Постанова

Іменем України

15 липня 2019 року

м. Київ

справа № 642/3377/16-ц

провадження № 61-34100св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Олійник А. С. (суддя - доповідач), Погрібного С. О., Яремка В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування», ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Харківської області від 12 червня 2017 року у складі колегії суддів: Коваленко І. П., Овсяннікової А. І., Сащенко І. С.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» (далі - ПрАТ «СК «АХА Страхування»), ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою (далі - ДТП).

В обґрунтування позову зазначав, що 06 листопада 2014 року ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Ford Fiesta», державний номер НОМЕР_1 , на вул. Полтавський шлях у м. Харкові у районі мосту ім. Магомеда Караєва, відповідно до дорожньо-транспортної обстановки не дотрималася безпечної дистанції та здійснила зіткнення з транспортним засобом «Honda», державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 Транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

11 листопада 2014 року автомобіль «Honda» оглянуто представником ПрАТ «СК «АХА Страхування» та складено акт огляду транспортного засобу № 13/11/14-а.

27 листопада 2014 року постановою Ленінського районного суду міста Харкова ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення.

Між ОСОБА_2 та ПрАТ «СК «АХА Страхування» укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземних транспортних засобів, що підтверджується полісом № АІ/6762649 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземних транспортних засобів, термін дії якого з 06 вересня 2014 року до 05 вересня 2015 року, гранична страхова сума - 50 000,00 грн, франшиза - 1 000,00 грн.

02 грудня 2014 року позивач звернувся до ПрАТ «СК «АХА Страхування» з повідомленням про ДТП та надав відповідні документи.

12 грудня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до страхової компанії із заявою про здійснення страхового відшкодування на суму 27 668,76 грн.

16 червня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Харківського науково-дослідчого інституту судових експертиз ім. засл. проф. М. С. Бокаріуса (далі - ХНДІСЕ) для проведення експертизи та встановлення суми матеріального збитку. За проведення експертизи сплатив 1 107,00 грн.

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 6264, складеного 12 серпня 2015 року, вартість матеріального збитку становить 39 020,75 грн.

Після проведення експертизи ОСОБА_1 звертався до страховика із заявами про страхове відшкодування матеріального збитку у розмірі 39 020,75 грн, однак відповіді від страхової компанії не надходило.

18 листопада 2015 року ПрАТ «СК «АХА Страхування» позивачу здійснено страхове відшкодування у сумі 13 810,77 грн.

Просив стягнути 25 316,98 грн майнової шкоди з ПАТ «СК «АХА Страхування», 1 000 грн франшизи з ОСОБА_2 та судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 30 листопада 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ПрАТ «СК «АХА Страхування» на користь ОСОБА_1 майнову шкоду у сумі 25 316,96 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 несплачену частину майнової шкоди (франшизи) у сумі 1 000,00 грн. Стягнуто з ПрАТ «СК «АХА Страхування» на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 275,60 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 275,60 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач довів завдану йому ДТП з вини ОСОБА_2 майнову шкоду, цивільно-правова відповідальність якої застрахована у ПрАТ «СК «АХА Страхування», та несплату страховою компанією усієї суми страхового відшкодування.

Оскільки ПрАТ «СК «АХА Страхування» не відшкодувала у повному обсязі шкоду, завдану ДТП, позивач був вимушений провести експертизу, витрати на проведення якої підлягають стягненню зі страхової компанії.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 12 червня 2017 року апеляційну скаргу ПрАТ «СК «АХА Страхування» задоволено. Заочне рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 30 листопада 2016 року у частині стягнення 1 000,00 грн та судового збору з ОСОБА_2 залишено без змін. В іншій частині рішення суду скасовано і ухвалено в цій частині нове рішення. У позові ОСОБА_1 про стягнення коштів з ПрАТ «СК «АХА Страхування» відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «АХА Страхування» судовий збір у сумі 606,32 грн.

Рішення суду апеляційної інстанції обґрунтовано тим, що позивачу проведено виплати згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності» (далі - Закон), а тому відсутні підстави для стягнення додаткової суми щодо відшкодування шкоди.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою на рішення Апеляційного суду Харківської області від 12 червня 2017 року. Просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі заочне рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 30 листопада 2016 року.

Рух касаційної скарги в суді касаційної інстанції

10 липня 2017 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Харківської області від 12 червня 2017 року залишено без руху.

16 травня 2017 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження у справі за вказаною касаційною скаргою.

У червні 2018 року справу разом із матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду.

Згідно із підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до розпорядження від 04 червня 2019 року № 510/0/226-19 «Про призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи», відповідно до пунктів 2.3.2, 2.3.4, 2.3.13, 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, зі змінами та доповненнями, постанови Пленуму Верховного Суду від 24 травня 2019 року № 8 «Здійснення правосуддя у Верховному Суді» та рішення зборів суддів Касаційного цивільного суду від 28 травня 2019 року №7 «Про заходи, спрямовані на своєчасний розгляд справ і їх вирішення у розумні строки» доповідачем у справі відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Олійник А. С.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційну скаргу мотивовано тим, що рішення суду апеляційної інстанції порушує права позивача. Судом не взято до уваги надані позивачем докази.

Суд апеляційної інстанції встановив, що відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 6264, складеного 12 серпня 2015 року, розрахунок збитків здійснено не на дату завдання шкоди позивачу, проте такий висновок суду є неправильний.

Суд апеляційної інстанції також не врахував, що у висновку експертного автотоварознавчого дослідження та звіті про оцінку колісного транспортного засобу не має відмінностей у пошкодженнях тарнспортного засобу.

Судом апеляційної інстанції не враховано, що позов подавався до двох відповідачів, а тому питання про покладення відповідальності на одного чи іншого відповідача мав вирішити суд апеляційної інстанції, звіт ПрАТ «СК «АХА Страхування», який суд взяв до уваги, не відображає дійсної суми збитків на момент ДТП.

Доводи особи, яка подала заперечення на касаційну скаргу

Заперечення ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» на касаційну скаргу ОСОБА_1 мотивовано тим, що страховою компанією страхове відшкодування розраховано відповідно до вимог Закону та умов полісу, про прийняте рішення повідомлено позивача та запропоновано звернутися із заявою та надати документи, необхідні для здійснення доплати податку на додану вартість (далі - ПДВ). Позивач не звертався із заявою та відповідними документами, документального підтвердження оплати проведеного ремонту автомобіля страховику не надав.

При складанні висновку № 6264 експретом порушено положення Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (далі -Методика), у зв`язку з чим зазначений висновок є недопустимим доказом, а судом апеляційної інстанції надано йому належну оцінку.

Виплата страхового відшкодування здійснювалася позивачу, який не надав документи про сплату ним ПДВ, тому підстави для виплати відсутні. Відповідно до Закону втрата товарної вартості транспортного засобу страховиком не відшкодовується.

Щодо відшкодування витрат, понесених позивачем на проведення експертизи, то страховою компанією виконано вимоги пункту 34.2 статті 34 Закону: направлено свого представника на огляд пошкодженого автомобіля, тому підстави для відшкодування таких витрат відсутні.

Позиція Верховного Суду

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення з таких підстав.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами встановлено, що06 листопада 2014 року ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Ford Fiesta», державний номер НОМЕР_1 , на вул. Полтавський шлях у м. Харкові у районі мосту ім. Магомеда Караєва не дотрималася безпечної дистанції та здійснила зіткнення з автомобілем «Honda», державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок якого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Згідно із постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 27 листопада 2014 року винною у вчиненні ДТП визнано ОСОБА_2 .

На момент ДТП автомобіль «Ford Fiesta» був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортирних засобів.

ПрАТ «СК «АХА Страхування» визначено ДТП страховою подією.

11 листопада 2014 року транспортний засіб ОСОБА_1 оглянуто ПрАТ «СК «АХА Страхування», про що складено акт огляду транспортного засобу.

Згідно із звітом № 13/11/14 про оцінку колісного транспортного засобу, складеного Товариством з обмеженою відповідальністю «Інкон-Капітал» 09 грудня 2014 pоку, вартість відновлювального ремонту автомобіля «HONDA Civic», д/н НОМЕР_2 , з урахуванням зносу становить 17 856,20 грн.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що з ремонтної калькуляції №1.102.14.06419 від 09 грудня 2014 pоку, доданої до звіту, вартість запасних частин визначено в цінах станом на 24 листопада 2014 pоку, з урахуванням 20% ПДВ.

Із заявою про доплату страхового відшкодування у розмірі ПДВ ОСОБА_1 не звертався. Документального підтвердження оплати проведеного ремонту автомобіля «HONDA Civic», д/н НОМЕР_2 , до ПрAT «СК «АХА Страхування» не надавав.

Розмір страхового відшкодування розраховано таким чином: 17 856,20 грн - 20% ПДВ вартості запчастин = 14 880,17 грн; 14 880,17 грн - 1 000,00 грн = 13 880,17 грн, де: 14 880,17 грн - вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу без ПДВ; 1 000,00 грн - франшиза; 13 880,17 грн - розмір страхового відшкодування.

Листом страхової компанії від 22 грудня 2014 року позивач повідомлений про прийняте рішення, йому запропоновано подати заяву про страхове відшкодування.

Не погоджуючись з висновком оціночного акта, 16 червня 2015 року позивач звернувся до ХНДІСЕ для проведення експертизи та встановлення суми матеріального збитку. Відповідно до квитанції за експертизу транспортного засобу сплачено 1 107,00 грн.

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 6264, який складено 12 серпня 2015 року, вартість матеріального збитку становить 39 020,75 грн.

12 грудня 2014 року та 02 листопада 2015 року ОСОБА_1 звернувся до страхової компанії із заявами про здійснення страхового відшкодування.

На підставі заяви про виплату страхового відшкодування від 02 листопада 2015 року ПрAT «СК «АХА Страхування» 09 листопада 2015 року виплатило ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 13 880,17 грн на вказані в заяві банківські реквізити.

ОСОБА_1 не оспорює факт отримання цих коштів.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Предметом позовує вимога про відшкодування ПрAT «СК «АХА Страхування» завданої ОСОБА_2 майнової шкоди у вигляді сплати страхового відшкодування у розмірі 25 316,98 грн, а з ОСОБА_2 - 1 000 грн франшизи.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК Українипровадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Статтею 11 ЦК України визначено підстави виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі. Така підстава є юридичним фактом.Отже, завдання шкоди є підставою виникнення зобов`язання з відшкодування шкоди.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом частин другої та п`ятої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно із статтею 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Порядок та умови здійснення страхового відшкодування при настанні страхового випадку за договорам (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів визначено Законом.

Відповідно до статті 22 Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

За змістом статті 29 Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Згідно із пунктом 34.2 статті 34 Закону протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження) (підпункт 34. 3 статті 34 Закону).

Відповідно до пункту 36.2. статті 36 Закону відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Такий розрахунок здійснюється згідно з Методикою.

Згідно з пунктом 2.4 Методики вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі - КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до пункту 8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

Отже, за змістом указаних положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків).

У пункті 32.7 статті 32 Закону встановлено, що шкоду, пов`язану з втратою товарного вигляду транспортного засобу, страховик не відшкодовує.

Згідно із статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Відповідно до частини першої статті 60 ЦПК України 2004 року кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Вирішуючи спір, суд апеляційної інстанції взяв до уваги звіт № 13/11/14 про оцінку колісного транспортного засобу, складеного Товариством з обмеженою відповідальністю «Інкон-Капітал» 09 грудня 2014 pоку.

Згідно із ремонтною калькуляцією від 09 грудня 2014 року вартість запасних частин визначено в цінах станом на 24 листопада 2014 року, з урахуванням 20% ПДВ.

У суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 не заперечував, що позивач ремонтував автомобіль без укладення офіційного договору та ПДВ не сплачував.

З урахуванням встановлених обставин справи, висновок суду апеляційної інстанції про відсутність підстав для відшкодування страховою компанією позивачу ПДВ є обгрунтованим і відповідає нормам матеріального права.

Суд апеляційної інстанції погодився із доводами апеляційної скарги ПрAT «СК «АХА Страхування» щодо оцінки висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 6264 від 12 серпня 2015 року, відповідно до якого розмір страхового відшкодування визначено не на дату настання страхового випадку, а станом на 28 липня 2015 року з урахуванням 20% ПДВ.

Доводи касаційної скарги про невідповідність висновків суду апеляційної інстанції змісту висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 6264 від 12 серпня 2015 року, а саме, що розрахунок збитку здійснено на дату заподіянння шкоди, не спростовують встановлені судом апеляційної інстанції обставини та оцінку вказаного висновку судом.

Зазначені доводи касаційної скарги спростовуються матеріалами справи.

У висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 6264 від 12 серпня 2015 року зазначено, що вартість матеріального збитку, спричиненого власнику автомобіля «HondaCivic», державний номер НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП (06 листопада 2014 року) становить 39 020,75 грн ( а. с. 25, Т. 1).

Зі змісту вказаного висновку випливає, що 06 листопада 2014 року зазначене як дата ДТП, а не дата, станом на яку визначено вартість матеріального збитку.

Згідно із ремонтною калькуляцією № 6264 від 11 серпня 2015 року ціни зазначені станом на 28 липня 2015 року (а. с. 26 - 27, Т. 1).

Отже, суд апеляційної інстанції обгрунтовано не взяв до уваги висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 6264 від 12 серпня 2015 року. Цей висновок апеляційного суду грунтується на вимогах зазначених вище норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд дійшов правильного висновку, що витрати за проведення експертизи сплаті не підлягають, оскільки обов`язок відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи у страхової компанії виникає тільки в тому випадку, коли представник страховика не з`явився на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про ДТП.

Доводи касаційної скарги, що позов пред`явлено до двох відповідачів, а тому питання про покладення відповідальності на одного чи іншого відповідача мав вирішити суд апеляційної інстанції, є необгрунтованими з огляду на положення частини першої статті 11 ЦПК України 2004 року, а також підстави та зміст позову.

Відповідно до вказаної норми суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Із змісту позовної заяви випливає, що позивач просив стягнути 25 316,98 грн майнової шкоди з ПАТ «СК «АХА Страхування», 1 000,00 грн франшизи з ОСОБА_2 та судові витрати з обох відповідачів.

Отже, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, суд апеляційної інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відмову у позові до ПрAT«СК «АХА Страхування» в частині відшкодування майнової шкоди через недоведеність позовних вимог, оскільки ПрAT«СК «АХА Страхування» страхове відшкодування розрахувало відповідно до вимог Закону та умов полісу.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів у справі, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції (частина перша статті 400 ЦПК України).

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Верховним Судом встановлено, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, а доводи касаційної скарги про порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права є необґрунтованими, спрямовані на встановлення обставин та переоцінку доказів у справі, яким суд апеляційної інстанції надав правову оцінку.

З огляду на викладене, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки в цьому випадку оскаржувані судові рішення підлягають залишенню без змін, розподіл судових витрат Верховний Суд не здійснює.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Харківської області від 12 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: А. С. Олійник

С. О. Погрібний

В. В. Яремко