Провадження № 2/761/322/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Макаренко І.О., при секретарі Шлапаковій А.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, в приміщенні суду, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся Шевченківського районного суду м. Києва з вказаним позовом, посилаючись на те, що між сторонами 22 серпня 2016 року було укладено договір позики, за умовами якого позикодавець передає у власність позичальника грошові кошти у розмірі 1200 доларів США, а позичальник зобов`язується повернути таку ж суму позики. Факт передачі коштів підтверджується актом приймання-передачі майна від 22 серпня 2016 року. Вказану суму відповідач зобов`язувався повернути 05 вересня 2016 року.

В жовтні 2016 року позивач надіслав відповідачу вимогу про повернення позики, однак вимога залишилася без відповідного реагування з боку відповідача.

Станом на день звернення до суду з позовом у відповідача виникла заборгованість по поверненню позичених коштів в розмірі 1200 доларів США, а також 3% пені за прострочення виконання зобов`язання.

На підставі викладеного та з урахуванням збільшених позовних вимог позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором позики у розмірі 96687 грн. 35 коп., що складається з: 27406,48 грн. основна заборгованість, 4269,77 грн. - інфляційні втрати, 61345,13 грн. - неустойка, 3664,97 грн. - відсотки за користування позикою.

Відзив на позовну заяву на адресу Шевченківського районного суду м. Києва не надходив.

Відповідно до ст.. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, судом встановлено наступне.

22 серпня 2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики №1, за умовами якого позикодавець передав позичальнику грошові кошти у розмірі 1200 доларів США, а позичальник зобов`язався повернути грошові кошти у строк до 05 вересня 2016 року.

Відповідно до акту №1 приймання-передачі майна, який є невід`ємною частиною договору №1 від 22 серпня 2016 року, ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 1200 доларів США.

На адресу Шевченківського районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_2 про те, що ним було повернуто позивачу грошові кошти в розмірі 45100 грн., що підтверджується розпискою.

Згідно розписки від 17 лютого 2018 року, ОСОБА_1 зазначав, що він отримав від ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 45100 грн. в рахунок погашення боргу, та зазначив, що розрахунок проведено в повному обсязі та претензій по судові справи ОСОБА_1 до ОСОБА_2 не має.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальник) грошові кошти або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Як вбачається з матеріалів справи та наданої суду розписки позивача про те, що останній не має претензій до відповідача та те, що борг за договором позики погашено відповідачем у повному обсязі, суд доходить висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки відсутній між сторонами відсутній спір про право.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 16, 526, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст. ст. 12, 81, 82, 137, 258, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики - відмовити.

Відповідно до п. 15.5 розділу 15 XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: