Провадження № 2/628/571/19
Справа № 628/881/19
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 липня 2019 року Куп`янський міськрайоний суд Харківської області
у складі: головуючого судді - Гетьман Л.В.,
за участю секретаря - Разєнкової Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження у залі суду в місті Куп`янську Харківської області матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу та моральної шкоди, суд,
Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Куп`янського міськрайонного суду Харківської області з позовною заявою до відповідача, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, вказуючи на те, що 06.05.2017 року відповідач ОСОБА_2 позичила у нього в борг 1100 грн., терміном до 25.05.2017 року. На підтвердження взяття боргу ОСОБА_2 надала йому боргову розписку від 06.05.2017 року. Відповідач, після спливу терміну повернення боргу, його не сплатила, на неодноразові звернення до неї відмовляється повертати борг. Так продовжується і по сьогоднішній день. Вважає, що відповідач повинна йому сплатити суму боргу в розмірі 1100 грн. з індексом інфляції та 3 відсотками річних.
Ухвалою суду від 29 березня 2019 р. провадження у справі відкрито та справу призначено до розгляду по суті в порядку загального позовного провадження.
В судове засідання представник позивача не з`явився, надавши суду письмову заяву згідно якої, просить суд розглянути справу у його відсутність, підтримав позовні вимоги, які просить суд задовольнити.
Відповідач в судове засідання з`явилась, повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши письмові докази судом встановлено наступне.
Позивач не отримує кошти від відповідача.
У відповідності до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.
За правилами ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Так, в постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі №6-79цс14 зазначено, що «відповідно до норм ст. ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання».
Постановою Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі №6-63цс13 визначено, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки».
В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що ОСОБА_2 виконала свої зобовязання по поверненню грошових коштів ОСОБА_1 .
Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу, тобто суму боргу, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.
З урахуванням вимог ст. ст. 625,1050 ЦК Українив разі допущення позичальником прострочення виконання грошових зобовязань перед Позикодавцем, Позичальник зобовязаний сплатити Позикодавцю суму боргу та три проценти річних від простроченої суми.
Окрім того, згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Таким чином, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню сума заборгованості з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних у розмірі 1391 грн.
Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Статтею 23 ЦК України встановлено яку форму може набувати моральна шкода та в яких випадках вона може бути заподіяна особі, право на відшкодування якої особа має внаслідок порушення її прав.
Частиною 2 цієї статті встановлено, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Згідно з постановою Пленуму Верховного суду від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди визначено поняття моральної шкоди. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до п. 5 вказаної постанови обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Суд вважає, що в результаті неповернення грошів відповідачем, позивач зазнав душевних страждань, оскільки отримав негативні емоції та переживав з приводу неможливості нормального користування коштами, звернення до суду за захистом порушеного права.
Разом з тим, при визначені розміру моральної шкоди, з урахуванням принципу розумності, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування моральної шкоди 1500 грн.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд також стягує з відповідача на користь держави витрати по сплаті судового збору в розмірі 768,40 грн.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 141, 280, 281, 282, 263, 264, 265 ЦПК України ЦПК України, ст. ст. 526, 527, 530, 598, 599, 610, ч. 2 ст.1050,1054 ЦК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу та моральної шкоди задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних 1391 грн., моральної шкоди у сумі 1500 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 768,40 грн. на користь держави.
Рішення може бути оскаржено повністю або частково учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси та (або) обов`язки до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Куп`янський міськрайонний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

На виконання вимог ч. 10 ст. 272 ЦПК України суд повідомляє учасникам справи веб-адресу сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою вони можуть отримати інформацію щодо справи, яка розглядається: http://kpm.hr.court.gov.ua/sud2023/gromadyanam/csz/.

Суддя Л.В. Гетьман