ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5798/19 Справа № 210/775/19 Суддя у 1-й інстанції - Ступак С. В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.

секретаря судового засідання - Чубіної А.В.

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кривому Розі апеляційні скарги представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Гузєва Ігоря Григоровича та відповідача Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 квітня 2019 року, яке постановлено суддею Ступак С. В. у м.Кривому Розі, дані про дату складання повного тесту рішення відсутні, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2019 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Гузєв Ігор Григорович звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» (надалі - ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг») про відшкодування моральної шкоди працівнику внаслідок ушкодження здоров`я.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача Гузєв І.Г., який діє в інтересах ОСОБА_1 , зазначив, що останній працюючи в період часу з 18.03.2004р. по 16.11.2011р. електриком дільниці (обслуговування та ремонту устаткування), ексгаустерів та димососів Агломераційного цеху 2 (надалі - АЦ-2) ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» та з 21.06.1995 р. по 31.07.1996 р. і з 26.02.2001 р. по 18.03.2004 р. електромонтером РОУ в АЦ-3 ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», протягом зазначеного періоду підпадав під вплив дії фактору пилу, який перевищував ГДК через недосконалість його робочих місць. У зв`язку зі шкідливими і тяжкими умовами праці, з вини відповідача, позивачем отримано хронічні професійні захворювання.

Висновком МСЕК від 01.03.2016 року позивачу первинно встановлено 20% втрати професійної працездатності по ХОЗЛ, повторним висновком МСЕК від 13.02.2018 р. позивачу встановлено 50% втрати професійної працездатності по ХОЗЛ та третю групу інвалідності, з 29.01.2018р. по 01.02.2019р. Висновком МСЕК від 24.01.2019 р. позивачу повторно встановлено 50% втрати професійної працездатності по ХОЗЛ та третю групу інвалідності з 01.02.2019р. безстроково.

Позивач посилаючись на те, що змушений тривалий час проходити чисельні медичні огляди та обстеження, медико-соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури і лікування, у зв`язку з загальною слабкістю, втомою, постійними болями, просив суд стягнути з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь позивача 208 650,00 гривеньв порядку відшкодування моральної шкоди, без утримання податку з доходу фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

Рішенням Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 02 квітня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, завдану в зв`язку з ушкодженням здоров`я у розмірі 80 000,00 грн. без утримання податку з доходу фізичних осіб.

Стягнуто з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь держави судові витрати у розмірі 768,40 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Гузєв І.Г., подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про зміну рішення суду в частині розміру моральної шкоди, стягнутого на користь позивача та просить збільшити розмір стягнутої судом моральної шкоди до заявлених у позові вимог, оскільки він значно занижений та не відповідає глибині моральних страждань позивача та принципу розумності, виваженості і справедливості. Зазначає, що судом першої інстанції не враховано характер отриманого позивачем професійного захворювання, відсоток втрати професійної працездатності, тяжкість вимушених змін у життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні йому для поліпшення стану.

В апеляційній скарзі представник відповідача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також невідповідність рішення суду обставинам справи, ставить питання про скасування рішення та ухвалення нового про відмову ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог.

В мотивування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги, що в матеріалах справи відсутній висновок МСЕК або висновок судової психологічної експертизи (яка не призначалася) про те, що Позивачу завдані моральні страждання (моральна шкода) за умов ситуації, що досліджуються у справі. Доводи Позивача, що це загальновідомий факт не можна вважати доказом його страждань та брати до уваги. Виходячи з Акту розслідування хронічного професійного захворювання №32 від 28.12.2015 року, який складений Публічним акціонерним товариством «АрселорМіттал Кривий Ріг» у пункті 12 зазначено, що стаж роботи позивача в умовах впливу шкідливих факторів становить 23 років 5 місяців, з яких: Позивач відпрацював 11 років 8 місяців на ШБУ №4 комбінату «Кривбасшахтопроходка» електрослюсарем ЧРУ на підземних роботах та механіком ПД ГКР, та близько 11 років 8 місяців на ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг». Тобто з 23 років 5 місяців роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів на підприємстві ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» ОСОБА_1 працював лише 11 років і 8 місяців, що не перевищує 50 відсотків від загального стажу в шкідливих умовах. Вважає що будь-яких порушень законодавства про працю відносно позивача, які б знаходились в причинному зв`язку з настанням професійного захворювання, відповідач не вчиняв.

Відзиви на апеляційні скарги не надано.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши представника позивача Гузєва І.Г. , який підтримав доводи своєї апеляційної скарги та просив її задовольнити, заперечував проти задоволення апеляційної скарги відповідача, представника відповідача Тер-Товмасян Ю.Г., яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила їх задовольнити у повному обсязі та заперечувала проти задоволення апеляційної скарги представника позивача Гузєва І.Г. , перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційних скарг, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що позивач ОСОБА_1 працював на ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» з 18.03.2004 р. по 16.11.2011 року електриком дільниці (обслуговування та ремонту устаткування), ексгаустерів та димососів Агломераційного цеху 2 (надалі - АЦ-2) ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» та з 21.06.1995 р. по 31.07.1996 р. і з 26.02.2001 р. по 18.03.2004 р. електромонтером РОУ в АЦ-3 ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», що підтверджується записами в трудовій книжці (а.с.57-63).

Медичним висновком лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу державної установи «Український НДІ промислової медицини» про наявність (відсутність) професійного характеру захворювання від №1595 від 03.12.2015р., позивачу встановлено діагноз: Хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (пиловий бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першої-другої ст.) група В. Легенева недостатність першого-другого ступеня.(надалі - ХОЗЛ) (а.с.18-19)

З Акту №32 форми П-4 розслідування хронічного професійного захворювання від 28.12.2015 р., вбачається, що причиною професійного захворювання є пил з вмістом SiO2 10-70% - від 2,4 мг/м3 до 2,6 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3. На робочому місці в АЦ-3 ПАТ «АМКР», пил з вмістом SiO2- від 30,4 мг/м3 до 31,9 мг/м3 при ГДК 6,0 мг/м3. (п.17 Акту) (а.с.15-17).

Умови праці на робочому місці електрика дільниці АЦ-2 ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», електромонтера РОУ в АЦ-3 ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», згідно інформаційної довідки про умови праці №2/2-11-3/2703 від 16.09.2014, підготовленої відокремленим структурним підрозділом «Криворізьке міськрайонне Управління Головного управління Держсанепідслужби у Дніпропетровській області» та його карт умов праці, відносяться по пилу до 3 класу 3 ступеня. (а.с.16,65-75).

Висновком МСЕК серія 12 ААА №016552 від 01.03.2016 р. позивачу первинно встановлено 20% втрати професійної працездатності, повторним оглядом МСЕК серія 12 ААА № 046450 від 13.02.2018 р. встановлено 50% втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності з 29.01.2018 р. по 01.02.2019 р. Висновком МСЕК серія 12 ААА № 054294 від 24.01.2019 р. позивачу встановлено ступінь втрати працездатності у розмірі 50% та третю групу інвалідності з 01.02.2019 р. безстроково. (а.с.10-12).

У зв`язку з професійним захворюванням, позивач перебував на стаціонарному лікуванні, що підтверджується виписками-епікризами із медичної карти стаціонарного хворого (а.с.22-56) Відповідно до медичних документів позивачу рекомендовано спостереження лікарів, амбулаторне та стаціонарне лікування, оздоровлення в профілакторіях, санаторно-курортне лікування.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову та покладаючи обов`язок з відшкодування моральної шкоди на відповідача, суд першої інстанції виходив із того, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійне захворювання отримано позивачем, кокрема й в період його праці на підприємстві відповідача, тому ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» є винним підприємством у виникненні профзахворювання позивача та повинно нести відповідальність за спричинену моральну шкоду.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Так, відповідно до ст.264 ЦПК України, суд під час ухвалення рішення, серед інших питань, вирішує які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Стаття 153 КЗпП України встановлює, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Рішенням Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008 р. встановлено, що обов`язок по відшкодуванню моральної шкоди покладається на підприємства, які заподіяли шкоду.

Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.

Згідно ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у тому числі у фізичному болю та стражданнях, яких зазнала особа у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Частиною 3 ст.1166 ЦК України визначено, що шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках встановлених законом.

У відповідності до ст.4 ЗУ «Про охорону праці», державна політика в області охорони праці, базується; зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя.

Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі №1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності.

Так, судом встановлено та підтверджується актом №32 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 28 грудня 2015 року, що причиною професійного захворювання позивача є робота на протязі 23 років 5 місяців в умовах запиленості з вмістом SiO2 10-70% - від 2,4 мг/м3 до 2,6 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3. На робочому місці в АЦ-3 ПАТ «АМКР», пил з вмістом SiO2- від 30,4 мг/м3 до 31,9 мг/м3 при ГДК 6,0 мг/м3 (п.17 Акту) (а.с.15-17).

Отже, суд встановив факт заподіяння позивачу ОСОБА_1 моральної шкоди у зв`язку з отриманням ним професійним захворюванням на виробництві відповідача, де він пропрацював майже 12 років в умовах шкідливих факторів професійного захворювання, у зв`язку з чим він втратив професійну працездатність у загальному розмірі 50% безстроково, внаслідок чого останньому встановлена 3 група інвалідності, також, безстроково, у зв`язку із чим, позивач змушений проходити численні курси лікування, переносить фізичні страждання, позбавлений нормальних життєвих зв`язків, що вимагає додаткових зусиль для організації життя.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що професійне захворювання позивача, яке завдає йому фізичного болю та душевних страждань, виникло, зокрема і з вини відповідача, яким не було виконано вимоги законодавства щодо створення на робочому місці умов праці відповідно до нормативно-правових актів.

У зв`язку з наведеним, доводи апеляційної скарги щодо відсутності причинного зв`язку між завданою позивачу шкодою і протиправною поведінкою відповідача, колегією суддів відхиляються, оскільки, як вбачається з аналізу норм ч.2 ст.153, ст.173, ч.1 ст.237-1 КЗпП України, до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу.

Таким чином, закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов`язку власника відшкодувати моральну шкоду.

Як роз`яснено в пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити і з засад розумності, виваженості та справедливості.

З огляду на вищезазначене суд першої інстанції правильно визнав, що відповідач є особою, що несе відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди, а доводи відповідача в апеляційній скарзі в цій частині є необґрунтованими та фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст.89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Суд першої інстанції при ухваленні рішення встановив обставини справи, дав їм належну оцінку і відповідно до норм процесуального та матеріального закону обґрунтовано дійшов висновку, що позивачу заподіяна моральна шкода у зв`язку з ушкодження здоров`я на підприємстві відповідача.

Колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача, який визначено ним, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди №4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнає ОСОБА_1 , характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Отже, доводи апеляційних скарг, як представника позивача так і відповідача про необґрунтованість визначеного судом розміру моральної шкоди, колегія суддів вважає необґрунтованими, судом враховані при визначенні його розміру усі суттєві обставини справи, такі, як тривалість роботи в шкідливих умовах праці, процент втрати професійної працездатності встановлений безстроково, встановлення третьої групи інвалідності, також безстроково тощо.

На думку колегії суддів, з`ясувавши в достатньо повному обсязі права та обов`язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд першої інстанції ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, поясненнями сторін, а приведені в апеляційних скаргах доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Керуючись ст.367,374,375,381,382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Гузєва Ігоря Григоровича, Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг », залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 02 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повне судове рішення складено 22 липня 2019 року.

Головуючий:

Судді: