Єдиний унікальний номер 243/3017/19 Номер провадження 22-ц/804/1895/19
Номер провадження 22-ц/804/1895/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2019 року Донецький апеляційний суд в складі колегії:

судді- доповідача: Новікова Г.В.

суддів: Кішкіної І.В., Халаджи О.В.,

за участю секретаря Ротар Я.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 -адвоката П`яних Оксани Миколаївни на заочне рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 06 травня 2019 року (ухваленого під головуванням судді Мірошниченко Л.Є. у м. Слов`янськ Донецької області, повний текст складено 13 травня 2019 року) у цивільній справі №243/3017/19 за позовом ОСОБА_1 до Слов`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог П`ята донецька державна нотаріальна контора Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про зняття арештів і заборон, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що у вересні 2017 року він звернувся до нотаріуса з метою придбання нерухомого майна, під час проведення нотаріальних дій йому стало відомо, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна міститься інформація про накладення арешту на все нерухоме майно, яке належить йому на праві власності. Вказане обтяження було зареєстроване 26.10.2007 року за № 5913821 реєстратором П`ятої донецької державної нотаріальної контори на підставі постанови ВДВС Куйбишевського районного управління юстиції у м. Донецьку № АН728146 від 18.10.2007 року.

У зв`язку з тим, що до серпня 2017 року йому не було відомо про наявність вищезазначеного обтяження, то він звернувся до П`ятої донецької державної нотаріальної контори із заявою про надання копій документів, які стали підставою накладення арешту. Листом № 644/01-16 від 13.09.2017 року П`ята донецька державна нотаріальна контора повідомила позивачу, що всі документи, які зберігались в архіві нотаріальної контори до 1 грудня 2014 року залишились в м. Донецьку на території, непідконтрольній владі України, а тому доступу до них контора не має.

З метою виконання рішення, на підставі якого було відкрито виконавче провадження, він звернувся до Куйбишевського РВ ДВС м. Донецька ГТУЮ в Донецькій області з заявою про відновлення виконавчого провадження №АН728146. Відповідно до наданої відповіді від 23.08.2017 року за № 31498 було зазначено, що згідно даних Автоматизованої Системи Виконавчих Проваджень (АСВП) виконавче провадження відносно ОСОБА_1 у Куйбишевському районному відділі державної виконавчої служби на обліку не перебуває.

У зв`язку з тим, що ні П`ята Донецька державна нотаріальна контора, ні Куйбишевський РВ ДВС м. Донецьк ГТУЮ в Донецькій області не мають відомостей про рішення, на підставі якого було відкрито виконавче провадження і здійснено накладення арешту, він не має жодної можливості виконати зазначене рішення. У зв`язку з чим просить суд скасувати (припинити) обтяження (арешт нерухомого майна), що накладений постановою Відділу державної виконавчої служби Куйбишевського районного управління юстиції у м. Донецьку №АН728146 від 18.10.2007 року та зареєстрований П`ятою донецької державною нотаріальною конторою 26.10.2007 року за номером обтяження: 5913821 та перенесене до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 09.09.2017 року за № на невизначене майно, все майно власником якого є ОСОБА_1 , реєстраційний номер: НОМЕР_1 .

Заочним рішенням Слов`янського міськрайонного суду від 06 травня 2019 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача просить скасувати заочне рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 в повному обсязі.

В обґрунтування посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; не повне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, необ`єктивну та не повну оцінку доказів, що є у справі.

Зокрема вказує на те, що позивач звернувшись із даним позовом до Кубишевського РВ ДВС м. Донецька ГТУЮ у Донецькій області мав на меті виконати рішення, на підставі якого було відкрито виконавче провадження та зареєстровано обтяження, і тим самим усунути підстави для подальшого перебування під арештом його майна.

Відповідно до ч.1 розділу XIV Інструкції з організації примусового виконання рішень,затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року за №512/5 із послідуючими змінами та доповненнями, за заявою сторони виконавчого провадження або з ініціативи виконавця виконавче провадження,виконання за яким здійснювалося на тимчасово окупованій території,підлягає відновленню.

Згідно абзацу другого ч.3 вищевказаного розділу Інструкції, якщо відповідно до заяви боржника виконавче провадження, виконання за яким здійснювалося на тимчасово окупованій території України,необхідно відновити у зв`язку із наміром боржника виконати рішення або необхідністю припинення заходів примусового виконання рішень, таке виконавче провадження може бути відновлено без дубліката виконавчого документу.

Суд першої інстанції зазначив,що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що він в порядку визначеному Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» звертався до державного реєстратора з вимогою про вилучення з Єдиного реєстру заборон відомостей про обтяження належного йому нерухомого майна. Однак судом не враховано,що позивач повинен був звернутись до відповідних органів ДВС, а не до державного реєстратора.

Висновок суду про те, що позивач не вказав причину, по якій було накладено обтяження на належне йому нерухоме майно,також не відповідає дійсності, оскільки позивач вказав, що обтяження було накладено постановою ВДВС Куйбишевського РУЮ у м.Донецьку від 18.10.2007 року, про що йому стало відомо при оформленні договору купівлі-продажу нерухомого майна.

Відповідач не надав суду будь-яких заперечень та пояснень з приводу даної справи, а позивач у свою чергу позбавлений можливості у зв`язку із відсутністю у базі даних АСВП або архіві будь-якої інформації про виконавче провадження відносно нього, звернутись із заявою про відновлення виконавчого провадження та зняти арешту з майна. Крім того, П`ята донецька державна нотаріальна контора, якою було зареєстровано обтяження, не має жодних відомостей стосовно рішення на підставі якого були вчинені зазначені дії. Що також унеможливлює його виконання позивачем.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

В судове засідання сторони не з`явилися. Від ОСОБА_1 та його представника -адвоката П`яних О. М., представника Головного територіального управління юстиції у Донецькій області надійшли заяви про слухання справи у їх відсутність .

Представник Слов`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області в судове засідання не з`явився, про час та дату розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.97) .

Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату,час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність осіб, які не з`явилися до суду, оскільки вони належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи і від них не надійшло письмове клопотання про відкладення розгляду справи із зазначенням поважності причин.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України за наявними в ній доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що виниклі правовідносини регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухому майно та їх обтяжень», позивач не зазначив причину,по якій було накладено обтяження на належне йому майно. Нотаріальна контора також не може встановити підстави накладення обтяження, у зв`язку із чим суд позбавлений можливості з`ясувати осіб,на права та інтереси яких прямо та безпосередньо вплине рішення суду.

Проте такий висновок суперечить нормам матеріального та процесуального права, та не відповідає встановленим обставинам.

У порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Спори, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства (пункт 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 3 червня 2016 року № 5).

Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу,порушено їхні права чи свободи.

Таким чином, у разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване (пункти 2,5 зазначеної постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ).

Відповідно до частини першої статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції, чинній на час вирішення спору , особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно та про зняття з нього арешту.

Звертаючись із позовом, позивач в обґрунтування послався на те, що він бажав виконати рішення, на підставі якого було відкрито виконавче провадження , для чого звернувся до виконавчої служби про відновлення виконавчого провадження. Однак виконавче провадження відновлено не було, а тому він вимушений був звернутися з позовом про зняття арешту з його майна.

Судом першої інстанції встановлено, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна значиться арешт на все майно, яке належить позивачу ОСОБА_1 на праві власності, на підставі постанови АН728146, 18.10.2007 року ВДВС Куйбишевського районного УЮ у м. Донецьку.

П`ята Донецька державна нотаріальна контора на запит позивача повідомила 13.09.2017 року про те, що всі документи, які зберігались в архіві нотаріальної контори до 1 грудня 2014 року залишилися на території, непідконтрольній владі України, в м. Донецьку, а тому доступу до них контора не має і не може надати відповідь щодо запису про обтяження.

На заяву позивача до Куйбишевського РВ ДВС м. Донецька ГТУЮ в Донецькій області про відновлення виконавчого провадження №АН728146 від 25 серпня 2017 року Слов`янським міськрайонним відділом державної виконавчої служби, на який покладено виконання функцій Куйбишевського районного відділу ДВС м.Донецька, надана відповідь про те, що згідно даних Автоматизованої Системи Виконавчих Проваджень (АСВП) виконавче провадження відносно ОСОБА_1 у Куйбишевському районному відділі державної виконавчої служби на обліку не перебуває, у зв`язку із чим винесення державним виконавцем постанови про зняття арешту з нерухомого майна буде безпідставним. Доступ до виконавчих проваджень відсутній. Підтвердити втрату або наявність виконавчих проваджень є не можливим.

Із наданих позивачем до апеляційної інстанції документів вбачається, що арешт на майно позивача було накладено постановою державним виконавцем ВДВС Куйбишевського районного УЮ у м. Донецьку з метою забезпечення виконання рішення Куйбишевського районного суду м. Донецька від 06 червня 2007 року

Постановою головного державного виконавця від 04.07.2013 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-2288 виданого 25.06.2007 року Куйбишевським районним судом м. Донецька про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 боргу у розмірі 4303,60 грн. закінчено у зв`язку із фактичним виконанням у повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення.

Таким чином встановлено, що ОСОБА_1 є стороною виконавчого провадження, а отже відносини що виникли під час розгляду даної справи (спірні правовідносини) регулюються розділом VII ЦПК України та Законом України «Про виконавче провадження», розділом XV Інструкції з організації примусового виконання рішень,затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року за №512/5 із послідуючими змінами та доповненнями, згідно якого сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог з інших підстав, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що позивачем обрано не той спосіб захисту порушеного права. Позивач є стороною виконавчого провадження та відповідно до розділу VII ЦПК України має право оскаржити рішення, дії та бездіяльність державного виконавця.

За встановлених обставин підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неправильне застосування норм судом першої інстанції матеріального права.

Враховуючи те, що судом апеляційної інстанції не встановлено підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , а судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог з інших підстав.

Керуючись ст. ст.368, 369, 376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката П`яних Оксани Миколаївни задовольнити частково.

Заочне рішення Слов`янського міськрайонного суду від 06 травня 2019 року скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Слов`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог- П`ятої донецької нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про зняття арештів і заборон - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 17 липня 2019 року.

Судді: