгенівни, щодо винесення постанов виконавчого провадження № 58560311 про закриття виконавчого провадження та про зняття арешту з коштів від 21.03.2019 року неправомірними.

Визнати постанову про закінчення виконавчого провадження № 58560311 від 21 березня 2019 року, винесену державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Міністерства юстиції України Гапоновою Іриною Євгенівною неправомірною та зобов`язати начальника Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Міністерства юстиції України скасувати її.

Визнати постанову у виконавчому провадженні № 58560311 про зняття арешту з коштів від 21 березня 2019 року, винесену державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Міністерства юстиції України Гапоновою Іриною Євгенівною неправомірною та зобов`язати начальника Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Міністерства юстиції України - скасувати її.

Зобов`язати державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Міністерства юстиції України, який здійснюватиме виконавче провадження № 58560311, відновити виконавче провадження № 58560311 по виконанню рішення Фрунзенського районного суду міста Харкова від 18 грудня 2017 року по справі № 645/6843/15-ц за виконавчим листом від 21 лютого 2019 року.

В іншій частині відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м.Харкова.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя -