Номер провадження: 22-ц/813/1732/19
Номер справи місцевого суду: 497/305/18
Головуючий у першій інстанції Кравцова А.В.
Доповідач Дрішлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дрішлюка А.І., суддів Черевка П.М., Драгомерецького М.М.,

при секретарі судового засідання Півнєву Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Болградського районного суду Одеської області від 04 липня 2018 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Васильківської сільської ради Болградського району Одеської області, третя особа - ОСОБА_2 про надання додаткового строку для прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

21 лютого 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Болградського районного суду Одеської області з позовною заявою та просив суд надати йому додатковий строк для прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті його матері ОСОБА_3 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що оскільки після звернення до нотаріуса він отримав від нього відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через те, що пропустив строк у шість місяців, встановлений законом для звернення з заявою про прийняття спадщини, йому було роз`яснено, що можна звернутися до суду для встановлення додаткового строку для подання нотаріусу заяви при прийняття спадщини (а.с.2-3).

Рішенням Болградського районного суду Одеської області від 04 липня 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено (а.с.80-81).

Не погоджуючись з вказаним рішенням 15 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою. Апелянт вказує на те, що в ухвалі Болградського районного суду Одеської області від 03 травня 2018 року про залучення третьої особи не зазначено на стороні позивача або відповідача третя особа вступила у справу, що суперечить приписам ч.1 ст. 53 ЦПК України. Крім того, на думку апелянта, оскаржуване рішення Болградського районного суду Одеської області не відповідає приписам ст. 206 ЦПК України, оскільки в судовому рішенні зазначено, що відповідач Васильківська сільська рада Болградського району Одеської області до суду надіслала заяву про слухання справи за відсутністю її представника, не заперечуючи проти задоволення позовних вимог позивача і у суду не було підстав для відмови у позовних вимогах, крім того, під час розгляду справи, ухвала про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову судом не приймалась; відомості, щодо сповіщення ОСОБА_1 про відкриття спадщини в матеріалах спадкової справи - відсутні; ОСОБА_2 є такою, що не прийняла спадщину, адже не зверталася із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса. Так апелянт просить суд скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги про надання додаткового строку на прийняття спадщини задовольнити (а.с.88-92).

Ухвалою судді Апеляційного суду Одеської області Калараша А.А. від 24 жовтня 2018 року було відкрито апеляційне провадження в справі (а.с.111-112). Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 24 жовтня 2018 року справу було призначено до розгляду (а.с. 113).

12.11.2018 року від Васильківської сільської ради Болградського району Одеської області надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач визнав позовні вимоги та просив їх задовольнити (а.с. 117).

В зв`язку з ліквідацією Апеляційного суду Одеської області протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа була розподілена колегії суддів Одеського апеляційного суду в складі головуючого судді Дрішлюка А.І., суддів Черевка П.М., Драгомерецького М.М. Ухвалою Одеського апеляційного суду від 04.02.2019 року справа була прийнята до провадження та призначена до розгляду.

В судовому засіданні представник третьої особи ОСОБА_2 - ОСОБА_4 проти задоволення апеляційної скарги заперечував. Інші учасники провадження в судове засідання не з`явилися. Про час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Відповідач неодноразово направляв до суду клопотання про розгляду справи за відсутності представника (27.03.2019, 28.05.2019). Відповідач також 11.04.2019 року надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника третьої особи, дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Приймаючи оскаржуване рішення та відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що поважних причин пропуску строку на прийняття спадщини позивач не навів. Посилання позивача на те, що він не працював тривалий час та не мав грошових коштів на подачу заяви про прийняття спадщини, не є поважною причиною пропуску такого строку, а медична довідка, надана суду позивачем на підтвердження свого незадовільного стану здоров`я не містить відомостей про те, що позивач потребував стороннього догляду, або перебував у такому стані, що позбавляв його можливості звернутися до нотаріуса з заявою у будь-який спосіб, в тому числі, шляхом направлення заяви заказним (рекомендованим) листом.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції та відхиляючи доводи апеляційної скарги вважає за необхідне зазначити таке.

08.07.2003 року секретарем виконкому Василівської сільської ради Димовою В.І. був посвідчений заповіт ОСОБА_3 за № 226, яким вона заповідала її право на земельний сертифікат, який знаходиться в с . Василівка Болградського району та який знаходиться в колективній власності КП «Василівське», а також частину будинку, який розташований в АДРЕСА_2 , яка буде належати їй на день її смерті, - ОСОБА_2 (а.с. 51-52).

Як вбачається з матеріалів справи ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 5).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на майно, яке їй належало.

ОСОБА_1 (позивач) та ОСОБА_2 (третя особа) - діти померлої ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвами про народження, наявними в матеріалах справи (а.с. 6, 51).

Відповідно до Довідок № 237 та № 208 від 05.02.2018 року, виданий Василівською сільською радою ОСОБА_3 проживала сама за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 14, 15).

22.06.2012 року ОСОБА_2 звернулась до приватного нотаріуса Агбун М.І. з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 (а.с. 45). 15.08.2012 року ОСОБА_2 подала формально уточнену заяву про прийняття спадщини (а.с. 53).

15.08.2012 року приватним нотаріусом Боглрадського районного нотаріального округу Агбун М.І. було видано ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за заповітом, а саме: земельну ділянку, розміром 2,70 га, яка розташована за адресою: масив № НОМЕР_2 ділянка № НОМЕР_3 , масив № НОМЕР_5 ділянки № НОМЕР_6 території Василівської сільської ради Болградського району Одеської області, надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку НОМЕР_7 , виданого Болградською районною державною адміністрацією 30.03.2009 року (а.с. 61).

14.02.2018 року з заявою про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті ОСОБА_3 , а саме частини житлового будинку АДРЕСА_3 , а також земельну ділянку розміром 5,61 га. до приватного нотаріуса Агбун М.І. звернувся син померлої - ОСОБА_1 (а.с. 63).

Постановою від 14.02.2018 року приватний нотаріус відмовив ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії з підставі того, що спадкоємцем був пропущений встановлений ст. 1270 ЦК України 6-ти місячний строк на звернення з відповідною заявою (а.с. 27-28).

Так, ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідним позовом про визнання причину пропуску строку для прийняття спадщини поважною та надати додатковий строк для прийняття спадщини (а.с. 2-3).

Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За частиною 3 вказаної статті за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Окрім того, Пленум Верховного суду України в постанові № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», а саме в п. 24 роз`яснив, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Вищий спеціалізований суд України в своєму Листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» при вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Вказана позиція також підтримана Верховним Судом в постановах від 22.05.2019 року справа № 351/2403/17 та від 18.02.2019 року справа № 382/2101/16-ц.

За обставинами даної справи позивач звертаючись до суду з відповідним позовом посилався на те, що ним був пропущений строк прийняття спадщини в зв`язку із юридичною необізнаністю щодо строків на подання заяви про прийняття спадщини, а також через те, що не працював тривалий час та не мав грошових коштів на подачу заяви про прийняття спадщини. З огляду на вище наведені законодавчі норми та роз`яснення судів вищої інстанції вказані причини не можуть бути визнані судом поважними. Інших підстав щодо пропуску встановленого законом строку, а також доказів які б підтверджували поважність пропуску строку для прийняття спадщини позивачем-апелянтом ані до суду першої, ані до суду апеляційної інстанції не надавалось. Посилання апелянта на наявність захворювання та третьої групи інвалідності, а також стосовно того, що позивач спадкоємець не був зареєстрований з померлою за однією адресою ( ОСОБА_3 на момент своєї смерті була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 14, 15). ОСОБА_1 , як вбачається з матеріалів справи, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 2,8,15,63), тобто в межах однієї територіальної одиниці та на одній вулиці) також не можуть бути визнані судом поважними причинами, оскільки стороною не було належним чином доведено, що вказані обставини протягом майже шести років перешкоджали звернутися до нотаріуса з відповідною заявою у встановлений законом строк (в тому числі шляхом направлення рекомендованого листа з відповідною заявою та належним обґрунтуванням причин неможливості з`явитися особисто). Тому доводи апеляційної скарги у відповідній частині судом відхиляються.

Щодо інших доводів апеляційної скарги. Відповідно до ст. 1245 ЦК України частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом. З наведеного вбачається, що за наявності заповіту на частину його майна, спадкування відбувається за наступною схемою: майно охоплене заповітом переходить до спадкоємця, який визначений цим заповітом, а інша частині майна спадкується в загальному порядку за законом з дотриманням черговості спадкування. Якщо спадкоємець, визначений заповітом, входить до відповідної черги спадкування, майно розподіляється між спадкоємцями за законом в рівних частках за загальними правилами за зверненням до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини у встановлені строки. За обставинами даної справи з матеріалів спадкової справи вбачається, що ОСОБА_2 22.06.2012 року звернулася до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті ОСОБА_3 (а.с. 45). За таких обставин доводи апеляційної скарги у відповідній частині відхиляються судом.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач (Василівська сільська рада) визнавав позов не спростовують висновків суду про відсутність підстав для визначення додаткового строку, тем більше що за наявності іншого спадкоємця - ОСОБА_2 , яка є суб`єктом спадкових відносин, визнання позову не має процесуальних наслідків прийняття рішення по суті заявлених вимог без перевірки матеріально-правових підстав для здійснення спадкування (для надання додаткового строку). При цьому посилання апелянта на не визначення статусу третьої особи (на чиєму боці) не впливають на правильність вирішення спору, та не обумовлюють скасування рішення суду з формальних підстав, оскільки вона приймала участь в розгляді справи.

Апеляційний суд зазначає, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, враховуючи вище наведене, оскільки доводи апеляційної скарги не спростували правильних по суті висновків суду першої інстанції, зважаючи на те, що за концепцією цивільного процесуального законодавства в системному взаємозв`язку з основними засадами та завданнями цивільного судочинства не може бути скасоване судове рішення з одних лише формальних міркувань, апеляційний суд залишає без задоволення апеляційну скаргу, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін на підставі ст. 375 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Болградського районного суду Одеської області від 04 липня 2018 року - залишити без змін.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційного скарги до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дрішлюк

М.М. Драгомерецький

П.М. Черевко

Повний текст постанови виготовлено 10 липня 2019 року.

Суддя Одеського апеляційного суду А.І. Дрішлюк

20.06.2019 року м. Одеса