КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 752/26884/17

провадження № 22-ц/824/9171/2019

16 липня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів :

судді-доповідача Кирилюк Г.М.,

суддів: Рейнарт І.М., Іванченка М. М.

розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Юхименка Сергія Юрійовича на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 16 квітня 2019 року у складі судді Шевченко Т. М.,

встановив:

15.12.2017 року представник ОСОБА_1 - адвокат Юхименко С.Ю. звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 19.04.2017 року відбулась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю транспортного засобу марки «Кіа Picanto», д.н.з НОМЕР_1 , під керуванням позивача, та транспортного засобу «Howo», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якого була застрахована відповідно до полісу АК/6112991 в ПрАТ«СК «Юніверс».

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 05 липня 2017 року ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

20.04.2017 року ОСОБА_1 повідомила про ДТП ПрАТ «СК «Юніверс».

Відповідно до звіту № МК0177 - 17 від 30.07.2017 року вартість відновлювального ремонту з врахуванням зносу автомобіля марки «Кіа Picanto», д.н.з НОМЕР_1 ,складає 62 550,87 грн., вартість відновлювального ремонту без врахування зносу складає 94 026,59 грн.

В заяві про уточнення позовних вимог від 21 лютого 2019 року представник ОСОБА_1 зазначив, що відповідно до висновку судових експертів №1826/18-54 від 28.11.2018, вартість матеріального збитку, завданого власнику ТЗ «Кіа», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з врахуванням зносу складає 51 803,98 грн, вартість відновлювального ремонту цього транспортного засобу складає 90 592,06 грн.

Відповідно до розрахунку ПрАТ «СК «Юніверс» позивачу було виплачено 40 032,90 грн. Різниця між виплаченим страховим відшкодуванням та вартістю відновлювального ремонту з врахуванням зносу на підставі звіту судових експертів складає 11 771,08 грн (51 803,98 - 40 032,90) та 1000 грн - вартість проведення замовленого звіту № МК0177 - 17 від 30.07.2017 року. Сума, що підлягає стягненню з ПрАТ«СК «Юніверс», складає 12 771,08 грн, пеня - 1119,66 грн.

Оскільки відповідно до Акту надання послуг №8342 від 04.08.2017 року фактичний ремонт транспортного засобу марки «Кіа Picanto», д.н.з НОМЕР_1 , склав 71 515,70 грн, то різницю між страховим відшкодуванням та фактичними витратами на відновлювальний ремонт складає 19 711, 72 грн (71 515,70-51803,98).

З огляду на викладене, просила стягнути з ПрАТ«СК «Юніверс» 12 771,08 грн, а з ОСОБА_2 - 19 711,72 грн.

Також просила стягнути з відповідачів судові витрати зі сплати судового збору - 640 грн та зі сплати вартості проведення судової експертизи в сумі 4290 грн.

У зв`язку з укладенням угоди по виплату страхового відшкодування між позивачем та ПрАТ«СК «Юніверс», позивач від позовних вимог до ПрАТ«СК «Юніверс» відмовилась (а.с.147-150).

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 09 квітня 2019 року провадження в справі в частині позовних вимог до ПрАТ "СК "Юнівес" закрито (а.с. 155-156).

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 16 квітня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Юхименко С. Ю., посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 16 квітня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю, стягнути з ОСОБА_2 19 711,72 грн матеріальної шкоди, 4 290 грн судових витрат зі сплати вартості судової експертизи, 640 грн судового збору за подачу позову та 960 грн за подачу апеляційної скарги.

Свої доводи мотивує тим, що судове рішення першої інстанції ґрунтується виключно на рішення Великої Палати Верховного Суду по справі №755/18006/15-ц від 04.07.2018 року, яка постановлена у справі з приводу інших правовідносин ніж ті, що розглядалися в цій справі.

В даній справі позивач звернувся до страхової компанії, отримала частину страхового відшкодування в досудовому порядку, іншу частину - в процесі розгляду справи. При цьому страховиком було здійснено відшкодування шкоди з урахуванням фізичного зносу на замінені складові. Ремонт транспортного засобу позивача без урахування зносу складає 90 592,06 грн, з урахуванням зносу - 51 803,98 грн. Позивач просив стягнути фактичні витрати відповідно до акту виконаних робіт - 71 515,70 грн. Саме цю суму за мінусом виплачених коштів страховиком ( з врахуванням фізичного зносу) позивач просила стягнути з відповідача. Судом не враховано, що в статті 1194 ЦК України мова йде про різницю між виплаченим страховим відшкодування і фактичним розміром шкоди, а не лімітом відповідальності страховика і фактичним розміром шкоди.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 16 квітня 2019 року без змін.

Зазначив, що позивач, уклавши 28.02.2019 р. угоду з ПрАТ "СК "Юніверс" про виплату страхового відшкодування, погодилась на розмір сплаченого страхового відшкодування та відсутністю претензій до страховка, а тому вимоги до відповідача, який застрахував свою цивільно-правову відповідальність, про стягнення коштів є неправомірними.

Відповідно до положень ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 19 квітня 2017 року відбулася ДТП за участю транспортного засобу марки «Кіа Picanto», д.н.з НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та транспортного засобу «Howo», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Howo», д.н.з. НОМЕР_2 , застрахована ПрАТ «СК «Юнівес» на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/6112991. Страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, становила 100 000 грн, франшиза - 0 грн (а.с.90).

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 05 липня 2017 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу.

15 травня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до ПрАТ "СК "Юніверс" з заявою про страхове відшкодування (а.с.36).

19 липня 2017 року ПрАТ "СК "Юнівес" складено страховий акт № ГО-6867-1/ЦО по договору страхування № АК 6112991 від 06 квітня 2017 року, відповідно до якого розмір страхового відшкодування визначено в сумі 35 696,83 грн (а.с.81).

Доповненням №ГО-6867-1-1/ЦО від 13 вересня 2017 року до страхового акту № ГО-6867-1/ЦО, доплата до страхового відшкодування становить 4 336,07 грн (а.с.83).

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилалась на те, що відповідно до Акту надання послуг №8342 від 04 серпня 2017 року, складеного ТОВ "Маха-Україна", фактичний ремонт ТЗ "Кіа Picanto», д.н.з НОМЕР_1 , склав 71 515,70 грн, при цьому страховиком було виплачено всього 40 032,90 грн страхового відшкодування.

Відповідно до висновку експертів за результатами проведення комісійної судової автотоварознавчої експертизи № 18261/18-54 від 28.11.2018 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу марки "Кіа", д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок його пошкодження в результаті ДТП, що сталась 19 квітня 2017 року, станом на дату ДТП з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складала: 51 803,98 грн (а.с.116-121).

28 лютого 2019 року, з метою врегулювання даного спору на основі взаємних поступок, між ПрАТ «СК «Юнівес» та ОСОБА_1 було укладено угоду про виплату страхового відшкодування.

Відповідно до вказаної угоди сторони узгодили загальний розмір страхового відшкодування в сумі 51 032,90 грн (а.с. 148).

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 09 квітня 2019 року прийнято відмову ОСОБА_1 від позову до ПрАТ "СК "Юніверс" та провадження у справі до вказаного відповідача закрито.

Відмовляючи у задоволенні позову до ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що ліміт відповідальності ПрАТ "СТ "Юніверс" за шкоду, заподіяну майну потерпілого, становить 100 000 грн, страховиком прийнято рішення про здійснення страхового відшкодування в розмірі 51 032,90 грн. Суб`єктом, який має задовольнити вимогу позивача, є страховик відповідача, оскільки розмір завданої шкоди не перевищує ліміт страховика за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Колегія суддів не може погодитись з вказаним висновком суду першої інстанції, оскільки він не відповідає обставинам справи та вимогам закону.

За змістом положень статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України визначено, що реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Підстави та порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, та шкоди, завданої внаслідок взаємодії цих джерел, визначені нормами статей 1187, 1188 ЦК України.

За загальним правилом майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).

Тобто, відповідальність за шкоду несе безпосередньо боржник - особа, яка завдала шкоди. Така особа відповідно до статті 1192 ЦК України має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов`язок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

При відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З огляду на викладене, правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Аналогічний висновок зроблено у постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15.

Рішення Великої Палати Верховного Суду по справі №755/18006/15-ц від 04.07.2018 року, на яку посилався суд першої інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, постановлена у справі з приводу інших правовідносин.

Судом встановлено, що страховиком виплачено позивачу страхове відшкодування з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових, що підлягають заміні, а за виконання ремонтних робіт пошкодженого автомобіля позивач, відповідно до акта наданих послуг від 04 серпня 2017 року та квитанцій до прибуткових касових ордерів №58, №60, сплатила на користь ТОВ "Маха-Україна" фактичну вартість ремонту в розмірі 71 515 грн 70 коп. (а.с. 31, 158).

Оскільки вартість майнового збитку, завданого позивачу пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений розмір страхового відшкодування, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для стягнення з ОСОБА_2 , як з винної особи, на користь позивача різниці між фактичним розміром понесених витрат та отриманим страховим відшкодуванням.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову до ОСОБА_2 про стягнення 19 711,72 грн заподіяної шкоди, що є різницею між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) - 71 515,70 грн та страховим відшкодуванням у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягали заміні - 51 803,98 грн, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення вказаних позовних вимог.

Згідно з ч.1, ч.13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на те, що возовні вимоги до ОСОБА_2 задоволені в повному обсязі, з останнього на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в сумі 640 грн, за подання апеляційної скарги в сумі 960 грн, а також витрати зі сплати вартості судової експертизи в сумі 4 290 грн, всього на загальну суму 5 890 грн.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381-383, 389 ЦПК України суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - Юхименка Сергія Юрійовича задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 16 квітня 2019 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Стягнути з ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) на відшкодування заподіяної майнової шкоди 19 711,72 грн , судові витрати по справі в сумі 5 890 грн, а всього на загальну суму 25 601,72 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

М. М. Іванченко