Справа № 188/643/19
Провадження № 2/188/346/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2019 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді Бурди П. О.,

при секретарі судового засідання Власенко А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Петропавлівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про перерозподіл спадщини,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області з цим позовом до ОСОБА_2 , (далі відповідач 1), ОСОБА_3 (далі відповідач 2), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_4 (далі - третя особа 1), ОСОБА_5 (далі - третя особа 2), ОСОБА_6 (далі - третя особа 3), про перерозподіл спадщини.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_7 , після смерті якого відкрилася спадщина на житловий будинок АДРЕСА_1 .

За життя ОСОБА_7 склав заповіт, яким заповів належний йому будинок позивачу, відповідачам та третім особам.

У строки, визначені законом, ніхто з спадкоємців не звернувся до нотаріуса для прийняття спадщини. На момент смерті спадкодавця разом з ним проживали позивач та відповідачі.

Позивач вважає, що оскільки спадкодавець помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , то застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, а саме норми Цивільного кодексу Української Радянської Соціалістичної Республіки (далі - ЦК УРСР), тому він звернувся з позовом до суду.

Після смерті ОСОБА_7 позивач та відповідачі залишилися проживати у спірному будинку. Відповідно до норм ст. 549 ЦК Української РСР вважаються такими, що прийняли спадщину, але відповідачі не бажають оформлювати спадкове майно на себе. Треті особи майнових претензій на спадковий будинок не мають.

На підставі статей 524, 525, 534, 549, 553 ЦК УРСР позивач просить суд визнати за ним, як спадкоємцем за заповітом, право власності на спадкове майно, яким є житловий будинок АДРЕСА_1 , що складається із наступних споруд, позначених в технічному паспорті житлового будинку спеціальними знаками: житловий будинок «А»; сіни «а»; тамбур «а1»; сарай «В»; гараж «Г»; погріб «пд.»; сарай «Д»; сарай «Е»; вбиральня «Є»; огорожа «№1,2»; ворота «№3»; огорожа «№4»; зливна яма «№5»; замощення «І-ІІІ», що належав померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 .

Позивач у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, позов просив задовольнити.

Відповідач 1 подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав у повному обсязі.

Відповідач 2 подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав у повному обсязі.

Третя особа 1 подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову не заперечувала.

Третя особа 2 подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову не заперечувала.

Третя особа 3 подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову не заперечувала.

Вивчивши надані позивачем докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу (далі ЦПК) у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

В судовому засіданні встановлено, що з 01.02.1989 ОСОБА_7 належав житловий будинок АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на будівлю № НОМЕР_1 , виданим виконавчим комітетом Петропавлівської районної ради народних депутатів та зареєстрованим в реєстрову книгу № 25-1003 01.02.1989 Павлоградським бюро технічної інвентаризації. Свідоцтво видане на підставі рішення виконавчого комітету районної ради народних депутатів № 117 від 06.04.1988 (а.с. 28).

Будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташований по АДРЕСА_1 , складається із таких споруд, позначених в технічному паспорті житлового будинку, виготовленому 15.02.2019, спеціальними знаками: житловий будинок «А»; сіни «а»; тамбур «а1»; сарай «В»; гараж «Г»; погріб «пд.»; сарай «Д»; сарай «Е»; вбиральня «Є»; огорожа «№1,2»; ворота «№3»; огорожа «№4»; зливна яма «№5»; замощення «І-ІІІ» 9 (а.с. 24-26).

Відповідно до довідки № 729, виданої 25.03.2019 Миколаївською сільською радою Петропавлівського району Дніпропетровської області за померлим ОСОБА_7 згідно з погосподарською книгою № 23 сторінка 211 по АДРЕСА_1 значаться земельні ділянки: площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; площею 0,31 га для ведення особистого селянського господарства. Земельні ділянки не приватизовані (а.с. 22).

Згідно з погосподарською книгою № 23, об`єкт погосподарського обліку № 2153-1 житловий будинок АДРЕСА_1 належить ОСОБА_7 , що підтверджується довідкою № 738, виданою 25.03.2019 Миколаївською сільською радою Петропавлівського району Дніпропетровської області (а.с. 23).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим 26.06.2001 виконкомом Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області (а.с. 28).

Відповідно до пунктів 4 і 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України він застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» судам слід звернути увагу, що на час відкриття спадщини в період чинності ЦК УРСР його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини). Пунктом 5 ч. 1 ст. 555 ЦК УРСР було встановлено, що спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави, якщо жоден із спадкоємців не прийняв спадщину. ЦК УРСР не обмежувався строк для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом, у тому числі й для держави. Норми п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР. При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 1 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР.

Оскільки спадкодавець помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадщина відкрилась і була прийнята позивачем та відповідачами 1, 2 до 1 січня 2004 року, то застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, а саме норми ЦК Української РСР 1963 року.

Відповідно до статті 525 ЦК Української РСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

Спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом (стаття 524 ЦК Української РСР).

Відповідно до статті 534 ЦК Української РСР, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

ОСОБА_7 26.03.1998 склав заповіт, яким заповів все своє майно, де б воно не було і з чого б не складалося, позивачу, відповідачу 1, відповідачу 2, третій особі 1, третій особі 2, третій особі 3. Заповіт посвідчений секретарем Миколаївської сільської ради Петропавлівського району та зареєстрований в реєстрі під номером 108 (а.с. 21).

На день смерті разом зі спадкодавцем проживали та були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , позивач, відповідач 1 та відповідач 2, що підтверджується довідкою № 734, виданою 25.03.2019 Миколаївською сільською радою (а.с. 22).

Відповідно до довідки № 739, виданої 26.03.2019 Миколаївською сільською радою Петропавлівського району Дніпропетровської області позивач з народження до 29.08.2003 та з 09.08.2004 по теперішній час проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 23).

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Положеннями ст. 549 ЦК УРСР визначені дії, що свідчать про прийняття спадщини. Згідно з приписами вказаної статті визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Позивач після смерті ОСОБА_7 домовився з відповідачем 1 та відповідачем 2, що вони поїдуть до нотаріуса протягом шести місяців і відмовляться від прийняття спадщини за заповітом на його користь, але через постійну зайнятість відповідачі 1, 2 цього не зробили, що вони не заперечували.

Відповідно до норм статті 549 ЦК Української РСР відповідач 1 та відповідач 2 вважаються такими, що прийняли спадщину разом з позивачем.

Позивач звернувся до державного нотаріуса Петропавлівської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_7 , але своєю постановою від 08.02.2019 виконуючий обов`язки завідувача Петропавлівської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину з законом, в зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на житловий будинок та спірними питаннями між спадкоємцями.

Відповідач 1 та відповідач 2 належним чином у строк, встановлений ст. 553 ЦК Української РСР від свого права на спадщину після смерті ОСОБА_7 не відмовилися. Чинне законодавство не передбачає вирішення такого питання шляхом нотаріального чи іншого посвідчення, лише в судовому порядку.

Поділ спадкового майна провадиться за згодою спадкоємців, що прийняли спадщину. При недосягненні згоди поділ провадиться судовим порядком відповідно до часток належних кожному з спадкоємців за законом або за заповітом (стаття 562 ЦК Української РСР).

Суд прийшов до висновку, що визнання відповідачем 1 та відповідачем 2 позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, бо судом встановлено, що позивач фактично прийняв спадщину до закінчення шестимісячного строку, а тому позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Вартість спадкового будинку складає 44864 (сорок чотири тисячі вісімсот шістдесят чотири) грн., що підтверджується висновком про вартість майна: житлового будинку літ. А, загальною площею 64,2 кв. м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , виконаним ТОВ «Земля і Право» на підставі договору № 06-1/19-ПТ-М від 05.03.2019 (а.с. 27).

Виходячи з цієї ціни позову та вимог пп.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» позивачем був сплачений судовий збір в розмірі 768,00 грн., про що до позову додана квитанція банку від 27.05.2019 (а.с.29).

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог, тому суд вважає за можливе клопотання позивача задовольнити та залишити судові витрати на ньому (а.с. 4).

На підставі викладеного, ст. ст. 524-526, 534, 548, 549, 562 ЦК УРСР, керуючись статтями 4, 13, 76-81, 141, 263-265, 280-284, 288, 289, 352, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 , до ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_2 , треті особи, ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_6 , місце проживання: АДРЕСА_2 , ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_7 , місце проживання: АДРЕСА_3 , ОСОБА_6 , РНОКПП НОМЕР_8 , місце проживання: АДРЕСА_4 , про перерозподіл спадщини задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , який складається із наступних споруд, позначених в технічному паспорті житлового будинку, виготовленому 15.02.2019, спеціальними знаками: житловий будинок «А»; сіни «а»; тамбур «а1»; сарай «В»; гараж «Г»; погріб «пд.»; сарай «Д»; сарай «Е»; вбиральня «Є»; огорожа «№1,2»; ворота «№3»; огорожа «№4»; зливна яма «№5»; замощення «І-ІІІ», в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судові витрати залишити на позивачу ОСОБА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення до Дніпровського апеляційного суду через Петропавлівський районний суд.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя П. О. Бурда