Справа № 344/4483/18
Провадження № 2/344/1058/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Бабій О.М.

секретаря Орнат Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В :

10 квітня 218 року позивач звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 193К від 18 червня 2008 року, посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_1 отримав в позивача кредит в розмірі 266 860 грн. на термін до 05.06.2013 року. Відповідач ОСОБА_1 зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку встановлених кредитним договором. Погашення заборгованості повинно було здійснюватись щомісяця певними платежами, які складались із заборгованості по кредиту, відсотків, комісії, а також інших витрат згідно кредитного договору. Відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання не виконував та не здійснював погашення заборгованості у строки визначені договором у з`язку з чим виникла заборгованість в розмірі 2 021 236 грн. 11 коп., яка складається з наступного: 245 184 грн. 53 коп. заборгованість за кредитом; 926 866 грн. 22 коп. заборгованість за відсотками за користування кредитом; 32 530 грн. 34 коп. заборгованість по комісії за користування кредитом; 816 655 грн. 02 коп. пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Позивач просить стягнути тільки заборгованість за кредитом в розмірі 245 184 грн. 53 коп. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір поруки. Позивач надіслав вимогу поручителю про погашення заборгованості, але вимога не виконана, тому позивач просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором.

Справа перебувала в провадженні судді Островського Л.Є.

03.10.2019 року справу передано судді Бабій О.М.

Відповідачі відзиву на позовну заяву не подали.

Представник позивача в судовому засідання 20.03.2019 року позовні вимоги підтримав з мотивів наведених в позовній заяві, просив позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_1 в судові засідання не з`являвся, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, але всі конверти із повістками повертались до суду із відміткою про закінчення строку зберігання.

Відповідачка ОСОБА_2 в судові засідання не з`являлась, її представник в судовому засіданні 20.03.2019 року позовні вимоги не визнав, проти вимог позову заперечив, просив застосувати строк позовної давності та відмовити у задоволенні позову повністю.

В наступні судові засіданні представники сторін не з`являлись, в позовній заяві представник позивача вказав, що не заперечує проти розгляду справи у його відсутності у випадку його неявки в судове засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору внаслідок чого банк позивається про його відновлення шляхом стягнення з боржника та поручителя заборгованості за кредитним договором.

Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту.

Судом встановлено, що 18 червня 2008 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 193К, за яким банк надав, а позичальник (відповідач) отримав кредит в розмірі 266 860 грн. строком до 05 червня 2013 року.

Відповідно до п. 2.2.3 кредитного договору позичальник зобов`язався робити погашення кредиту в дату сплати відповідно до Графіку погашення кредиту і відсотків, що визначені в Додатку № 1 до даного договору з врахування п. 4.11 даного Договору.

Отже, договором визначено обов`язок сплачувати кредит щомісячними платежами згідно Графіку (а.с.12 зв.-13).

Строк виконання зобов`язань 05 червня 2013 року.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 193К від 18.06.2008 року, між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 193К від 18.06.2008 року (а.с.15).

Відповідно до п. 2 договору поруки поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань за кредитним договором в тому ж розмірі що і боржник.

Незважаючи на взяті на себе за кредитним договором зобов`язання, відповідач систематично порушував строки сплати кредиту, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором (а.с.4).

Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у встановлений договором строк.

Позивачем станом на 13 грудня 2017 року проведено розрахунок заборгованості за кредитним договором, відповідно до якого нараховано всю суму заборгованості відповідача за кредитними зобов`язаннями, що становить 2 021 236 грн. 11 коп., яка складається з наступного: 245 184 грн. 53 коп. заборгованість за кредитом; 926 866 грн. 22 коп. заборгованість за відсотками за користування кредитом; 32 530 грн. 34 коп. заборгованість по комісії за користування кредитом; 816 655 грн. 02 коп. пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, але позивач просить стягнути тільки ума заборгованості по тілу кредиту в розмірі 245 184 грн. 53 коп.

Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором відповідачами не представлено суду.

Але, представником відповідача заявлено клопотання про застосування строку позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст. 258 ЦК України, для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Про порушення свого права позивач дізнався коли відповідач перестав сплачувати щомісячні платежі за кредитом, оскілки договором встановлено строк виконання зобов`язання щомісяця, крім того,строк дії кредитного договору закінчився 05 червня 2013 року, а до суду із позовом звернувся 10.04.2018 року, тобто із пропуском строку позовної давності.

Крім того, 30.07.2009 року позивач вже звертався до суду із позовом до відповідача ОСОБА_1 про звернення стягнення на транспортний засіб в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 193К від 18.06.2008 року. Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду від 18.12.2009 року позов задоволено та звернуто стягнення на предмет застави, що підтверджується матеріалами оглянутої в судовому засіданні цивільної справи № 2-4305/2009 року.

Крім цього, 22.06.2010 року позивач знову звертається до суду із позовом до відповідача ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави. Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 12 травня 2016 року провадження у справі закрито, що підтверджується матеріалами оглянутої в судовому засіданні цивільної справи № 344/2402/16-ц провадження № 2/344/3200/16.

Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Сторона відповідача заявила клопотання про застосування строку позовної давності, а тому є підстави для відмови у позові з підстав пропуску строку позовної давності.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 256, 257, 158, 261, 267, 527 ч.1, 530, 612, 1054 ч. 2, 16, 20 Цивільного Кодексу України, керуючись ст. ст. 12, 13, 141, 247 259, 263-265, 268, 273 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено та підписано 12 липня 2019 року.

Суддя Бабій О.М.