Справа №442/4564/19
Провадження №2/442/1258/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2019 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Крамара О.В.

з участю секретаря судових засідань - Лютик Х.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Дрогобич цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Нижньогаївської сільської ради Дрогобицького району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся в суд із вказаним вище позовом, в обґрунтування якого покликається на те, що вона ОСОБА_1 , є дочкою ОСОБА_2 , яка ІНФОРМАЦІЯ_1 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 11.07.2003 року серії НОМЕР_1 виданого Нижньогаївською сільською радою.

Ще за життя ОСОБА_2 подавала документи про оформлення права власності на Земельні ділянки ( Паї ) в с. Гаї Нижні, однак, ОСОБА_2 не отримала державних актів на земельні ділянки, так як померла, а державні акти на земельні ділянки були виготовлені 26.10.2004 року.

22.03.1988 року ОСОБА_2 було зроблено заповіт, згідно якого, остання на випадок своєї смерті зробила заповідальне розпорядження наступного змісту: «...все моє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати мені на день смерті і на що я за законом матиму право, заповідаю ОСОБА_1 ».

Після смерті ОСОБА_2 залишилося спадкове майно, яке складається із земельної ділянки площею 1,0210 га. кадастровий номер НОМЕР_2 та земельної ділянки площею 0,0659 га, кадастровий номер НОМЕР_3 , що розташовані на території Нижньогаївської сільської ради Дрогобицького району.

Відповідно до довідки Нижньогаївської сільської ради № 97 від 16.01.2019 року, ОСОБА_1 на час смерті ОСОБА_2 проживала разом з нею.

У березні 2019 року вона звернулася до приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу Білоган І.М. про оформлення спадкового майна після смерті матері ОСОБА_2 . Однак, 08.05.2019 року Приватний нотаріус Білоган І.М. винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, так як державні акти видані після смерті спадкодавця.

Оскільки вона не має можливості належним чином оформити свої спадкові права після смерті мами, вважає єдиним правовим способом відновлення свого порушеного права є звернення до суду з позовом про визнання права власності.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, подала клопотання про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує повністю, просить такий задоволити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи є клопотання про розгляд справи у їх відсутності, не заперечують щодо задоволення позову.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов слід задоволити, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює судове рішення про задоволення позову.

Підстав для неприйняття визнання позову відповідачем судом не встановлено.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є дочкою ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , у віці 94 роки.

22 березня 1988 року, ОСОБА_2 склала заповіт посвідчений секретарем виконкому Гаївської сільської ради М. Галелюка, згідно якого: «...все моє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати мені на день смерті і на що я за законом матиму право, заповідаю ОСОБА_1 ».

Після смерті ОСОБА_2 залишилося спадкове майно, а саме: право приватної власності на земельні ділянки на території Нижньогаївської сільської ради Дрогобицького району Львівської області, з цільовим призначенням ведення товарного сільськогосподарського виробництва: площею 1,0210 га. кадастровий номер НОМЕР_2 та земельної ділянки площею 0,0659 га, кадастровий номер НОМЕР_3 .

За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч. 1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз`яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української PCP 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом.

Тобто, до позовних вимог про визнання права власності підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу Української PCP від 18 липня 1963 року.

Відповідно до ч.1 ст.524 ЦК України 1963 р., спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Відповідно до ст.548 ЦК України 1963 р., для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до вимог ст.549 ЦК України 1963 р. визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до довідки Нижньогаївської сільської ради № 97 від 16.01.2019 року, ОСОБА_1 на час смерті ОСОБА_2 проживала разом з нею.

З положень ст. ст. 2, 3 Закону України від 01 липня 2004 року № 1952-ІУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», внесення до державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень даних про право власності особи на об`єкт нерухомого майна, збудований до набрання чинності зазначеним Законом, не породжує в особи права власності, а засвідчує офіційне визнання підтвердження державою факту наявності в особи цього права.

Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Системний аналіз наведених вимог законодавства та зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що позов підставний та підлягає задоволенню, так як позивач відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР (1963 року) фактично прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_2 .

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 81, 258, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН - НОМЕР_4 , право приватної власності в порядку спадкування за заповітом після смерті матері, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на земельні ділянки на території Нижньогаївської сільської ради Дрогобицького району Львівської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва: площею 1,0210 га, кадастровий номер № НОМЕР_2 та площею 0,0659 га, кадастровий номер № НОМЕР_3 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя О.В. Крамар