Постанова

Іменем України

03 липня 2019 року

м. Київ

справа № 701/807/16-ц

провадження № 61-22525св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Воробйової І. А., Кривцової Г. В., Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Маньківська районна державна адміністрація Черкаської області, Подібнянська сільська рада Маньківського району Черкаської області,

треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , відділ Держгеокадастру в Маньківському районі Черкаської області, Прокурор Маньківського відділу Уманської місцевої прокуратури,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Черкаської області від 02 лютого 2017 року у складі колегії суддів: Бондаренка С. І., Вініченка Б. Б., Новікова О. М.

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні2016року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Маньківської районної державної адміністрації Черкаської області, Подібнянської сільської ради Маньківського району Черкаської області, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , відділ Держгеокадастру в Маньківському районі Черкаської області, прокурор Маньківського відділу Уманської місцевої прокуратури про визнання права на земельну частку (пай) у порядку спадкування, уточнення списку членів колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), що додається до державного акту на право колективної власності на землю.

Позовна заява мотивована тим, що після смерті батька, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцями стали: мати ОСОБА_2 , сестра ОСОБА_3 та він, оскільки до дня смерті батька проживали в одній квартирі. За життя його батько працював у КСП агрофірма «Світанок» с. Подібна Маньківського району Черкаської області (далі - КСП агрофірма «Світанок»), про що він дізнався 25 вересня 2015 року із листа Подібнянської сільської ради Маньківського району Черкаської області.

Відповідно дозаписів трудової книжки ОСОБА_4 , з 01 березня 1995 року та до 17 квітня 1996 рокуостанній був членом КСП агрофірми «Світанок». Проте, відповідно до листа Подібнянської сільської ради від 26серпня 2015 року № К-10, в основних списках та списках пропущених, які були подані КСП агрофірмою «Світанок» на одержання земельних часток (паїв) він не значився.

Зазначав, що станом на дату видачі державного акту на право колективної власності на землю КСП агрофірмі «Світанок», його батько був членом вказаного КСП, тому мав право на земельну частку (пай).

Вважав, що з вини службових осіб КСП агрофірми «Світанок» ОСОБА_4 , не був включений до основного чи уточнюючого списків осіб, які мають право на земельну частку (пай), наслідком чого було те, що сертифікат на право на земельну частку (пай) на ім`я ОСОБА_5 не було видано.

Вказував, що право на земельний пай набувають спадкоємці тих членів КСП, які мали таке право, але померли до моменту видачі документа.

З урахуванням наведеного ОСОБА_1 просив суд: внести зміни до списку осіб, доданого до державного акта про право колективної власності на землю серії НОМЕР_1 , виданого 10 березня 1995 року КСП агрофірмі «Світанок», шляхом включення до вказаного списку ОСОБА_4 та визнати за ним право на земельну частку (пай) у порядку спадкування, яке належало та залишилося після смерті ОСОБА_4 , а саме - право на земельну частку (пай) площею 2,18 умовних кадастрових гектари, нормативною вартістю 91 764 грн, яка перебувала у колективній власності КСП агрофірми «Світанок», виділивши її із земель запасу (резерву), що перебувають у державній власності у межах Подібнянської сільської ради Маньківського району Черкаської області.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Маньківського районного суду Черкаської області від 18 жовтня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що твердження ОСОБА_1 , що на час смерті спадкодавця, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , він, його мати та сестра проживали разом із спадкодавцем не знайшли свого підтвердження при розгляді справи. Суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_1 не надав підтвердження того факту, що він має право на спадкування після смерті свого батька та, що він не усунений на підставі статті 1224 ЦК України від права на спадкування.

При цьому, суд відмовив у задоволенні позову у зв`язку із спливом строку позовної давності, пославшись на те, що ОСОБА_1 не навів поважних причин пропуску строку для звернення до суду із вказаними вимогами, оскільки після смерті його батька пройшло більше двадцяти років.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 02 лютого 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 18 жовтня 2016 року - скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовлено з інших правових підстав.

Мотивуючи своє рішення, апеляційний суд не погодився з висновками районного суду стосовно пропуску ОСОБА_1 строку позовної давності.

Проте зазначив, що доказів, які підтверджували б обставину про прийняття спадщини ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_6 на підставі спільного проживання з померлим позивач не надав. Так, згідно паспорту ОСОБА_2 , у період з 10 лютого 1987 року по 04 березня 2015 року, вона була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що не співпадає з місцем роботи та місцем проживання на час смерті спадкодавця - ОСОБА_4 та суперечить акту від 28 квітня 2016 року Маньківської селищної ради в частині місця проживання ОСОБА_4 , до того ж складеного зі слів самої ОСОБА_2

Інших доказів, які підтверджували б вступ в управління або володіння спадковим майном, ОСОБА_1 суду не надано, тому цей факт суд апеляційної інстанції вважав не доведеним.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у березні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ОСОБА_1 посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Апеляційного Суду Черкаської області від 02 лютого 2017 року та ухвалити нове, яким його позов задовольнити.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що на момент смерті батька він був малолітньою особою, тому вважає, що право на спадкування у нього виникло. Посилається на норми частини четвертої статті 1268 ЦК України, де зазначено, що малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину.

Зазначає, що пунктом п`ятим Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим кодексом.

Відзив (заперечення) на касаційну скаргу учасники процесу до суду не подали

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 березня 2017 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано матеріали цивільної справи.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 жовтня 2017 року справу призначено до судового розгляду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справу передано Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ до Верховного Суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 червня 2019 року справу передано судді-доповідачу Лідовцю Р. А.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 29 квітня 1996 року серії НОМЕР_2 .

Згідно із записами трудової книжки ОСОБА_4 з 01 березня 1995 року останній був прийнятий у члени КСПагрофірми «Світанок» та був звільнений у зв`язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до листа Подібнянської сільської ради від 26 серпня 2015 року № К-10 в основних списках та списках пропущених, які були подані КСП агрофірмою «Світанок» на одержання земельних часток (паїв) ОСОБА_4 не значився.

10 березня 1995 року КСП агрофірмі «Світанок» Подібнянської сільської ради Маньківського району Черкаської області видано державний акт на право колективної власності на землю серії НОМЕР_1 .

У листі відділу Держземагенства у Маньківському районі Черкаської області від 12 серпня 2015 року № 31-28-0.7-2025/2-15 зазначено, що розмір земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах колишнього КСП агрофірми «Світанок» по Подібнянській сільській раді Маньківського району Черкаської області відповідно до розпаювання земель становить 2,18 га.

Згідноіз листом відділу Держгеокадастру у Маньківському районі Черкаської області від 29 лютого 2016року № 31-28-0.2-616/15-16 станом на 01 січня 2016року вартість земельної частки (паю) по Подібнянській сільській раді Маньківського району Черкаської області становить 91 764 грн, розмір земель резервного фонду по Подібнянській сільській раді становить 140 га.

Відповідно до листа Маньківської державної нотаріальної контори від 27 серпня 2016 року спадкова справа після смерті ОСОБА_4 не заводилася.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частин першої та другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

З огляду на матеріали справи, оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Статтею 527 ЦК УРСР (тут і далі у редакції, чинній на час виникнення спадкових правовідносин) передбачено, що спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.

Відповідно до частини першої статті 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Згідно із статтею 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями.

Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту

відкриття спадщини.

Положеннями частини першої, другої статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем

відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

У частинах четвертій, п'ятій статті 1268 ЦК України зазначено, що малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

У касаційній скарзі, як і у позові, заявник помилково посилається на норми частини четвертої статті 1268 ЦК України та зазначає, що оскільки на момент смерті батька він був малолітньою особою, тому вважається таким, що прийняв спадщину.

Проте, відносини спадкування, які виникли після смерті ОСОБА_4 , тобто після 17 квітня 1996 року, регулювалися нормами ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до частини першої та третьої статті 10 ЦПК України 2004 року цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частинами першою та четвертою статті 60 ЦПК України 2004 рокуКожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Апеляційний суд Черкаської області дійшов правильного висновку та не взяв до уваги не підтверджені належними та допустимими доказами твердження позивача про те, що спадкоємці, у тому числі і він, прийняли спадщину оскільки проживали в одній квартирі та фактично вступили в управління та володіння спадковим майном, тобто є такими, що прийняли спадщину у порядку статті 549 ЦК УРСР, у цій справі.

Тлумачення заявником пункту п`ятого Прикінцевих та перехідних положень ЦК України про те, що правила Книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, є помилковим, оскільки ця норма застосовується з урахуванням строку, визначеного частиною другою статті 549 ЦК УРСР, тобто, якщо з часу відкриття спадщини і до набрання чинності ЦК України не минуло шести місяців.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновку суду апеляційної інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість судового рішення не впливають.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 410, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Черкаської області від 02 лютого 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. А. Воробйова

Г. В. Кривцова

Р. А. Лідовець

Ю. В. Черняк