Справа №339/46/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2019 року м. Болехів

Болехівський міський суд Івано-Франківської області в складі:

секретаря судового засідання Латик В.Є.

з участю представника позивача Пицьків А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у загальному позовному провадженні справу за позовом Акціонерного товариства комерційного банку

"Приватбанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

АТ КБ «Приватбанк звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь заборгованість за кредитним договором від 06 липня 2007 року у розмірі 18778.74 грн.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що між ними укладено договір, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 21600 грн. у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на сайті складає між ним та банком договір про надання послуг.

Однак він порушував зобов`язання щодо своєчасності та повноти повернення отриманих коштів, внаслідок чого і виникла зазначена заборгованість.

20 лютого 2019 року провадження у зазначеній справі відкрито та призначено до підготовчого засідання.

19 березня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

07 травня 2019 року ухвалою суду для з"ясування обставин справи визнано явку представника позивача АТ КБ «Приватбанк» обов"язковою.

19 червня 2019 року позивач уточнив позовні вимоги та просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом в сумі 25681.11 грн.(а.с.90-94).

У судовому засіданні представник позивача підтримала позов у збільшеному розмірі та вказала, що термін дії кредитної картки, виданої на ім"я відповідача по вказаному кредитному договорі закінчився в березні 2018року і станом на 31 березня 2018року борг згідно розрахунку становив : 2197.44 грн.- заборгованість за простроченим тілом кредиту; 3967.36 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання, 1650 грн. - заборгованість за нарахованою пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. Нова кредитна картка після закінчення дії попередньої відповідачу не видавалася.

Відповідач в судове засідання не з`явився повторно та не подав відзив на позов, про дату, час і місце цього засідання був повідомлений у встановленому законом порядку через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України ( а.с.86,133).

Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:

- відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;

- відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;

- відповідач не подав відзив;

- позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

При таких обставинах, враховуючи згоду представника позивача, суд, керуючись вимогами ст.280 ЦПК України, ухвалив про проведення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів .

Суд, повно та всебічно з"ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Встановлено, що 06 липня 2007року між ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_2 укладено кредитний договір, згідно з умовами якого відповідач отримав грошові кошти в сумі 21600 грн. шляхом встановлення відповідного ліміту на платіжну картку (кредитна картка «Універсальна» 55 днів пільгового періоду) зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 43.2% річних.

Відповідно до частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

06 липня 2007 року ОСОБА_2 підписав заяву про надання йому кредиту на платіжну картку, чим підтвердив свою згоду на те, що його заява разом з Умовами і Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складають між ним і банком кредитний договір.

Відповідно до умов Договору та Правил позивач відкрив відповідачу картковий рахунок з лімітом кредитування та видав кредитну картку для проведення безготівкових розрахунків за товари та послуги, для переказу грошових коштів з карткового рахунку та отримання готівкових коштів в межах витратного ліміту.

Здійснення розрахунків за операціями з використанням платіжних карток на момент укладення Кредитного договору регулювалось Положенням про порядок емісії платіжних карток і здійснення операцій з їх застосуванням, затвердженим постановою Правління НБУ №137 від 19.04.2005 р.

Пунктом 2.9 вказаного Положення встановлено, що кредитна лінія під операції з платіжними картками відкривається банком на визначений термін та у межах установленого договору ліміту кредитування. Строк дії кредитної лінії, яка відкривається під платіжні картки, визначається договором між клієнтом та емітентом.

Згідно з умовами договору позивач відкрив відповідачу картковий рахунок з лімітом кредитування та видав у день укладення договору 06.07.2007року кредитну картку НОМЕР_1 строком дії до липня 2011року.

В подальшому строк дії договору продовжувався та видавалися нові картки : 20 березня 2008 року відкрито нову картку № НОМЕР_2 з терміном дії до червня 2015 року; 02 листопада 2011 року видано картку за № НОМЕР_3 термін дії до червня 2015 року; 04 березня 2014 року видано картку за № НОМЕР_4 з терміном дії до березня 2018 року. ( а.с.101).

Після спливу цього строку (березень 2018року) відповідач зобов`язаний був повернути кошти за встановленим лімітом кредитування. У подальшому кінцевий термін повернення коштів продовжено не було.

Пунктом 1.1.7.11 Умов і Правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання, якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же строк. ( а.с.22).

Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому Тарифами Банку, які викладені на сайті банку, з розрахунку 360 календарних днів на рік (пункт 5.5 Правил користування платіжною карткою).

Однак, отримавши грошові кошти по кредитному договору, ОСОБА_2 своїх зобов`язань, що передбачені договором, не виконав в повному обсязі.

Так, згідно пред`явленого позивачем розрахунку заборгованість відповідача станом на 26 травня 2019 року становить 25681.10 грн. (з них: 2197.44 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 18972.66 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 3050 грн. - заборгованість за нарахованою пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250 грн. - штраф (фіксована ціна), 1211 грн. - штраф (процентна складова) (а.с.99).

Визначаючи заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідача, суд виходить з того, що зі змісту розрахунку заборгованості відповідача за кредитним договором вбачається, що на день закінчення строку дії картки № НОМЕР_4 , тобто станом на 31 березня 2018 року загальний залишок заборгованості складає 7814 грн., з яких : 2197.44 грн.- заборгованість за простроченим тілом кредиту; 3967.36 грн.- нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 1650 грн.-заборгованість за нарахованою пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.

Вказана заборгованість за кредитним договором є доведеною і її слід стягнути з відповідача, виходячи з такого.

Аналізуючи встановлені обставини справи та надані позивачем докази, суд дійшов висновку про те, що кредитний договір може бути подовжений на наступний строк лише за певних умов: належного виконання відповідачем положень договору та перевипуску позивачем картки.

Виходячи з тих правовідносин, що випливають з кредитного договору, лімітом кредитування можливо скористатися тільки за наявності діючої кредитної картки.

Як встановив суд, термін дії кредитної карточки № НОМЕР_4 закінчився 31 березня 2018року. З 01 квітня 2018року по час розгляду справи нова картка не перевипускалася, а відповідно кредитний договір не продовжувався. Після закінчення строку дії останньої кредитної картки у березні 2018року відповідач не користувався картковим рахунком.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За правилом статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з пунктами 3 та 4 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, відшкодування збитків.

Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Задля належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватися визначених у договорі строків (термінів), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Згідно з частиною першою статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У статті 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

В оцінці застосування наведених норм права Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, викладений у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), згідно з яким право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14 картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (статті 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Зважаючи на наведений правовий висновок зі спливом строку дії картки закінчується і строк кредитування.

В даному спорі суд не встановив, а позивач не довів факту пролонгації картки НОМЕР_4 , продовження строку кредитування, а тому строк кредитування за кредитним договором у цій справі, закінчився у березні 2018 року.

Відтак, у межах строку кредитування до 31 березня 2018 року відповідач мав повертати позивачеві кредит та сплачувати проценти щомісячними платежами за попередній місяць. Починаючи з 01 квітня 2018 року, відповідач мав обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування.

Отже, частина перша статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосована лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Таким чином, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

З такими вимогами позивач до суду не звертався.

Отже, вимоги АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з відповідача заборгованості у вигляді пені за період з 01 квітня 2018 року по 26 травня 2019 року є безпідставними і задоволенню не підлягають, так як нараховані за кредитним договором, після спливу строку кредитування.

При цьому, до спірних правовідносин суд застосовує висновок про те, що банк як кредитор позбавлений права нараховувати відсотки та інші платежі, передбачені кредитним договором, після спливу строку кредитування що відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18).

А що стосується стягнення штрафів, то згідно пункту 2.1.1.12.2.2. умов надання банківських послуг вбачається, що у разі виникнення прострочених зобов`язань із терміном прострочки понад 90 днів клієнт сплачує банку пеню в розмірах , зазаначених в тарифах, що діють на дату нарахування. При цьому відсотки за користування кредитом клієнт не сплачує (а.с.26).

Разом з тим, як вбачається з п. 2.1.1.7.6. умов надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніжна 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору ( а.с. 25).

Відповідно до п. 2.1.1.12.6.1. умов надання банківських послуг у разі виникнення прострочених зобов`язань за борговими зобов`язаннями на суму від 100 грн. клієнт сплачує банку пеню, відповідно до встановлених тарифів. Пеня нараховується в день нарахування процентів по кредиту ( а.с. 27).

З розрахунку заборгованості за кредитним договором також встановлено, що окрім нарахування пені за несвоєчасне погашення заборгованості в розмірі 22022.66 грн., позивач нарахував також 250,00 грн. - штраф (фіксована частина) та 1211 грн. - штраф (процентна складова) через несвоєчасне виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

З наведеного слідує, що за одне й теж порушення ( порушення строків сплати заборгованості ) кредитним договором передбачено два види стягнення і штраф і пеня, що є неприпустимим, а тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні вимог щодо стягнення з відповідача штрафу в розмірі 1461 грн. (250,00 грн. - штраф (фіксована частина) та 1211 грн. - штраф (процентна складова).

За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Коституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України: від 21 жовтня 2015року в справі № 6-2003цс15.

Відтак, з ОСОБА_2 , як позичальника, підлягає стягненню сума заборгованості за кредитним договором в розмірі 7814.80 грн. без врахування штрафу в розмірі 1461 грн. 250,00 грн. - штраф (фіксована частина) та 1211 грн. - штраф (процентна складова).

У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд вирішує питання щодо витрат, пов`язаних з розглядом справи в суді, які в даному спорі становлять 1921 грн. (сплата судового збору при подачі позовної заяви).

На підставі викладеного ст. 526, 549, 610, 1054 ЦК України, керуючись ст. 211, 258-259, 263-265, 274-279, 280-288 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов в уточненій редакції задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь АТ КБ Приватбанк (р/р НОМЕР_5 , , МФО 305299 ) 7814 (сім тисяч вісімсот чотирнадцять) грн. 80 коп. заборгованості по кредитному договору, з них:

2197.44 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту;

3967. 36 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання;

1650 грн. - заборгованість за нарахованою пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.;

а також 1921 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну) грн. судових витрат.

В решті позовних вимог на суму 17866.31 грн. відмовити.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через Болехівський міський суд.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Найменування та ім`я сторін, їх місцезнаходження та проживання :

Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" - місцезнаходження вул. Грушевського, 1Д м.Київ, .

ОСОБА_2 - реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_6 , місце проживання АДРЕСА_1 .

Суддя О.С.Головенко

Повний текст рішення складено 12 липня 2019 року