Справа № 603/383/19
Провадження №2/603/257/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" липня 2019 р. м. Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - судді Галіяна І. М.

секретаря судового засідання - Бішко І.М.

розглянувши в підготовчому засіданні в залі суду цивільну справу

позивач: ОСОБА_1

представник позивача: адвокат Андрусенко Ігор Ярославович

відповідач: Лядська сільської ради

предмет позову: визнання права власності

ВСТАНОВИВ:

І. Зміст вимог та заперечень учасників справи.

Представник позивача - адвокат Андрусенко І.Я. звернулася в Монастириський районний суд Тернопільської області в інтересах ОСОБА_1 до Лядської сільської ради Монастириського району Тернопільської області з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме на:

- житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 до якого входить одноповерховий житловий будинок під літерою «А» загальною площею 57,7 кв.м., житловою площею 37,1 кв.м., літня кухня «Б», Сарай «В», Сарай «Г», Ворота, хв..№1, Огорожа №2;

- земельну ділянку площею 0,3964 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер НОМЕР_1 , що розташована на території Лядської сільської ради Монастириського району Тернопільської області згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 ;

- земельну ділянку площею 0,8879 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер НОМЕР_3 , що розташована на території Лядської сільської ради Монастириського району Тернопільської області згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 .

В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла - ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, яке складається з вищевказаного майна.

Поедставник позивача вважає, що саме ОСОБА_1 повинна успадковувати за померлим спадкодавцем, оскільки є спадкоємцем за заповітом, спадщину належним чином прийняла, оскільки на час смерті спадкодавця проживав разом з нею.

ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_2 звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте оформити спадщину нотаріус не зміг, оскільки виявилось, що відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно.

ІІ. Клопотання та інші процесуальні рішення в справі.

Ухвалою судді Монастириського районного суду Тернопільської області Галіяна І.М. від 18.06.2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.

ІІІ. Позиції сторін.

У зв`язку з виникненням труднощів для реалізації подальших прав позивача для оформлення документів щодо прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 просить визнати за нею право власності на спадкове майно, яке складається з вищевказаних земельних ділянок та житлового будинку, які належали померлій ОСОБА_2 .

Позивач ОСОБА_1 в підготовче засідання не з`явилася, проте в позовній заяві представник позивача просить розгляд справи проводити в її відсутності та відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує повністю.

Відповідач - представник Лядської сільської ради Монастириського району Тернопільської області в підготовче засідання не з`явився, суду подав відзив на позовну заяву у якому вказав, що позов визнає повністю з підстав зазначених в позовній заяві та просить розгляд справи проводити у відсутності їхнього представника.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Згідно ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІV. Фактичні обставини встановлені судом.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 99 років в с.Лядське Монастириського району Тернопільської області померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 , актовий запис №12.

Ще за життя померлій належали:

- житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 до якого входить одноповерховий житловий будинок під літерою «А» загальною площею 57,7 кв.м., житловою площею 37,1 кв.м., літня кухня «Б», Сарай «В», Сарай «Г», Ворота, хв..№1, Огорожа №2, що підтверджується довідкою виданою комунальним підприємством «Монастириське районне бюро технічної інвентаризації», згідно якої встановлено, що ОСОБА_2 євласником вищевказаного житлового будинку на підставі Свідоцтва про право власності на будинок видане Лядською сільською радою 27.02.2007 року згідно рішення виконкому від 21.02.2007 року за №11;

- земельна ділянка площею 0,3964 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер НОМЕР_1 , що розташована на території Лядської сільської ради Монастириського району Тернопільської області згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 , що підтверджується витягом із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 16.05.2019 року №275/0/201-19 сформованого державним кадастровим реєстратором Відділу у Монастириському районі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області 15.05.2019 року, Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку;

- земельна ділянка площею 0,8879 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер НОМЕР_3 , що розташована на території Лядської сільської ради Монастириського району Тернопільської області згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 , що підтверджується витягом із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 16.05.2019 року №275/0/201-19 сформованого державним кадастровим реєстратором Відділу у Монастириському районі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області 15.05.2019 року, Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку.

Згідно складеного 29.05.2007 року ОСОБА_2 в с.Лядське Монастириського району Тернопільської області заповіту, посвідченого секретарем Лядської сільської ради Монастириського району Тернопільської області та зареєстрованого в реєстрі за №91, остання на випадок своєї смерті заповіла усе своє майно, що буде належати їй на день її смерті, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, а також все те, на що вона за законом матиме право - ОСОБА_1 .

У відповідності до довідки від 08.04.2019 року №165, виданої виконкомом Лядської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, встановлено, що ОСОБА_1 на момент смерті ОСОБА_2 проживала з нею та була зареєстрована по АДРЕСА_1 .

Окрім зазначеного судом встановлено, що оригінал Державного акту на право власності на земельні ділянки серії НОМЕР_2 та свідоцтво про право власності на житловий будинок з належними до нього будівлями, який розташований в АДРЕСА_1 , втрачено, про що свідчить повідомлення в засобах масової інформації, а саме в газеті «Вісті Придністров`я» від 17.05.2019 року №22 (7307).

В зв`язку з втратою вищевказаних правовстановлюючих документів, нотаріусом Монастириської державної нотаріальної контори було відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальних дій у відповідності до ч. 3 ст. 47 Закону України «Про нотаріат», що підтверджується письмовою відмовою нотаріуса Монастириської державної нотаріальної контори від 12.06.2019 року №347/01-16.

V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо аргументів наведених учасниками справи.

Статтею 346 ЦК України передбачено, що однією з підстав припинення права власності є смерть власника.

У відповідності до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Статтею 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

В зв`язку з вищевказаним суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 має право на прийняття спадщини, що залишилась після смерті ОСОБА_2 яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , як спадкоємець за заповітом, та особа, яка на час смерті спадкодавця та відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем, що підтверджується Довідкою виданою виконкомом Лядської сільської ради Монастириського району Тернопільської області від 08.04.2019 року за №165.

Разом з тим, як убачається з матеріалів справи, через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на будинковолодіння та державних актів на право власності на земельні ділянки, позивач не може отримати свідоцтва про право на спадщину за заповітом, що підтверджується відмовою нотаріуса Монастириської державної нотаріальної контори у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Правовою позицією, що висловлена Верховним Судом України по справі №6-137цс13 визначено, що право власності на житловий будинок набувається у порядку, який був чинним на час завершення його будівництва. З 1966 року питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 року «Про громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» і прийнятою відповідно до цього указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26.08.1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», які зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Отже, за вказаними Указом та Постановою підставою виникнення у громадян права власності на житловий будинок був сам факт збудування ним цього будинку з додержанням вимог зазначених актів законодавства та прийняття будинку в експлуатацію. Ці правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, що була затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року (втратила чинність на підставі Наказу Держжитлокомунгоспу №56 від 13.12.1995 року), будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані, реєстрації не підлягали.

Згідно технічного паспорта, житловий будинок з надвірними будівлями за адресою АДРЕСА_1 , був побудований в 1960 році.

Згідно п.43 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень затвердженого Постановою КМУ від 25.12.2015 року №1127 (в редакції постанови КМУ від 23.08.2016 року №553), для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р. та розташовані на території сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, замість документів, передбачених пунктом 42 цього Порядку, можуть бути подані:

1) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт нерухомого майна, у тому числі рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність чи відомості про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність з погосподарської книги;

2) виписка з погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений, - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою.

З листа Міністерства Юстиції України від 21.02.2005 року «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна» вбачається, що у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючі документи відсутні, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку.

Окрім зазначеного, судом встановлено, що спадкодавець ОСОБА_2 була власником житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва прпо право власності на будинок видане Лядською сільською радою 27.02.2007 року згідно рішення виконкому від 21.02.2007 року за №11.

За таких обставин, суд вважає, що позивачем доведено обставини викладені нею в позовній заяві щодо спадщини у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями, а отже, позивач ОСОБА_1 має право на прийняття спадщини за заповітом у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями.

Щодо спадкування позивачем вказаних в позовній заяві земельних ділянок, суд зазначає наступне.

Як слідує з матеріалів справи оригінали Державних актів на земельні ділянки були втрачені.

З 01.01.2013 року, на виконання законів України «Про Державний земельний кадастр» та «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» правовстановлюючим документом, що підтверджує виникнення права власності при здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно є не державний акт на право власності на земельну ділянку, а свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме, Державні акти на право власності на земельну ділянку з 01.01.2013 року не видаються, а право власності посвідчується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації.

Окрім цього, на даний час виготовити (отримати) правовстановлюючі документи на вказане майно не можливо через смерть спадкодавця, оскільки його цивільна правоздатність, як фізичної особи, припинена у момент його смерті, а отримати дублікат державного акта на право власності на земельну ділянку міг лише її власник.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадкування.

При цьому в положенні п. 3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року за №24-753/0/4-13, роз`яснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Отже, судом встановлено, що відсутність оригіналів правовстановлюючих документів стало причиною неможливості ОСОБА_1 реалізувати своє право на спадщину (оформлення свідоцтва про право на спадщину) згідно заповіту після смерті ОСОБА_2 в нотаріальній конторі.

На підставі вищевикладеного та враховуючи наявність перешкод для оформлення в нотаріальному порядку прав позивача на спадкове майно, суд дійшов висновку про необхідність захистити права позивача, як спадкоємця, шляхом визнання права власності останнього на житловий будинок з надвірними будівлями та земельні ділянки.

На підставі викладеного керуючись ст.ст. 12, 81, 263-265, 268, 354 ЦПК України, ст. 392, 1216, 1218, 1220, 1222, 1223, 1235, 1268, 1270 ЦК України, 81 ЗК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Лядської сільської ради, про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно а саме, на:

- житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 до якого входить одноповерховий житловий будинок під літерою «А» загальною площею 57,7 кв.м., житловою площею 37,1 кв.м., літня кухня «Б», Сарай «В», Сарай «Г», Ворота, хв.№1, Огорожа №2;

- земельну ділянку площею 0,3964 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер НОМЕР_1 , що розташована на території Лядської сільської ради Монастириського району Тернопільської області згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 ;

- земельну ділянку площею 0,8879 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер НОМЕР_3 , що розташована на території Лядської сільської ради Монастириського району Тернопільської області згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду через Монастириський районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі ухвалення рішення за відсутності учасників справи протягом тридцяти днів з дати складення повного судового рішення.

У разі оголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення чи ухвалення рішення за відсутності учасників справи або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 16.07.2019 року.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (паспорт серії НОМЕР_5 ІПН НОМЕР_6 ), проживаючої за адресою: с.Лядське Монастириського району Тернопільської області .

Представник позивача: адвокат Андрусенко Ігор Ярославович, (Свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №701 від 27.04.2012 року, довіреність на представництво від 20.05.2019 року), місцезнаходження якого: вул .С.Бандери №1 м.Монастириська Тернопільська область.

Відповідач: Лядська сільська рада (), юридична адреса місцезнаходження: с.Лядське Монастириський район Тернопільська область.

Суддя І. М. Галіян