Справа №635/2242/19
Провадження по справі № 2/635/1894/2019
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2019 року сел. Покотилівка Харківського району Харківської області

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Бобко Т.В.,

секретар судового засідання Ус Ю.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

відповідач ОСОБА_3 ,

відповідач ОСОБА_4 ,

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 про визначення часток у праві спільної власності на земельну ділянку та визнання права власності на Ѕ частину земельної ділянки, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_8 пред`явила до суду позов шляхом подання позовної заяви до відповідачів ОСОБА_9 , ОСОБА_3 та ОСОБА_10 , який в подальшому уточнила та остаточно просила визначити розмір часток співвласників у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,2464 га, кадастровий номер НОМЕР_1 для обслуговування житлового будинку, господарчих будівель і споруд, між нею та ОСОБА_10 в розмірі Ѕ частини за кожною, залишивши за ОСОБА_10 право власності на Ѕ частину земельної ділянки, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 01 березня 2007 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №67 Малороганської сільської ради, виданого згідно рішення VIII сесії V скликання Малороганської сільської ради від 27 листопада 2006 року; визнати за позивачем право власності на Ѕ частину вищевказаної земельної ділянки.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , був зареєстрований на праві спільної власності, зокрема в Ѕ частині за її чоловіком ОСОБА_11 та в Ѕ частині за ОСОБА_12 , крім того, вказаним особам на праві спільної сумісної власності належить земельна ділянка, площею 0,2464 га з кадастровим номером НОМЕР_1 , розташована за вищевказаною адресою. Чоловіку позивача ОСОБА_13 був виданий державний акт на право власності на вказану земельну ділянку, без визначення у ньому часток співвласників. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_14 помер. Відповідно до ст.ст.1261 та 1268 ЦК України позивач спадщину після смерті чоловіка прийняла, а діти ОСОБА_8 та ОСОБА_14 ОСОБА_9 і ОСОБА_3 відмовилися від спадщини після смерті батька на користь матері ОСОБА_8 13 травня 2014 року позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті чоловіка на Ѕ частину житлового будинку за вищевказаною адресою. На даний час позивач звернулася до нотаріусу першої державної нотаріальної контори Харківського району для вирішення питання можливості оформлення спадкових прав після смерті чоловіка на земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , однак 20 лютого 2019 року нотаріусом позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на земельну ділянку та рекомендовано звернутися до суду, у зв`язку з тим, що частки спадкодавця у праві власності на земельну ділянку не визначені, а також в зв`язку з неможливістю встановлення складу спадкового майна. Позивач вважає, що оскільки частки у праві власності на житловий будинок визначені за кожним з співвласників по Ѕ частині, то у праві спільної власності на земельні ділянки також можливе таке ж визначення часток, крім того ОСОБА_8 зазначила, що з відповідачем ОСОБА_10 вони ніколи не мали спорів з приводу користування спірною земельною ділянкою та користувалися нею в рівних частках. За життя між ОСОБА_14 та ОСОБА_10 жодних договорів про розмір частки кожного у спільній сумісній власності на вказану земельну ділянку ані в добровільному, ані в примусовому порядку не визначався.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 16 квітня 2019 року провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено проведення підготовчого засідання.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 08 травня 2019 року заяву ОСОБА_5 про витребування доказів задоволено. Витребувано з Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області відомості про те, чи подавалися ким-небудь заяви про прийняття спадщини або відмову від прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_15 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на день смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , чи маються відомості щодо складання заповітів від його імені та чи видавалися свідоцтва про право на спадщину після смерті останнього.

Позивач у підготовче засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовльнити.

Відповідачі ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та та ОСОБА_3 у підготовче засідання не з`явилася, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутністю, в яких позовні вимоги ОСОБА_16 визнали повністю.

Інших заяв та клопотань від відповідачів не надійшло.

Враховуючи, що в підготовче засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.

06 вересня 1969 року у Роганському селищному Відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського району було зареєстровано шлюб між позивачем ОСОБА_17 та ОСОБА_11 , про що зроблено відповідний актовий запис №70 ( свідоцтво про одруження серії НОМЕР_3 , видане 06 вересня 1969 року).

Від шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_18 мають дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 , видане 01 березня 1971 року ) та ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка 21 листопада 1997 року, під час державної реєстрації шлюбу з ОСОБА_20 змінила прізвище « ОСОБА_21 » на « ОСОБА_22 » (свідоцтво про одруження серії НОМЕР_5 , видане 21 листопада 1997 року Виконавчим комітетом Малороганської сільської ради народних депутатів Харківського району Харківської області).

01 березня 2007 року головою Малороганської сільської ради ОСОБА_23 та начальником Харківського районного відділу земельних ресурсів ОСОБА_24 на підставі рішення Малороганської сільської ради VIII сесії V скликання від 27 листопада 2006 року на ім`я ОСОБА_15 видано державний акт серії НОМЕР_2 на право власності на земельну ділянку, площею 0,2464 га у межах згідно з планом, з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, господарчих будівель та споруд, кадастровий номер НОМЕР_6 , розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №67. Згідно змісту вказаного державного акту, співвласниками земельної ділянки, зазначеної у вказаному акті є ОСОБА_18 та ОСОБА_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_18 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 27 вересня 2013 року Виконавчим комітетом Малороганської сільської ради Харківського району Харківської області.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до вимог ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 УК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

За змістом ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Як вбачається з листа завідувача Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області Кормілець Ю.М. за вих.№1816/01.16 від 11 травня 2019 року, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_15 , з заявами про прийняття спадщини, згідно закону, на протязі шестимісячного строку з дня смерті спадкодавця звернулася дружина померлого ОСОБА_1 . Про відмову від прийняття спадщини, згідно закону, на протязі шестимісячного строку з дня смерті спадкодавця, звернулися діти померлого, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Заяви від інших спадкоємців до держнотконтори не надходили.

Згідно ч. 1 ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 1275 ЦК України передбачено, що якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за заповітом, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними порівну.

Отже, судом встановлено, що позивач ОСОБА_8 , яка є дружиною померлого ОСОБА_14 у встановлений законом строк звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка та 13 травня 2014 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, посвідчене державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Харківської області Кормілець Ю.М., зареєстроване в реєстрі за №3-534. Відповідно до вказаного свідоцтва спадщина складається зЅ частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, який знаходиться у АДРЕСА_1 та належала померлому ОСОБА_14 на підставі свідоцтва про право власності, виданого 12 жовтня 1990 року відділом комунального хозяйства Харківської районної ради народних депутатів, на підставі рішення №888 від 26 вересня 1990 року, зареєстрованого у Харківському міжміському бюро технічної інвентаризації 13 жовтня 1990 року у реєстрову книгу 2, за реєстровим №296.

Згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №22379663, 30 травня 2014 року за ОСОБА_17 зареєстровано право приватної власності на Ѕ частину житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, з технічного паспорту на зазначений житловий будинок вбачається, що станом на 09 квітня 2014 року власником іншої Ѕ частини вказаного житлового будинку значиться ОСОБА_4 .

Разом з тим, як вбачається з постанови державного нотаріуса Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області Кормілець Ю.М. від 20 лютого 2019 року (вих.№649/02-31), позивачу ОСОБА_8 в оформленні прав на спірну земельну ділянку нотаріусом було відмолено з тих підстав, що ОСОБА_8 не надано документів, що стверджують факт наявності спадкового майна.

Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальнимиправилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 Земельного кодексу України, земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).

Згідно ч. 2 ст. 89 Земельного кодексу України (в редакції закону, який діяв на час відкриття спадщини), у спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки, зокрема співвласників жилого будинку. А частинами 3-5 зазначеної статті передбачено, що, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

Частиною 1 ст. 369, ч.ч. 1, 2 ст. 372 ЦК України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" якщо до вирішення спору між співвласниками житлового будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач, слід виходити з розміру його частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності.

Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.

Отже, оскільки судом встановлено, що частка ОСОБА_15 в житловому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , на день його смерті складала 1/2, виходячи з аналізу вищезазначених правових норм, суд приходить до висновку, що частка ОСОБА_15 в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,2464 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 становить також 1/2 частина.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

При цьому відповідно до статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором, у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Як встановлено вище в судовому рішенні ОСОБА_14 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/2 частини будинку а також, з урахуванням висновків суду, Ѕ частки земельної ділянки, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 . Будучи єдиним спадкоємцем після смерті чоловіка, ОСОБА_1 , у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті чоловіка на частину належного йому житлового будинку, оскільки звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак в оформленні спадкових прав на належну чоловіку частину спірної земельної ділянки у позивача виникли труднощі через те, що частка належної спадкодавцю земельної ділянки не була визначена.

У відповідності до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Враховуючи те, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, та оскільки судом визначені частки кожного із співвласників спірної земельної ділянки у праві спільної сумісної власності і частка померлого ОСОБА_14 складає 1/2, суд вважає можливим визнати за ОСОБА_8 право власності на Ѕ частину земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 частину в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_15 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Суд вважає необхідним вирішити питання щодо права власності на спірну земельну ділянку за відповідачем ОСОБА_12 , визнавши за нею право власності на 1/2 частину земельної ділянки та визначити частки за кожним із співвласників, при цьому суд виходить з принципу непорушності її права власності у спільній сумісній власності, встановленого Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (ст. 1 Першого протоколу) та Главою 23 ЦК України.

Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадках визнання позову відповідачем.

Відповідачами надана заява про визнання позову, а тому суд вважає можливим ухвалити рішення у підготовчому засіданні.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 12, 81, 200, 206, 247, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 про визначення часток у праві спільної власності на земельну ділянку та визнання права власності на Ѕ частину земельної ділянки- задовольнити повністю.

Припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_15 та ОСОБА_7 на земельну ділянку, площею 0,2464 га у межах згідно з планом, з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, господарчих будівель та споруд, кадастровий номер НОМЕР_6 , розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , визначивши, що частка кожного із співвласників земельної ділянки ОСОБА_15 та ОСОБА_7 становить 1/2.

Визнати за ОСОБА_17 право власності на 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,2464 га у межах згідно з планом, з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, господарчих будівель та споруд, кадастровий номер НОМЕР_6 , розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_15 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , якому вказана частина земельної ділянки належала на підставі державного акту серії НОМЕР_2 , виданого 01 березня 2007 року головою Малороганської сільської ради ОСОБА_23 та начальником Харківського районного відділу земельних ресурсів ОСОБА_24 на підставі рішення Малороганської сільської ради VIII сесії V скликання від 27 листопада 2006 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №67.

Визнати за ОСОБА_12 право власності на 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,2464 га у межах згідно з планом, з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, господарчих будівель та споруд, кадастровий номер НОМЕР_6 , розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку поділу майна, що є об`єктом спільної сумісної власності та визначення частки за кожним із співвласників.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Харківський районний суд Харківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт громадянки України серії НОМЕР_7 , виданий 29 березня 1999 року Роганським селищним відділенням міліції УМВСУ в Харківській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_8 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт громадянки України серії НОМЕР_9 , виданий 27 вересня 1999 року Роганським селищним відділенням міліції УМВСУ в Харківській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_10 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , паспорт громадянки України серії НОМЕР_11 , виданий 14 квітня 1999 року Роганським селищним відділенням міліції УМВСУ в Харківській області, місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_12 , виданий 22 січня 2001 року Роганським селищним відділенням міліції УМВСУ в Харківській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_13 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Повне рішення складено 12 липня 2019 року.

Суддя Т.В. Бобко