Постанова

Іменем України

10 липня 2019 року

м. Київ

справа № 761/29385/17

провадження № 61-48680св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Воловиченко Віталій Валерійович,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Київського апеляційного суду, у складі колегії суддів: Махлай Л. Д., Кравець В. А., Мазурик О. Ф., від 20 листопада 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Воловиченко В. В., про встановлення фактів, що мають юридичне значення, визнання недійсною довіреності, визнання недійсним договору купівлі-продажу, визнання права власності в порядку спадкування.

У травні 2018 року позивач в порядку статті 84 ЦПК України подав до суду клопотання про витребування доказів.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва у складі судді Волошина В. О. від 23 серпня 2018 року клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів задоволено частково.

Не погодившись з цією ухвалою суду в частині задоволення заяви ОСОБА_1 про витребування доказів, ОСОБА_3 подала до суду апеляційну скаргу.

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення

Ухвалою Київського апеляційного суду від 20 листопада 2018 року закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 23 серпня 2018 року про витребування доказів у справі.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що ухвала суду про витребування доказів не підлягає апеляційному оскарженню окремо від рішення суду, а тому апеляційне провадження підлягає закриттю як таке, що відкрите помилково.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи

У касаційній скарзі, поданій у грудні 2018 року до Верховного Суду, ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу апеляційного суду та направити справу для розгляду до суду апеляційної інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права. Крім того, заявник просить постановити окрему ухвалу щодо неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції, закривши апеляційне провадження у справі у зв'язку з тим, що ухвала суду про витребування доказів не підлягає апеляційному оскарженню окремо від рішення суду, порушив встановлене законодавством право заявника на апеляційне оскарження судових рішень, яке є складовою права особи на судовий захист. Докази, витребувані судом першої інстанції, є неналежними.

Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Ухвалою Верховного Суду від 10 січня 2019 року відкрито касаційне провадження в указаній справі.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Воловиченко В. В., про встановлення фактів, що мають юридичне значення, визнання недійсною довіреності, визнання недійсним договору купівлі-продажу, визнання права власності в порядку спадкування.

У травні 2018 року ОСОБА_1 в порядку статті 84 ЦПК України подав до суду клопотання про витребування доказів.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 23 серпня 2018 року клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів задоволено частково.

Не погодившись з цією ухвалою суду в частині задоволення клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів, ОСОБА_3 подала до суду апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 23 жовтня 2018 року відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 23 серпня 2018 року про витребування доказів.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 20 листопада 2018 року вказане апеляційне провадження закрите як таке, що помилково відкрите.

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

При закритті апеляційного провадження суд апеляційної інстанції зробив висновок, що при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження не було враховано, що ухвала про витребування доказів відповідно до статті 353 ЦПК України не може бути оскаржена окремо від рішення суду.

Цей висновок суду є правильним з таких підстав.

Відповідно до частини другої статті 352 ЦПК України ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу.

У частині першій статті 353 ЦПК України передбачено перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду. У цьому переліку відсутня така ухвала як ухвала про витребування доказів.

Отже, ухвала суду першої інстанції про витребування доказів не може бути оскаржена в апеляційному порядку до ухвалення рішення суду по суті спору й окремо від цього рішення.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду (частина друга статті 353 ЦПК України). Цей припис згідно з позицією Конституційного Суду України слід розуміти так, що будь-яка ухвала суду підлягає перегляду в апеляційному порядку самостійно або разом з рішенням суду (абзац п`ятий підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2010 року № 3-рп/2010).

Ухвала про витребування доказів постановлена до ухвалення рішення суду по суті спору, а тому заперечення на цю ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, можливо включити до апеляційної скарги на рішення суду, ухвалене у цій справі.

Аналогічні правові висновки щодо порядку оскарження окремо від рішення суду по суті спору ухвал суду першої інстанції висловлено Великою Палатою Верховного Суду в ухвалах від 13 червня 2018 року у справі № 522/14750/16-ц (провадження № 14-205цс18), від 13 червня 2018 року у справі № 761/6099/15-ц (провадження № 14-184цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 623/3792/15-ц (провадження № 14-259цс18).

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення.

За результатами системного аналізу статей 255, 362, 374 ЦПК України, встановлено, що у випадку прийняття до розгляду апеляційної скарги на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, апеляційний суд має постановити ухвалу про закриття апеляційного провадження у справі за такою скаргою.

Постановляючи ухвалу про закриття провадження у справі, апеляційний суд дійшов правильного висновку про те, що ухвала Шевченківського районного суду міста Києва від 23 серпня 2018 року не підлягає апеляційному оскарженню, оскільки відсутня в переліку ухвал, на які можуть бути подані апеляційні скарги, відповідно до частини першої статті 353 ЦПК України.

Посилання заявника у касаційній скарзі на позицію Конституційного Суду України, висловлену у рішенні від 27 січня 2010 року № 3-рп/2010, є безпідставними, оскільки Конституційний Суд України у цій справі дав офіційне тлумачення пункту 18 частини першої статті 293 ЦПК України 2004 року та не давав коментарів з приводу можливості оскарження у апеляційному порядку ухвали суду про витребування доказів.

Верховний Суд враховує, що ухвала про витребування доказів не перешкоджає подальшому провадженню у справі (не є остаточним рішенням), а тому особа має право включити до апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції заперечення на вказану ухвалу.

З огляду на викладене, доводи касаційної скарги не дають підстав для висновків, що апеляційним судом при постановленні оскаржуваної ухвали порушено норми процесуального права, а тому відсутні підстави для її скасування.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Відповідно до статті 262 ЦПК України суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.

Колегія суддів, розглядаючи клопотання ОСОБА_3 про винесення окремої ухвали стосовно порушення судом першої інстанції норм процесуального права, не встановила передбачених законом підстав для її задоволення.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а ухвалу Київського апеляційного суду від 20 листопада 2018 року - без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара