Постанова

Іменем України

10 липня 2019 року

м. Київ

справа № 342/906/15

провадження № 61-30675 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Сакари Н. Ю., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариства «Брокбізнесбанк»;

представник позивача - Борш Назарій Миколайович;

відповідач - ОСОБА_1 ;

третя особа - ОСОБА_2 ;

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» на рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 27 червня 2017 року у складі судді Ничик Г. І. та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 20 вересня 2017 року у складі колегії суддів: Фединяка В. Д., Девляшевського В. А., Матківського Р. Й.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2017 року публічне акціонерне товариство «Брокбізнесбанк» (далі - ПАТ «Брокбізнесбанк») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_2 , про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позовна заява мотивована тим, що15 квітня 2008 року між банком та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, за умовами якого він отримав кредит у розмірі 10 тис. доларів США зі сплатою 13,5 % річних строком до 14 квітня 2018 року.

У той же день між між банком та ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір, за яким він з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором від 11 квітня 2008 року передав в іпотеку банку належне йому на праві приватної власності нерухоме майно - незавершений будівництвом житловий будинок по АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,1 га за цією самою адресою.

ОСОБА_2 свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, на вимоги банку не реагував, унаслідок чого станом на 15 липня 2015 року виникла заборгованість у розмірі 156 908 грн 92 коп., з яких: заборгованість по кредиту у розмірі 4 176 доларів 50 центів США, що еквівалентно 91 731 грн 61 коп.; заборгованість за процентами у розмірі 195 доларів 57 центів США, що еквівалентно 4 295 грн 45 коп., пеня за прострочення сплати кредиту у розмірі 1 398 доларів 35 центів США, що еквівалентно 30 713 грн 01 коп., пеня за прострочення сплати процентів у розмірі 195 доларів 30 центів США, що еквівалентно 4 289 грн 35 коп., 3 % згідно зі статтею 625 ЦК України у розмірі 177 доларів 08 центів США, що еквівалентно 3 889 грн 35 коп., штраф за невиконання пункту 4.2 іпотечного договору (неподання до банку документів про страхування предмету застави та сплату страхових сум) у розмірі 500 доларів США, що еквівалентно 10 981 грн 88 коп., штраф за невиконання пункту 5.3. іпотечного договору (неподання до банку документів про страхування предмету застави та сплату страхових сум) у розмірі 11 008 грн 10 коп.

Ураховуючи викладене, ПАТ «Брокбізнесбанк» просило суд у рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на предмети іпотеки - незавершений будівництвом житловий будинок по АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,1 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий № НОМЕР_1 , державний акт серії НОМЕР_2 .

Короткий зміст судових рішень суду першої інстанції

Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 27 червня 2017 року у задоволенні позову ПАТ «Брокбізнесбанк» відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позичальник належним чином зобов?язання за кредитним договором не виконував, унаслідок чого виникла заборгованість. Проте оскільки іпотека має похідний характер від основного зобов`язання - кредитного договору № 4088/10, укладеного 15 квітня 2008 року, а іпотечний договір містить посилання на правочин, в якому встановлено основне зобов`язання - кредитний договір, укладений 11 квітня 2008 року № 4088/10, а не на кредитний договір від 15 квітня 2008 року, за яким позичальник отримав кредит у розмірі 10 тис. доларів США, тому правові підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 14 квітня 2008 року відсутні.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 20 вересня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ «Брокбізнесбанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Брокбізнесбанк» відхилено, рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції, зазначивши, що іпотечний договір від 14 квітня 2008 року укладений між банком та ОСОБА_1 , за яким в іпотеку передано нерухоме майно - незавершений будівництвом житловий будинок по АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 0,1 га, на якій розміщений зазначений будинок, забезпечує виконання зобов`язань за кредитним договором від 11 квітня 2008 року № 4088/10, а не виконання зобов`язань за кредитним договором від 15 квітня 2008 року № 4088/10.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У жовтні 2017 року ПАТ «Брокбізнесбанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Брокбізнесбанк» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій просило оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов банку у повному обсязі.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 грудня 2017 року касаційне провадження у справі відкрито, витребувано цивільну справу № 342/906/15 із Городенківського районного суду Івано-Франківської області.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03 червня 2019 року справу передано судді-доповідачеві Осіяну О. М.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 червня 2019 року справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що існування заборгованості за кредитним договором відповідачем не заперечується, а тому зобов?язання за кредитним договором та договором іпотеки не припинено. Договір іпотеки містить посилання на основне зобов?язання, в якому визначено розмір, строк і порядок його виконання, встановлено розмір процентів, а тому висновок суду про те, що у договорі іпотеки відсутнє посилання на основне зобов?язання, є помилковим.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У лютому 2018 року ОСОБА_1 подав відзив на касаційну скаргу, вказуючи на те, що підстав для скасування оскаржуваних судових рішень немає, оскільки доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про те, що судом допущено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

14 квітня 2008 року між ОСОБА_1 та акціонерним товариством «Брокбізнесбанк» (далі - АТ «Брокбізнесбанк»), правонаступником якого є ПАТ «Брокбізнесбанк» було укладено іпотечний договір, згідно з яким ОСОБА_2 з метою забезпечення виконання основного зобов`язання за кредитним договором від 11 квітня 2008 року передав в іпотеку банку належне йому на праві приватної власності нерухоме майно - незавершений будівництвом житловий будинок по АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,1 га за цією ж адресою.

У договорі погоджено, що під основним зобов`язанням сторони розуміють зобов`язання позичальника ( ОСОБА_2 ) перед іпотекодержателем (АТ «Брокбізнесбанк»), що випливають із умов кредитного договору, а саме: повернути іпотекодержателю кредит у розмірі 10 тис. доларів США та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 13,5 % річних.

15 квітня 2008 року між АТ «Брокбізнесбанк» і ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 10 тис. доларів США зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 13,5 % річних з кінцевим терміном повернення кредиту до 14 квітня 2018 року.

ОСОБА_2 свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, на вимоги банку не реагував, унаслідок чого станом на 15 липня 2015 року виникла заборгованість, яка за розрахунокм банку становила 156 908 грн 92 коп., з яких: заборгованість по кредиту у розмірі 4 176 доларів 50 центів США, що еквівалентно 91 731 грн 61 коп.; заборгованість за процентами у розмірі 195 доларів 57 центів США, що еквівалентно 4 295 грн 45 коп., пеня за прострочення сплати кредиту у розмірі 1 398 доларів 35 центів США, що еквівалентно 30 713 грн 01 коп., пеня за прострочення сплати процентів у розмірі 195 доларів 30 центів США, що еквівалентно 4 289 грн 35 коп., 3 % у розмірі 177 доларів 08 центів США, що еквівалентно 3 889 грн 35 коп., штраф за невиконання пункту 4.2 іпотечного договору (неподання до банку документів про страхування предмету застави та сплату страхових сум) у розмірі 500 доларів США, що еквівалентно 10 981 грн 88 коп., штраф за невиконання пункту 5.3 іпотечного договору (неподання до банку документів про страхування предмету застави та сплату страхових сум) у розмірі 11 008 грн 10 коп.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ПАТ «Брокбізнесбанк» підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення апеляційного суду не відповідає.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти.

За змістом частини першої статті 575 ЦК України та статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно - це вид забезпечення виконання зобов`язання, згідно з яким іпотекодержатель має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом.

Відповідно до частини четвертої статті 3 Закону України «Про іпотеку» іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов`язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності.

За правилами частини другої статті 7 Закону України «Про іпотеку» якщо вимога за основним зобов`язанням підлягає виконанню у грошовій формі, розмір цієї вимоги визначається на підставі іпотечного договору або договору, що обумовлює основне зобов`язання, у чітко встановленій сумі чи шляхом надання критеріїв, які дозволяють встановити розмір цієї вимоги на конкретний час протягом строку дії основного зобов`язання.

Згідно зі статтею 18 Закону України «Про іпотеку» іпотечний договір укладається між одним або декількома іпотекодавцями та іпотекодержателем у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Іпотечний договір повинен містити такі істотні умови: для іпотекодавця та іпотекодержателя - фізичних осіб відомості про: для громадян України - прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання із зазначенням адреси та індивідуальний ідентифікаційний номер у Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків та інших обов`язкових платежів; зміст та розмір основного зобов`язання, строк і порядок його виконання та/або посилання на правочин, у якому встановлено основне зобов`язання; опис предмета іпотеки, достатній для його ідентифікації, та/або його реєстраційні дані, у тому числі кадастровий номер. У разі іпотеки земельної ділянки має зазначатися її цільове призначення; посилання на видачу заставної або її відсутність. У разі відсутності в іпотечному договорі однієї з вказаних вище істотних умов він може бути визнаний недійсним на підставі рішення суду.

У порушення вимог статей 212-214, 315 ЦПК України 2004 року апеляційний суд не врахував положення частини четвертої статті 3 Закону України «Про іпотеку», згідно з якою іпотекою може бути забезпечено задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому. Таким чином, укладення договору іпотеки раніше кредитного договору не суперечить вимогам законодавства.

Крім того, ухвалюючи оскаржувані судові рішення, суди не звернули увагу, що зі змісту оспорюваного договору іпотеки вбачається, що цей правочин укладено з метою забезпечення виконання позичальником основного зобов`язання, яке полягає у поверненні позикодавцю кредиту у розмірі 10 тис. доларів США і сплаті процентів за користування кредитом у розмірі 13,5 % річних. З указаного вбачається, що основне зобов`язання, на забезпечення якого було укладено договір іпотеки від 14 квітня 2008 року, відповідає змісту кредитного договору від 15 квітня 2008 року, за умовами якого ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 10 тис. доларів США зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 13,5 % річних.

Зазначене вище судами не враховано та у порушення вимог статті 212 ЦПК України 2004 року, якою врегульовано питання оцінки доказів, не здійснивши системний аналіз доказів у взаємозв`язку і сукупності, не ідентифіковано договір кредиту, дату його укладення і його забезпечення, а також не встановлено, чи укладався між сторонами 11 квітня 2008 року інший кредитний договір.

Таким чином, суди вищевказані положення закону не врахували, не з`ясували належним чином фактичних обставин справи щодо заявлених вимог, які правовідносини сторін випливають з установлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, встановивши наявність кредитної заборгованості, не встановили в забезпечення якого основного зобов`язання було укладено оспорюваний договір іпотеки, тому дійшли передчасного висновку про відмову у задоволенні вимог банку.

При новому розгляді справи суду слід звернути увагу на правову позицію Верховного Суду України, висловлену у постанові від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15 про застосування статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення (штрафу і пені).

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені, тому усунути вказані недоліки розгляду справи на стадії касаційного перегляду неможливо.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

Керуючись статтями 402, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 20 вересня 2017 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

В. В. Шипович