МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №370/2360/15-ц

"05" липня 2019 р. Макарівський районний суд Київської області

у складі: судді Мазки Н.Б.

із секретарем Ребенок Н.О.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду смт Макарів Макарівського району Київської області

заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження,

в с т а н о в и в:

заявник Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» звернулося до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження, а саме: про заміну первісного стягувача Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський банк розвитку» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», посилаючись на те, що 06.06.2018 року Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду винесена постанова №370/2360/15-ц, якою позов Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ТОВ «Пашківський сад» про стягнення заборгованості за кредитним договором №МКЕХР2.1116.003 від 12.03.2013 року частково задоволено. На час звернення постанова суду, яка набрала законної сили відносно боржників не виконана, а тому постанова суду підлягає примусовому виконанню в органах ДВС України.

19.03.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» та Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський банк розвитку» було укладено договір №119 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіним М.А., відповідно до якого право вимоги за кредитним договором №МКЕХР2.1116.003 від 12.03.2013 року, який був укладений між ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» та ОСОБА_1 , та права Іпотекодержателя за договором іпотеки земельної ділянки №ZXR029520.1116.004 від 12.03.2013 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войнарскою І.А., за реєстром 346, перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія».

Таким чином, до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» перейшли всі права щодо грошової вимоги ОСОБА_1 за кредитним договором №МКЕХР2.1116.003 від 12.03.2013 року та прав Іпотекодержателя за договором іпотеки земельної ділянки №ZXR029520.1116.004 від 12.03.2013 року.

ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» є правонаступником первісного стягувана ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку», та має право звернутися до суду з заявою про заміну стягувана та бути стороною виконавчого провадження, щоб захистити свої порушені, невизнані або оспорювані права чи інтереси, навіть за виконавчим листом до відкриття виконавчого провадження ч.5 ст.442 ЦПК України.

На підставі вище викладеного настали обставини, які мають юридичне значення, тобто відбулась заміна кредитора за кредитним договором, в наслідок не виконання якого ухвалено рішення суду та видано виконавчі документи про стягнення заборгованості, в свою чергу рішення суду, яке набрало законної сили на час звернення не виконано та продовжує виконується на користь первісного кредитора, який вже втратив право на вимогу за кредитним договором, оскільки відступив своє право на користь нового кредитора.

На час звернення ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» не є кредитором за кредитним договором укладеним з боржником та не мас права бути стягувачем з примусового виконання виконавчих документів, оскільки відбулась заміна кредитора на підставі укладеного правочину, що є правонаступництвом і така заміна кредитора відбувається на будь-якій стадії процесу, навіть поза межами виконавчого провадження згідно з ч.5 ст.442 ЦПК України.

Директор ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» Правник О.П. надав клопотання про розгляд заяви без участі представника товариства, просив задовольнити заяву про заміну стягувача.

В відзиві на заяву про заміну стягувача ОСОБА_1 просить відмовити в задоволенні такої заяви та зазначив, що в 2015 році ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» звернулось з позовом до нього про стягнення 33997.10 гривен боргу по споживчому кредиту за договором №МКЕХР2.1116.003 від 12.03.2013 року. борг, проценти та пеня з вказаної суми складають 23929.10 гривен все інше, а саме комісія та штрафи нараховані безпідставно і нарахування було незаконне про що вказано в постанові касаційної інстанції та ще при розгляді справи в першій інстанції негласно було визнано представником банку і запропоновано погасити всю суму боргу без зазначених незаконно нарахованих платежів. 14.12.2015 року ним була погашена заборгованість в повному обсязі, про що надана квитанція №865870 на суму 25100.00 гривен. Проте зазначену суму борг позивач незаконно зарахував першочергово в рахунок погашення комісії та штрафів, стягнення яких заборонено законом, що підтверджено постановою касаційної інстанції у справі. Погашену суму боргу апеляційною та касаційною інстанцією враховано не було. Крім того, згідно умов договору споживчого кредиту п.3.1.13 банк зобов`язаний письмово повідомити позичальника про факт відступлення права вимоги за даним договорам третім особам протягом п`яти днів після такого відступлення. Доказів повідомлення стороною заявника не надано.

Представник ТОВ «Пашківський сад», будучи належним чином повідомленим про час, місце слухання справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №882, в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив.

Боржники ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в судове засідання не з`явились, причини неявки не повідомили.

У відповідності до вимог ч.3 ст.442 ЦПК України, неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Встановлено, що згідно постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду №370/2360/15-ц від 06.06.2018 року, позов Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ТОВ «Пашківський сад» про стягнення заборгованості за кредитним договором укладеним 22.07.2013 року частково задоволено, а саме: на користь ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 стягнуто в солідарном порядку за кредитним договором від 22.07.2013 року станом на 27.01.2016 року борг 20238.92 гривен, який складається: прострочена заборгованість по тілу кредиту 7569.95 гривен, прострочена заборгованість зі сплати процентів370.09 гривен, пеня 12298.88 гривен. В задоволенні решти вимог відмовлено (а.с.3, 4).

З кредитного договору №МКLNF6.1116.003 від 12.03.2013 року, укладеного між ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» та ОСОБА_1 , вбачається, що останній отримав кредит в сумі 700000.00 гривен строком до 11.03.2016 року (а.с.5-8).

З договору іпотеки земельної ділянки №ZXR029520.1116.004 від 12.03.2013 року ,укладеного між ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» та ОСОБА_1 , вбачається, що цим договором іпотекою забезпечується виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором від 12.03.2013 року №МКLNF6.1116.003 (а.с.9-12).

З договору №119 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 19.03.2018 року, укладеного між ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», вбачається, що предметом цього договором в порядку та на умовах, визначених цим договором, банк відступає шляхом продажу новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги банку до позичальників, іпотекодавців, заставодавця та поручителя, зазначених в додатку №1 до цього договору (а.с.13, 14)

З додатку №1 до договору №119 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 19.03.2018 року реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами, вбачаються наступні договори, в яких стороною є ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ТОВ «Пашківський сад»: МКЕХР2.1116.007 від 22.07.2013 року; РХ029031.1117.002 від 22.07.2013 року; РХ029031.110820.002 від 22.07.2013 року; МКLNF6.1116.003 від 12.03.2013 року; РХ029031.110820.001 від 12.03.2013 року; ZXR029520.1116.004 від 12.03.2013 року; ZХА019500.1116.006 від 12.03.2013 року; ZХА019500.1116.005 від 12.03.2013 року, які зазначені в акті прийому-передачі від 19.03.2018 року (а.с.15-17).

При розгляді заяви суд керується вимогамич.1 ст.442 ЦПК України, якою передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця, приватного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Згідно ч. 2 ст.442 ЦПК України, заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Частиною 5 ст.442 ЦПК України визначено, що положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до вимог ч.1 ст.446 ЦПК України, процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом.

Відповідно до вимог ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до вимог ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження - як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом ч.1, 2, 5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження», сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом. У разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована особа мають право звернутися де суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов`язкові тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Виходячи з цих норм, зокрема, п.1,2 ч.1 ст.512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора. Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться у відповідності до ч.5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» та ст.442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а заяву про заміну стягувача такою, що не підлягає задоволенню, оскільки заявник вказує, що Верховним Судом постановою по справі №370/2360/15-ц від 06.06.2018 року стягнута заборгованість за кредитним договором №МКЕХР2.1116.003 від 12.03.2013 року, який відсутній в реєстрі договорів, права вимоги за якими відступається, та боржників за такими договорами, хоча в тексті постанови Верховного Суду йдеться про кредитний договір без зазначення номеру від 22.07.2013 року та згідно умов якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 125000.00 гривен.

Неможливо встановити тотожність кредитного договору №МКЕХР2.1116.003 від 12.03.2013 року та кредитного договору без зазначення номеру від 22.07.2013 року, згідно умов якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 125000.00 гривен

Неможливо встановити наявність кредитного договору від 22.07.2013 року, за згідно умов якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 125000.00 гривен, в реєстрі договорів, права вимоги за якими відступається, та боржників за такими договорами.

До заяви про заміну сторони виконавчого провадження додана копія кредитного договору №МКLNF6.1116.003 від 12.03.2013 року укладений на суму 700000.00 гривен, який включений в реєстр договорів, права вимоги за якими відступається, та боржників за такими договорами, але мова про який в постанові Верховного Суду відсутня.

Керуючись вимогами п.1, 2 ч.1 ст.512, 514 ЦК України, ст.442 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» в задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів.

Суддя