Справа № 204/7852/18
Провадження № 2/204/312/19
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2019 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Токар Н.В.,

при секретарі Кошик Д.Е.,

за участю представника позивача адвоката Тропіна В.В.,

за участю представника відповідача адвоката Голубніченко В.О.,

розглянувши у судовому засіданні у залі суду в м.Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна об`єктом спільної сумісної власності та його поділ шляхом визнання права власності на його частку, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив:

- визнати нежитлове приміщення АДРЕСА_1 , загальною площею 78,6 кв.м., яке знаходиться на першому поверсі житлового будинку літ. А - 4 - магазин непродовольчих товарів за адресою: АДРЕСА_1 , та складається з: літ. а21 прибудова, а21 - ганок з пандусом, поз. 1 -3, І., об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ;

- визнати за ОСОБА_1 в порядку поділу майна подружжя, право спільної часткової власності на 1/2 частку нежитлового приміщення АДРЕСА_1 , загальною площею 78,6 кв.м., яке знаходиться на першому поверсі житлового будинку літ . А - 4 - магазин непродовольчих товарів за адресою: АДРЕСА_1 , та складається з: літ. а21 прибудова, а21 - ганок з пандусом, поз. 1 -3, І., припинивши в цій частині право власності ОСОБА_2 ;

- залишити незмінним право власності на 1/2 частку нежитлового приміщення АДРЕСА_1 , загальною площею 78,6 кв.м., яке знаходиться на першому поверсі житлового будинку літ . А - 4 - магазин непродовольчих товарів за адресою: АДРЕСА_1 , та складається з: літ. а21 прибудова, а21 - ганок з пандусом, поз. 1 -З, І., за ОСОБА_2 ;

- стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 3920 грн. 00 коп.

В обґрунтування позовної заяви, позивач вказав на те, що 08.10.1994 року між позивачем та відповідачем укладено шлюб.Під час перебування у шлюбі, подружжям на спільні кошти для задоволення потреб сім`ї було придбано нерухоме майно, а саме квартиру яка знаходиться у житловому будинку літ А-4 за адресою: АДРЕСА_1 та складається з: 1-коридор, 2,3,9 - житлові, 4-кладова, 5- туалет, 6-ванна, 7-коридор, 8-кухня, житловою площею - 48,2 кв.м., загальною площею 71,6 кв. м. Вартість придбаного майна складає 782750 грн. Внаслідок реконструкції майна, збільшилася його площа, змінилася кількість та призначення його приміщень, а також цільове призначення майна. Нерухоме майно було переведено у нежитловий фонд, й визначено як приміщення будинку літ. А-4 - магазин непродовольчих товарів - нежитлове приміщення АДРЕСА_1 , яке складається з приміщень: літ. а21 прибудова, а21 - ганок з пандусом, поз. 1-3, І. Загальна площа приміщення складає 78.6 кв.м. Зазначене нерухоме майно використовувалося подружжям шляхом здавання його в оренду для збільшення доходів родини й використання цих доходів для задоволення потреб обох з подружжя та їх дітей.13.10.2015 року рішенням Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано. Після розірвання шлюбу, відповідач самостійно отримує всі доходи від використання об`єкту нерухомого майна - нежитлового приміщення АДРЕСА_1 , загальною площею 78,6 кв.м., яке знаходиться на першому поверсі житлового будинку літ. А-4 - магазин непродовольчих товарів за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить позивачу та відповідачу на праві спільної сумісної власності. Однак, позивач має права на 1/2 частину зазначеного нежитлового приміщення, у зв`язку з чим позивач вимушений звернутися до суду із вказаним позовом.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просив позов задовольнити, посилаючись на підстави, зазначені в позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовної заяви в повному обсязі, у зв`язку з її необґрунтованістю.

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв`язку з наступним.

В судовому засіданні встановлено, що з 08 жовтня 1994 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі (арк.с.5-6).

Рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 13 жовтня 2015 року, шлюб між сторонами розірвано (арк.с.15-16).

В період шлюбу, відповідно до договору купівлі - продажу від 06 лютого 2007 року, ОСОБА_2 придбала квартиру АДРЕСА_1, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (арк.с.7-8, 9, 10), право власності на квартиру оформлено на відповідача.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта нежитлове приміщення загально площею 78,6 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 (арк.с.11-13).

Відповідно до акту оренди приміщення від 30.06.2016 року фізична особа - підприємець ОСОБА_2 надала послуги з оренди приміщення за адресою: АДРЕСА_1 ТОВ «ВІК «ХІТЛАЙН». Загальна вартість послуг у вересні склала 10000 грн. (арк.с.14).

Відповідно до вимог ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Отже, указаною правовою нормою права передбачено презумпцію віднесення придбаного під час шлюбу майна до спільної сумісної власності подружжя. У такому разі позивач звільняється від доведення цієї обставини, яка має значення для правильного вирішення справи, а відповідач, якщо заперечує проти цього, відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України, має довести протилежне (спростувати матеріально-правову презумпцію).

Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Згідно ч.1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Як достовірно встановлено судом, відповідно до досліджених матеріалів справи, нежитлове приміщення загально площею 78,6 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1 придбано 06 лютого 2007 року, тобто в період шлюбу між сторонами та за спільні кошти подружжя.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, судом встановлено, що спірне майно було придбано сторонами під час шлюбу, суд приходить до висновку, що вказане майно належить до спільної сумісної власності подружжя, тому, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Суд не приймає до уваги заперечення відповідача як такі, що не ґрунтуються на законі.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 4410 (чотири тисячі чотириста десять) грн. 00 коп.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.12,13,76-82,133,141,259,263-265 ЦПК України, ст. 372 ЦК України, ст.ст.60, 70, 68, 69 СК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна об`єктом спільної сумісної власності та його поділ шляхом визнання права на його частку - задовольнити.

Визнати нежитлове приміщення АДРЕСА_1 , загальною площею 78,6 кв.м., яке знаходиться на першому поверсі житлового будинку літ. А - 4 - магазин непродовольчих товарів за адресою: АДРЕСА_1 , та складається з: літ. а21 прибудова, а21 - ганок з пандусом, поз. 1-3, І. спільним майном подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину нежитлового приміщення АДРЕСА_1 , загальною площею 78,6 кв.м., яке знаходиться на першому поверсі житлового будинку літ. А - 4 - магазин непродовольчих товарів за адресою: АДРЕСА_1 , та складається з: літ. а21 прибудова, а21 - ганок з пандусом, поз. 1 -3, І, в порядку поділу майна подружжя.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину нежитлового приміщення АДРЕСА_1 , загальною площею 78,6 кв.м., яке знаходиться на першому поверсі житлового будинку літ . А - 4 - магазин непродовольчих товарів за адресою: АДРЕСА_1 , та складається з: літ. а21 прибудова, а21 - ганок з пандусом, поз. 1 -3, І, в порядку поділу майна подружжя.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 4410 (чотири тисячі чотириста десять) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.В.Токар