ПОСТАНОВА

Іменем України

04 липня 2019 року м. Кропивницький

справа № 2-4009/11

провадження № 22-ц/4809/787/19

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Мурашка С.І. (головуючий, суддя-доповідач), Голованя А.М., Карпенка О.Л.,

за участі секретаря - Тимошенко Т.О.

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк»,

відповідачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Усатенка В`ячеслава Юрійовича, який представляє інтереси ОСОБА_2 ,на заочне рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 14 грудня 2011 року у складі судді Галагана О.В. і

В С Т А Н О В И В :

У липні 2011 року Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та просило стягнути солідарно заборгованість за кредитним договором у розмірі 405 098,16 грн.

Позовна заява мотивована тим, що 20.09.2007 між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №221/2007/СІ.

За умовами кредитного договору банк надав позичальнику кредит в сумі 44 000 доларів США в порядку і на умовах, визначених цим договором.

Кредит наданий на придбання автотранспортного засобу, терміном по 14.04.2014, за користування кредитними коштами встановлена плата в розмірі 13 процентів річних.

Відповідно до п.3.3.2 кредитного договору, позичальник зобов`язався щомісячно, повертати частини кредитних коштів, згідно з умовами визначеними п.2.5.1 кредитного договору, а також сплачувати відсотки за користування кредитними коштами, кошти за відкриття позичкового рахунку та на вимогу Банку сплачувати можливі штраф та пеню.

Згідно розрахунку заборгованості позичальника, що додається, погашення кредиту здійснювалось із порушенням встановленого кредитним договором порядку, кредит погашався не щомісячно, внаслідок чого виникла прострочена заборгованість.

З метою забезпечення виконання зобов`язань, взятих на себе відповідачем перед позивачем за кредитним договором, 20.09.2007 між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та ОСОБА_2 укладено договір поруки.

Відповідно до п.2.1 договору поруки, ОСОБА_2 взяв на себе зобов`язання відповідати за виконання ОСОБА_1 його зобов`язань за договором кредиту в повному об`ємі, а саме відповідати: за погашення основної суми кредиту; за погашення суми процентів відповідно умовам кредитного договору; за інші виплати, належні позивачу.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків та інше.

Відповідачі свої зобов`язання по поверненню кредиту за вказаним кредитним договором належним чином не виконували, тому за ними утворилася заборгованість за кредитним договором у сумі 405 098,16 гривень.

Заочним рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14 грудня 2011 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» загальну заборгованість за кредитним договором в сумі 405098,16 гривень.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідачі не виконали умов кредитного договору щодо своєчасного повернення кредиту та сплати нарахованих відсотків, що є підставою для стягнення з позичальника та поручителя отриманих коштів та відсотків за користування кредитом.

В апеляційній скарзі адвокат Усатенко В.Ю., який діє в інтересах ОСОБА_2 , просить скасувати заочне рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача заборгованість за кредитним договором та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 .

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення є незаконним та необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

ОСОБА_2 не був повідомлений про розгляд справи 14.12.2011, а наявні у справі зворотні поштові повідомлення про отримання повістки на ім`я ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в графі «отримано особисто» заповнені однією особою, що явно видно і без проведення

судово-почеркознавчої експертизи.

В позовній заяві банком не вказано, на якій підставі позивач в односторонньому порядку змінив строк виконання зобов`язань за кредитним договором та не зазначив яким чином банк повідомив про це відповідачів.

Жодному з відповідачів не надходило листів про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором, тому ОСОБА_2 не може нести відповідальність за те, що банк в односторонньому порядку без повідомлення відповідачів змінив строк виконання зобов`язань за кредитним договором.

Відповідно до п.2.3 Кредитор зобов`язується письмово повідомити Поручителя про невиконання боржником своїх зобов`язань.

Зазначений обов`язок позивач не виконав.

Договором поруки від 20.09.2007 не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного виконання позичальником або поручителем своїх обов`язків, передбачених основним зобов`язанням.

У шестимісячний строк банк у будь-якій формі вимог до поручителя не пред`явив, а отже позов до поручителя подано з пропуском встановленого шестимісячного строку.

Рішення суду в частині стягнення боргу за кредитним договором з ОСОБА_1 не оскаржується.

Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу про залишення апеляційної карги без задоволення.

В судовому засіданні апеляційного суду адвокат Усатенко В.Ю. підтримав доводи апеляційної скарги, представник Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та відповідач ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень з судовими повістками.

Відповідно до положень ч.1 ст.372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Оскільки всі учасники справи про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, суд вирішив розглянути справу без участі, які не з`явилися, що відповідає положенням ст.372 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що 20 вересня 2007 року між ОСОБА_1 та позивачем укладено кредитний договір № 221/2007/СІ, згідно якого позичальник отримав

кредит у розмірі 44 000 доларів США, в порядку і на умовах визначених кредитним договором.

Кредитний договір наданий для придбання автотранспортного засобу, терміном по 14.04.2014, за користування кредитними коштами встановлена плата в розмірі 13 % річних.

Згідно п.3.3.2 кредитного договору ОСОБА_1 зобов`язався щомісячно повертати частину кредиту, згідно умов визначених п.2.5.1 кредитного договору, а також сплачувати відсотки за користування кредитними коштами, кошти за відкриття позичкового рахунку та на вимогу банку сплачувати можливі штраф та пеню.

Однак, ОСОБА_1 умови кредитного договору порушуються і не виконуються зобов`язання по своєчасному поверненню заборгованості за кредитом та сплаті відсотків за користування кредитом.

Відповідно до розрахунку заборгованості борг ОСОБА_1 перед банком станом на 30.06.2011 становить: заборгованість за кредитом - 34530,21 доларів США; проценти за користування кредитом - 13313,10 доларів США; комісія за розрахунково-касове обслуговування - 4339,56 грн; штрафні санкції за несвоєчасне погашення кредиту 19040,73 грн.

В забезпечення виконання зобов`язання, 20 вересня 2007 року між позивачем та ОСОБА_2 укладено договір поруки, за яким ОСОБА_2 взяв на себе зобов`язання відповідати солідарно за виконання ОСОБА_1 зобов`язань за Кредитним договором № 221/2007/СІ від 20.09.2007.

Доводи апеляційної скарги на рішення суду зводяться до того, що порука вважається припиненою на підставі ч.4 ст.559 ЦК України, а тому в задоволенні позову до поручителя ОСОБА_2 необхідно відмовити в повному обсязі.

Однак повністю з доводами апеляційної скарги погодитись неможна з огляду на таке.

Зобов`язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і

поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Припинення поруки пов`язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Отже, порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Пунктом 3.3 договору поруки № 221/2007/СІ/ІІ-1 від 20 вересня 2007 року, укладеного між Банком, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визначено, що порука припиняється на підставах та у порядку що передбачений чинним законодавством та цим договором.

За умовами кредитного договору боржник ОСОБА_1 , а відтак і поручитель ОСОБА_2 , взяв на себе зобов`язання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 14 квітня 2014 року, сплачуючи частинами (щомісячними платежами) встановлених в Графіку.

Згідно Додатку №2 до кредитного договору щомісячний ануїтетний платіж становить 557 доларів США, дата платежу до 20 числа кожного місяця (т.1 а.с.16-18).

Отже, сторони встановили не лише строк дії договору, а й строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов`язання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Якщо умовами кредитного договору передбачено окремі самостійні зобов`язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов`язку, то в разі неналежного виконання позичальником цих зобов`язань позовна давність за вимогами кредитора до позичальника про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 цього Кодексу) повинні застосовуватись і до поручителя.

Отже, в разі неналежного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред`явлення кредитором

вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначене періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Вказана правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 29 березня 2017 року у справі № 6-3087цс16, у постанові від 29 червня 2016 року у справі № 6-272цс16.

Розрахунком заборгованості за кредитним договором підтверджується, що боржник здійснив останні платежі, по тілу кредиту за платіжний період з 21.01.2009 по 20.02.2009, а за відсотками за платіжний період з 21.02.2009 по 20.03.2009 (т.1 а.с.6-7).

За таких обставин шестимісячний строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя по кожному черговому платежу почався з 21.02.2009.

Враховуючи, що згідно відмітки поштового відділення позовну заяву на адресу суду банк відправив 30.06.2011, порука щодо щомісячних платежів, шестимісячний строк погашення яких сплив до вказаної дати, є припиненою.

Згідно розрахунку заборгованості станом на 21.01.2011 заборгованість по щомісячних платежах, по яких сплив шестимісячний строк, становив 24520,80 доларів США, що за курсом 7,89 грн за 1 долар США, становить 192189,82 грн (т.1 а.с.6-7).

Оскільки шестимісячний строк пред`явлення вимог до поручителя про стягнення 192189,82 грн сплив, в задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2 зазначеної заборгованості необхідно відмовити.

Відповідно, в межах шестимісячного строку, з ОСОБА_2 , як з поручителя, підлягає стягненню солідарно з боржником ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в розмірі 24358,66 доларів США, що за курсом 7,89 грн становить192430,97 грн, а також підлягає стягненню солідарно з боржником 19040,73 грн штрафних санкцій за несвоєчасне погашення кредиту, а всього з боржника та поручителя підлягає стягненню солідарно заборгованість в розмірі 211471 грн 07 коп.

Позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_2 , як з поручителя, 4339,56 грн комісії за розрахунково-касове обслуговування, задоволенню не підлягають з огляду на таке.

Верховним Судом України у постанові від 16 листопада 2016 року у справі №6-1746цс16 викладена правова позиція, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або

що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).

Суди, дійшовши висновку про те, що обслуговування кредиту є супутньою послугою, за надання якої можливе встановлення комісії, не звернули уваги, що, встановивши в кредитному договорі сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту, відповідач не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються позивачу. При цьому відповідач нараховував, а позивач сплатив комісію за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок позивача, що є незаконним.

У справі, яка переглядається апеляційним судом, банк просить стягнути на його користь комісію за розрахунково-касове обслуговування, тобто банк нараховував комісію за послуги, що супроводжують кредит, що є незаконним, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення комісії з поручителя стягненню не підлягають.

З огляду на викладене заочне рішення необхідно змінити та викласти резолютивну частині рішення в новій редакції, а саме: стягнути солідарно з ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (Код ) 211471 грн 07 коп заборгованості за кредитним договором.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (Код ) 405098 грн 16 коп заборгованості за кредитним договором.

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (Код ) до ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) про стягнення 193626 грн 99 коп заборгованості за кредитним договором відмовити.

Неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права відповідно до п.п.1,4 ч.1 ст.376 ЦПК України є підставами для зміни рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

В порядку розподілу судових витрат, відповідно до розміру задоволених позовних вимог, з ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) необхідно стягнути на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (Код ) по 910 грн, з кожного, судових витрат.

Відповідно до розміру задоволених вимог апеляційної скарги з Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (Код ) необхідно стягнути на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) 1218 грн 64 коп судових витрат.

Керуючись ст.ст. 374,375,376,381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Усатенка В`ячеслава Юрійовича, який представляє інтереси ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Заочне рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 14 грудня 2011 року змінити та викласти його резолютивну частину в новій редакції.

Стягнути солідарно ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (Код ) 211471 грн 17 коп заборгованості за кредитним договором.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (Код ) 405098 грн 16 коп заборгованості за кредитним договором.

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (Код ) до ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) про стягнення 193626 грн 99 коп заборгованості за кредитним договором відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (Код ) по 910 грн, з кожного, судових витрат.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (Код ) на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) 1218 грн 64 коп судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 12.07.2019.

Головуючий суддя С. І. Мурашко

Судді А. М. Головань

О. Л. Карпенко