Справа № 589/921/19
Провадження № 2/589/1132/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2019 року м.Шостка

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області в складі

головуючого судді Сидорчука О.М.,

з участю:

секретаря судового засідання Надточій І.М.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

особи, в інтересах якої заявлено позов - неповнолітнього ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шостка цивільну справу за позовом служби у справах дітей Шосткинської міської ради в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

05.03.2019 заявлено позов до ОСОБА_3 та ОСОБА_5 про позбавлення останніх батьківських прав у відношенні неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також про стягнення з відповідачів аліментів в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачі самоусунулися від виконання своїх батьківських обов`язків, жодної участі у вихованні дитини не приймають, не цікавиться станом його здоров`я, не виявляють до нього батьківської уваги, не піклується про його духовний та фізичний розвиток, не надають ніяких коштів на утримання дитини.

Ухвалою суду від 20.03.2019 відкрито провадження та справа була призначена до розгляду у підготовчому засіданні.

17.04.2019 надійшов відзив на позов в якому відповідач проти задоволення позову заперечує в повному обсязі, посилаючись, зокрема, на ст. 6 Декларації прав дитини, відповідно до якої дитина не може бути розлучена з матір`ю. Також відповідач заперечує наявність у неї хронічного алкоголізму, вказує, що характеризується позитивно, має належні житлово-побутові умови, здатна забезпечувати себе та сина - ОСОБА_2 всім необхідним для комфортного життя.

Ухвалою суду від 06.05.2019 прийнято відмову позивача від позову до відповідача ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів та закрито провадження у справі в цій частині.

Ухвалою суду від 06.05.2019 закрито підготовче провадження та справа призначена до розгляду по суті. Задоволені клопотання сторін про допит свідків.

В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав в повному обсязі, з підстав, викладених у тексті позовної заяви. Особа, в інтересах якої заявлено позов - неповнолітній ОСОБА_2 підтримав заявлений в його інтересах позов. Пояснив, що з матір`ю тривалий час не проживає, повертатись до неї не бажає. Вказує, що побоюється ОСОБА_3 , зокрема, був свідком суіцидальних спроб на фоні вживання нею алкогольних напоїв, після чого ОСОБА_3 доставляли для реанімації до лікувальних закладів, в т.ч. до психіатричної лікарні (м. Глухів). Мати демонстративно відкривала на кухні газ, ображала, принижувала його. На даний час ОСОБА_2 проживає у ОСОБА_6 (сусідки по дачі), яка його виховує. Мати присилає йому образливі та погрозливі SMS-повідомлення, зокрема, продемонстрував суду свій телефон з повідомленням від матері (цит. рос. мовою): "Я убью тебя,...(далі ненормативна лексика)".

Відповідач та його представник в судовому засіданні позов не визнали. Відповідач пояснила, що в минулому році після смерті батька в неї відбувся нервовий зрив, вона почала вживати алкогольні напої. На даний час вона пройшла лікування та алкогольних напоїв не вживає. Вказує, що працює, має достатній дохід та взмозі забезпечувати себе та сина всіма необхідними речами. Вважає, що сторонні особи впливають на її сина, який перебуває у підлітковому віці та налаштовують проти неї. Вказує, що любить свого сина та дуже за нього хвилюється. Відповідаючи на запитання щодо інциденту, що трапився в приміщенні суду 01.07.2019 (відповідач бігала за сином, який тікав від неї, голосно кричала, намагалась вдарити ногою), пояснила свою поведінку нервовим зривом.

В судовому засіданні 09.07.2019 (запис з 15 год. 04 хв.) відповідач, зокрема, сказала щодо свого сина: "Он мне мешает работать, жить, делать свои дела все...вообще мешает". Через деякий час після цього відповідач запропонувала сину повернутись додому. Стверджує, що SMS-повідомлення на телефон сина з образами та погрозою вбивства писала не вона, а її співмешканець, прізвище якого назвати відмовилась, вказавши лише, що він є майором поліції.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд вважає, що позов підлягає задоволенню враховуючи таке.

Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Однією з підстав позбавлення матері та/або батька батьківських прав відповідно до пункту 2 ч. 1 ст. 164 СК України є ухилення останніми від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У Постанові Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав" від 30 березня 2007 р. зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Окремою підставою для позбавлення батьківських прав матері або батька Сімейний кодекс України називає хронічний алкоголізм (п. 4 ч. 1 ст. 164 СК України).

З довідки про реєстрацію місця проживання особи вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в м. Бахчисарай АР Крим, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Судом встановлено, що неповнолітній ОСОБА_2 зареєстрований в квартирі ( АДРЕСА_1 ), яка належить на праві власності відповідачу ОСОБА_3 . З довідки отриманої на запит суду щодо відповідача, вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована: АДРЕСА_1 .

11.02.2019 неповнолітній ОСОБА_2 подав до Служби у справа дітей Шосткинської міської ради заяву про надання допомоги у позбавленні батьківських прав його матері ОСОБА_3 , вказуючи, що остання зловживає алкогольними напоями, не утримує його, принижує фізично та словесно, скоювала суіцидальні дії.

У висновку органу опіки та піклування від 21.02.2019 № 54 наявна така інформація: "...Мати - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , приватний підприємець (агентство нерухомості), схильна до зловживання алкоголю, спостерігається лікарем-психіатром з 2018 року, діагноз: Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю. Суіцидальна спроба. З 13.09.2018 року перебуває на диспансерному обліку у лікаря-нарколога Шосткинської ЦРЛ з діагнозом: РППВВ алкоголя (синдром залежності).

Батько - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , навчанням та вихованням сина не займається, матеріально не утримує.

Згідно інформації ШЗШ І-ІІІст. №4 та ГУНП з 1 по 8 клас вихованням та навчанням ОСОБА_2 займалися дідусь, бабуся і матір. Мати постійно підтримувала зв`язок зі школою та класним керівником,- відвідувала батьківські збори, адекватно реагувала на прохання і зауваження. Батько взагалі не приймав участі у вихованні сина, не цікавився його долею. Хлопець проживав з дідусем та бабусею окремо від своєї матері, за адресою: АДРЕСА_4 . Після смерті бабусі та дідуся в травні 2018 року ОСОБА_2 переїхав до своєї матері. З мамою він прожив 1,5 тижні, коли мати почала вживати алкогольні напої він пішов мешкати до знайомої сім`ї ОСОБА_6 . У малолітнього ОСОБА_2 родичів в м.Шостка не має. В зв`язку з тим, що хлопчик за останні шість місяців пережив дві стресові ситуації, після переїзду до матері йому потрібно було встановити з нею контакт. З хлопцем та матір`ю неодноразово проводились роз`яснювально-профілактичні бесіди, надавались рекомендації щодо корекції поведінки, але позитивних результатів робота не дала.

В серпні 2018 року, за допомогою електронних засобів зв`язку, було розшукано батька ОСОБА_2 , до цього він з сином не спілкувався. Він приїхав до Шостки, оформив належні документи для виїзда дитини до Криму з метою налагодження відносин з сином. ОСОБА_2 хотів залишитися з батьком, бо на той час вже були непорозуміння з матір`ю. Дитина через два тижні повернулася до дому і припинила контакт з батьком до сьогодення. З того часу батько жодного разу не зателефонував, не поцікавився життям та здоров`ям сина, його подальшою долею.

Після повернення до дому конфлікт з матір`ю ще більш загострився. Службою у справах дітей, за заявою матері, для формування навичок впорядкованого способу життя, у вересні місяці, ОСОБА_2 було направлено до центру соціально-психологічної реабілітації дітей. Під час перебування в центрі мати відвідувала сина, підтримувала телефонний зв`язок з ним, забезпечувала необхідними речами. В листопаді, за заявою матері, ОСОБА_3 , було надано дозвіл на відрахування з центру соціально-психологічної реабілітації дітей неповнолітнього ОСОБА_2 в зв`язку з налагодженням стосунків в родині та примиренням.

Певний час ніяких непорозумінь в сім`ї не спостерігалось. Але в лютому місяці 2019р. ОСОБА_2 знов пішов з дому до сім`ї ОСОБА_6 та звернувся до служби у справах дітей с заявою про позбавлення батьківських прав.

Відносно ОСОБА_3 було складено 2 адмінпротоколи за ст.184, ч.І КУпАП від 11.06.2018р., ст.130, ч.І КУпАП від 22.06.2018 року".

В характеристиці ОСОБА_2 за підписами директора школи, класного керівника та практичного психолога наявні такі висновки: "...хлопець не відчуває позитивного інтересу зі сторони матері, вважає себе непотрібним їй, а інколи навіть ненависним.... ОСОБА_2 вважає, що мати може його скривдити. Вдома не відчуває себе захищеним...Родинні відносини на низькому рівні. Дитина не вважає матір близькою рідною людиною і здебільшого називає просто по імені, адже після розлучення батьків він виховувався бабусею та дідусем, які і були для нього рідними людьми. За час проживання з матірю не може пригадати особливих позитивних подій, яскравих моментів, сімейних традицій. Дружнє спілкування відсутнє, наявні часті конфлікти та стресові, для дитини, ситуації...".

З відповіді за підписом головного лікаря Комунального некомерційного підприємства "Шосткинська центральна районна лікарня" від 20.02.2019 № 01-12/17/93 вбачається, що ОСОБА_3 спостерігається лікарем-психіатром з 2018 року, діагноз: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю. Суіцидальна спроба. З 13.09.2018 перебуває на диспансерному обліку у лікаря-нарколога Шосткинської ЦРЛ з діагнозом: РППВВ алкоголю (синдром залежності).

Всесвітньою організацією охорони здоров`я в 1979 році термін «алкоголізм» вилучено з Міжнародної класифікації хвороб (МКХ), та замінений терміном «синдром алкогольної залежності». В МКХ-10 алкоголізм позначається як «синдром залежності» (F10.2), що входить до рубріки «психічні та поведінкові розлади, викликані вживанням алкоголю» (F10) Джерело інформації: https://ru.wikipedia.org/wiki/Алкоголизм.

З урахуванням викладеного суд вважає, що в п. 4 ч. 1 ст. 164 СК України використовується застарілий термін "Хронічний алкоголізм", який на даний час згідно Міжнародної статистичної класифікації хвороб та споріднених проблем охорони здоров`я десятого перегляду (МКХ-10) є "синдромом залежності". Оскільки саме синдром залежності діагностовано у ОСОБА_3 , суд приходить до висновку, що доводи відзиву на позов про те, що відповідач не є хронічним алкоголіком не відповідають дійсності та спростовуються вищевказаним доказом в якому зафіксовано діагноз відповідача. Надані відповідачем консультаційні довідки вказують, що в конкретний проміжок часу (лютий - квітень 2019 року) відповідач алкогольних напоїв не вживала, однак, поставленого відповідачу діагнозу дані довідки не спростовують.

В судовому засіданні було допитано свідків сторони позивача - ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_6 та відповідача - ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 .

Свідок ОСОБА_10 (співробітник ювенальної превенції) показала, що знає проблему відносин неповнолітнього ОСОБА_2 з матір`ю з червня 2018 року, коли їй була передана для опрацювання заява ОСОБА_6 Знає, що після смерті бабусі у січні 2018 року та його дідуся у травня 2018 року ОСОБА_2 почав проживати з мамою, яка вживала алкогольні напої. Також знає, що ОСОБА_2 проживав у ОСОБА_6 . З ОСОБА_3 спілкувалась часто, чула від неї запах перегару. Вказує на неадекватність поведінки ОСОБА_3 , зокрема, спілкування зі свідком на підвищених тонах. Свідок також вказує, що неповнолітній ОСОБА_2 часто телефонував їй з різних питань, зокрема, коли мати не залишала йому ключів від квартири, запитував, куди йому йти, що роботи у конфліктиних ситуаціях, коли ОСОБА_3 вживала алкогольні напої.

Свідок ОСОБА_11 (психолог центру соціально-психологічної реабілітації дітей) показала, що за її спостереженнями неповнолітній ОСОБА_2 під час перебування в даному центрі був спокійним, врівноваженим, сором`язливий, розладів поведінки не було. Не заперечує, що мати навідувала сина під час перебування у Центрі, однак, стосунки з мамою були напружені, після відвідування ОСОБА_2 його матір`ю він був пригнічений, емоційний стан погіршувався.

Свідок ОСОБА_6 показала, що є сусідкою по дачі та знала дідуся ОСОБА_2 , з яким він приїздив на дачу. Наприкінці травня 2018 року ОСОБА_2 попросив дозволу переночувати, потім розповів, що додому не хоче, оскільки мати вживає алкогольні напої, виганяє його з дому. ОСОБА_2 став проживати у неї. Свідку відомо, що ОСОБА_3 в червні 2018 потрапила до психіатричної лікарні в м. Глухів. Декілька разів відповідач приїздила до неї, була в нетверезому стані. 15.01.2019 їй зателефонував ОСОБА_2 та повідомив, що маму забрала "швидка" до реанімації. ОСОБА_6 телефонувала свідку ОСОБА_10 , після чого працівники поліції привезли ОСОБА_2 до неї. З того часу він постійно проживає у свідка. Вказує, що ОСОБА_3 будь-яких коштів не надає, одяг та харчування ОСОБА_2 повністю на ній ( ОСОБА_6 ).

Допитані свідки відповідача показали, що знають ОСОБА_3 з позитивної сторони. Однак, окрім свідка ОСОБА_16 (сестри відповідача) майже нічого не знають про взаємовідносини ОСОБА_3 з її сином. Так, свідок ОСОБА_12 показав, що знав дідуся ОСОБА_2 , на той час, з його слів ОСОБА_2 був іншим. Про будь-які обставини, що стосуються предмету спору, свідком яких він міг бути, ОСОБА_12 не повідомив, вдаючись в процесі допиту до розмірковувань на морально-етичні теми.

Свідок ОСОБА_15 (лікар - нарколог) підтвердила, що неодноразово оглядала ОСОБА_3 , вказуючи, що остання була тверезою. Свідок ОСОБА_18 (представив себе другом сім`ї) вказав, що ОСОБА_3 є хорошою мамою, живе нормальним життям. Висловив припущення, що проблема в підлітковому (переходному) віці ОСОБА_2 . Свідок ОСОБА_19 теж висловив власну думку, що ОСОБА_3 хороша мати. З неповнолітнім ОСОБА_2 свідок не спілкувався, останнім часом в квартирі в якій проживає ОСОБА_3 не був. Про проблеми у відповідача з алкоголем йому нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_14 , яка працює у ОСОБА_3 секретарем (тобто, перебуває в службовій залежності) показала, що ОСОБА_2 заходив на роботу до матері декілька разів, говорив, що все добре. Висловлює припущення, що на ОСОБА_2 впливають інші особи. В той же час, ОСОБА_3 стверджувала, що її син постійно приходить на роботу, заважає працювати, розповідає секретарю "гидоту" про матір.

Оцінюючі досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку суд вважає повністю доведеними обставини того, що зі сторони відповідача має місце тривале ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини. Наслідком цього є те, що неповнолітній ОСОБА_2 не сприймає ОСОБА_3 як матір, відчуває до неї страх, не бажає з нею спілкуватись та повертатись до матері, в той же час, висловлює вдячність сторонній людині, яка займається його вихованням. Та обставина, що ОСОБА_3 є матеріально забезпеченою, не має суттєвого значення, оскільки виховання дитини є правом, а утримання - обов`язком батьків. Ніякі гроші не замінять дитині доброзичливого ставлення, позитивних емоцій, спільного відпочинку, співчуття, здатності поставити інтереси дитини вище своїх власних бажань тощо.

Поведінка відповідача в судових засіданнях та в приміщенні суду спростовує її твердження про те, що її син схильний до вигадок та перекручень. Так, 01.07.2019 було призначено судове засідання, однак, з причини відсутності електроенергії засідання не відбулось, а тому в кабінеті головуючого зібрались учасники процесу для узгодження дати судового засідання. Почувши дату 09 липня 2019 року, відповідач заявила, що вона відлітає на відпочинок, а тому буде подавати заяву про розгляд справи за її відсутності. Тобто, відповідач поставила на перше місце власний відпочинок та виявила байдуже ставлення до наслідків даного спору. Через деякий час після виходу учасників справи до коридору, головуючий почув гучні крики. Вийшов до коридору головуючий побачив, як ОСОБА_3 бігла за сином та голосно кричала. ОСОБА_2 заскочив до кабінету помічників та секретарів та просив захистити його від ОСОБА_3 , вказуючи, що остання вдарила його ногою. Свідками цієї події були всі судді та працівники апарату суду, що працюють на другому поверсі, а також відвідувачі суду. В цей же день, як було пізніше з`ясовано в судовому засіданні, з телефону відповідача було відправлено вищецитоване SMS-повідомлення "Я убью тебя,...(далі ненормативна лексика)". Така поведінка відповідача виявляє суттєве протиріччя між доводами відзиву, показаннями свідків сторони відповідача та реальним ставленням матері до свого сина, а також вказує на наявність поведінкових розладів відповідача, підтверджуючи таким чином, вищевказані діагнози відповідача.

Таким чином, судом встановлено наявність двох передбачених ст. 164 СК України підстав для позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав щодо ОСОБА_2 : ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини та хронічний алкоголізм (синдром залежності).

Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Також, згідно частини 2 вищевказаної статті питання про стягнення аліментів на дитину суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити одночасно з позбавленням батьківських прав.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частина 4 ст. 17 Закону України "Про охорону дитинства" передбачає, що суд у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла.

Керуючись ст. 2, 263 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь особи, яка буде призначена опікуном ОСОБА_2 або заклад, де він перебуватиме, аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 50 відсотків прожиткового мінумуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 05.03.2019 та до досягнення ОСОБА_2 повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь держави судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви в сумі 1536 грн. 80 коп.

Накласти заборону на відчуження квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_3 та в якій зареєстрований неповнолітній ОСОБА_7 .

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 11.07.2019.

Суддя О.М.Сидорчук