Постанова

Іменем України

10 липня 2019 року

м. Київ

справа № 2-75/11

провадження № 61-21124св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Воробйової І. А., Гулька Б. І., Кривцової Г. В. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Укргазбанк»,

треті особи: Національний банк України, орган опіки та піклування Уманської міської ради Черкаської області, Уманська районна державна нотаріальна контора Черкаської області, Державна інспекція з питань захисту прав споживачів у Черкаській області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області у складі судді Коваля А. Б. від 30 грудня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області у складі колегії суддів: Єльцова В. О., Нерушак Л. В., Карпенко О. В., від 22 травня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2010 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» (далі - ПАТ «Укргазбанк») про визнання недійсним кредитного договору, іпотечного договору, витребування коштів та майна із чужого незаконного володіння, скасування реєстрації обтяжень.

Позовна заява ОСОБА_1 мотивована тим, що вона 04 вересня 2008 року уклала з банком кредитний договір № 18-27/08, відповідно до якого отримала кредит у розмірі 85 000 доларів США строком до 02 вересня 2033 року зі сплатою процентів за користування коштами у розмірі 13,8 % річних. Кредит надано для придбання житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

04 вересня 2008 року позивач уклала з банком іпотечний договір ВКР № 886033, відповідно до умов якого передала в іпотеку банку житловий будинок та земельну ділянку, що розташовані по АДРЕСА_1 .

20 серпня 2008 року позивач придбала у власність будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 вартістю 500 000 грн.

Вказувала, що за ініціативою відповідача укладено даний типовий договір. При його укладенні та виконанні сторони не досягли згоди щодо суттєвих умов, а тому за такими договірними зобов`язаннями у сторін відсутні права та обов`язки.

Крім того, банк не мав законних підстав надавати їй, резиденту України, кредит в іноземній валюті для розрахунків цією валютою з іншим резидентом України, оскільки в банку на момент укладення кредиту була відсутня індивідуальна ліцензія Національного банку України (Далі - НБУ) на здійснення таких операцій. Вважала, що при укладенні кредитного договору, банк зобов`язаний був видати їй генеральну ліцензію на здійснення валютних операцій - обміну валюти, перерахування коштів не резидентам. Тому вважала надання кредиту в іноземній валюті незаконною валютною операцією, а відтак, просила визнати кредитний договір з цих підстав недійсним.

Також вказувала, що згідно зі статтею 18 Закону України «Про захист прав споживачів» укладений нею договір кредиту обмежує її права, є несправедливим, вона введена в оману під час його укладення, через що такий договір повинен бути визнаний недійсним.

У змінах та доповненнях до позовної заяви вказувала, що відповідач, забезпечуючи іпотекою кредитні зобов`язання, знав про наявність на її утриманні неповнолітньої дитини та дитини з інвалідністю, однак без дозволу органу опіки та піклування забезпечив виконання кредитного договору іпотекою, а тому просила визнати недійсним на цій підставі договір іпотеки.

Неодноразово уточнюючи свої вимоги, позивач просила суд:

визнати недійсним кредитний договір, укладений 04 вересня 2008 року № 18-27/08 із застосуванням вимог, викладених у статті 216 ЦК України;

зобов`язати відповідача укласти з нею кредитний договір, відповідно до вимог чинного законодавства, рекомендацій НБУ та Верховного Суду України, за умов отримання дозволу органу опіки та піклування. При укладенні нового кредитного договору зобов`язати відповідача віднести на рахунок погашення основного тіла кредиту кошти в сумі 149 301,40 грн і здійснювати виконання нового кредитного договору, в частині нарахування процентів та основного тіла кредиту, за курсом долара США - 4,8436, що існував станом на 04 вересня 2008 року;

стягнути з відповідача на її користь незаконно отримані банком 149 301,40 грн за результатами виконання кредитного договору від 04 вересня 2018 року;

визнати недійсним іпотечний договір, укладений 04 вересня 2008 року ВКР № 886033, що є похідним від кредитного договору, укладеного 04 вересня 2008 року № 18-27/08;

виключити із Єдиного державного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна запис від 04 вересня 2008 року № 7853929, про державну реєстрацію заборони відчуження нерухомого майна за договором іпотеки від 04 вересня 2008 року № 4204, № 4205;

виключити з Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна запис від 04 вересня 2008 року № 7854135 про державну реєстрацію заборони відчуження нерухомого майна за договором іпотеки від 04 вересня 2008 року № 4204, № 4205;

вирішити питання розподілу судових витрат.

У жовтні 2012 року ПАТ «Укргазбанк» звернувся із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги ПАТ «Укргазбанк» мотивував тим, що 04 вересня 2008 року між ним та відповідачем було укладено кредитний договір № 18-27/08, за умовами якого ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 85 000 доларів США на придбання нерухомості під заставу цієї нерухомості, а саме: житлового будинку з прибудовами по АДРЕСА_1 та земельної ділянки, зі сплатою 13,8 % річних, з кінцевим строком повернення 02 вересня 2033 року.

04 вересня 2008 року сторони уклали договір іпотеки ВКР № 886033, відповідного до якого ОСОБА_2 надала в іпотеку банку житловий будинок з прибудовами та земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав, перерахував кошти у розмірі 85 000 доларів США на рахунок ОСОБА_2 , однак остання свої зобов`язання за кредитним договором виконувала неналежним чином, станом на 01 жовтня 2012 року утворилась заборгованість за кредитним договором.

З урахуванням викладеного, ПАТ «Укргазбанк» просив стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором у розмірі 110 719, 47 доларів США та 188 010, 91 грн, з яких: заборгованість за кредитом строкова - 71 368 доларів США; заборгованість за кредитом прострочена - 8 819,19 доларів США; заборгованість по сплаті процентів поточна - 914,17 доларів США; заборгованість по сплаті процентів прострочена - 29 618,11 доларів США; пеня за несвоєчасне погашення кредиту в межах строку позовної давності - 35 930,13 грн; пеня за несвоєчасну сплату процентів в межах строку позовної давності - 121 465,78 грн; штраф за порушення умов договору іпотеки - 30 615,00 грн, та вирішити питання розподілу судових витрат.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 24 липня 2013 року об`єднано в одне провадження з позовом ОСОБА_2 зустрічний позов ПАТ «Укргазбанк».

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області 30 грудня 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено, зустрічний позов ПАТ «Укргазбанк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 110 719,49 доларів США та 188 010,91 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що доводи позивача є необґрунтованими, а зібрані докази не підтверджують вимог позивача.

Задовольняючи позов ПАТ «Укргазбанк» суд першої інстанція виходив з того, що банк довів вмотивованість своїх вимог, підтвердив їх належними доказами.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 22 травня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходив із того, що доводи позивача є необґрунтованими та не підтверджуються матеріалами справами, тоді як доводи позивача за зустрічним позовом щодо наявності боргу за кредитним договором та прострочення його виконання, доведено матеріалами справи.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У червні 2017 року ОСОБА_2 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати судові рішення першої та апеляційної інтенції, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга ОСОБА_2 мотивована тим, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, не задовольнив її клопотання про заміну неналежного відповідача та розглянув справу за участю неналежного відповідача - Уманського відділення № 18 Черкаського філіалу ПАТ «Укргазбанк», що є підставою для його скасування. Крім того, суд першої інстанції безпідставно розглянув позов банку як зустрічний.

Ухвалюючи судові рішення, суди першої та апеляційної інстанцій не застосували положення Закону України «Про захист прав споживачів», не надали правової оцінки наявним у справі доказам.

Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 червня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 листопада 2017 року справу призначено до судового розгляду.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У квітні 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями 07 червня 2019 року справу призначено судді-доповідачу Кривцовій Г. В.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Установлено, що сторони 04 вересня 2008 року уклали кредитний договір № 18-27/08, за умовами якого ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 85 000 доларів США на придбання нерухомості - житлового будинку з прибудовами, житловою площею 57 кв. м, загальною площею 103,5 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки, на якій знаходиться нерухоме майно, площею 0,1507 га зі сплатою 13,8 % річних та з кінцевим терміном повернення 02 вересня 2033 року ( пункт 1.1.кредитного договору).

Підпунктами 3.1.1 та 3.1.1.2 кредитного договору передбачено обов`язок банку відкрити позичальнику позичковий рахунок № НОМЕР_2 та рахунок № НОМЕР_1 для погашення заборгованості по кредиту, процентам за його користування та всіх комісійних платежів, передбачених цим договором та видати позичальнику кредит у сумі, визначеній пунктом 1.1. з позичкового рахунку, шляхом перерахування на поточний рахунок позичальника № НОМЕР_2 , відкритий в Черкаській філії ВАТ АБ «Укргазбанк» (далі - ЧФ ВАТ АБ «Укргазбанк»).

Встановлено, що за заявою на видачу готівки від 04 вересня 2008 року № 346_162 на поточний рахунок позичальника перераховано грошові кошти в сумі 85 000 доларів США.

Пунктами 3.3.1, 3.3.3 кредитного договору передбачено обов`язок позичальника повертати заборгованість по кредиту, починаючи з 1-го по 10-е число кожного місяця, починаючи з місяця наступного за місяцем отримання кредиту в сумі 284 долари США на рахунок № НОМЕР_3 , відкритий у ЧФ ВАТ АБ «Укргазбанк».

Пунктом 3.3.4 кредитного договору передбачено, що позичальник зобов`язаний сплачувати проценти за користування кредитом щомісячно, виходячи з 13,8 % річних, на рахунок НОМЕР_4 в ЧФ ВАТ АБ «Укргазбанк» не пізніше 10-го числа наступного місяця, а також в день закінчення строку, на який надано кредит, у відповідності з п. 1.1 цього договору, в день дострокового погашення заборгованості по кредиту або в день дострокового розірвання цього кредиту, з врахуванням п. 4.1 цього кредиту.

Відповідно до Статуту Акціонерного банку «Укргазбанк», затвердженого загальними зборами акціонерів від 07 квітня 2012 року, Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» є правонаступником Відкритого акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк».

Встановлено, що станом на 01 жовтня 2012 року заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором від 04 вересня 2008 року № 18-27/08 склала 110 719,47 дол. США та 188 010,91 грн із якої: заборгованість по тілу кредиту строкова - 71 368 доларів США, заборгованість по тілу кредиту прострочена - 8 819,19 доларів США, заборгованість по процентах поточна - 914,17 доларів США, заборгованість по процентах прострочена - 29 618,11 доларів США, пеня за несвоєчасне погашення кредиту в межах строку позовної давності - 35 930,13 грн, пеня за несвоєчасну сплату процентів в межах строку позовної давності - 121 465,78 грн, штраф за порушення умов договору іпотеки - 30 615 грн.

04 вересня 2008 року між ОСОБА_2 та банком укладено договір іпотеки № ВКПР № 886033. За умовами договору іпотеки ОСОБА_2 надала в іпотеку банку об`єкт нерухомості: житловий будинок «А» з прибудовами, загальною площею 103,5 кв.м, житлова площа 57 кв.м, сарай-гараж-літня кухня «Б», підвал під «Б», оглядова яма під «Б» вбиральня «В», замощення 1, огорожі № 1, 3, 4, ворота № 2, які знаходяться по АДРЕСА_1 . В іпотеку також передано земельну ділянку, розміром 0,1507 га, кадастровий № НОМЕР_5 для будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Вимогами пункту 3.3.4. договору іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний на період дії цього договору застрахувати предмет іпотеки на його повну вартість за власний рахунок від всіх ризиків по даному виду страхування та виконувати всі умови кредитного договору при здійсненні страхування.

Відповідно до пункту 4.2 договору іпотеки, за невиконання пунктів 3.3.4 - 3.3.4.2 договору іпотекодавець сплачує на користь іпотекодержателя штраф у розмірі 5 % від заставної вартості предмета іпотеки згідно п. 2.3 договору іпотеки та враховуючи, що предмет іпотеки оцінено в 612 300 грн (пункт 2.2 договору іпотеки).

Будинок за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Уманською районною державною нотаріальною конторою 20 серпня 2008 року № 4023, а земельна ділянка на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_6 , виданого відділом земельних ресурсів у Уманському районі 28 серпня 2008 року.

Обтяження нерухомого майна іпотекою зареєстроване в Державному реєстрі іпотеки 04 вересня 2008 року № 20603453 та № 20603805.

Позивач на час укладення кредитного договору мала на утриманні неповнолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - інваліда ІІ групи.

Дочки ОСОБА_1 на час укладення спірних договорів не були зареєстровані і фактично не проживали в будинку по АДРЕСА_1 . Місцем їх проживання було визначено: АДРЕСА_2 .

Відповідно до пункту 2.4.3 договору іпотеки, укладеного між сторонами, сторони засвідчили, що до укладення цього договору предмет іпотеки вільний від інших зобов`язань, крім тих, що передбачені цим договором. До укладення даного договору предмет іпотеки не передано третім особам в іпотеку (не є предметом попередньої іпотеки). На момент укладення даного договору перемет іпотеки не здано в найом (оренду) третім особам. Малолітні, неповнолітні діти не мають права на користування предметом іпотеки.

Із рішення виконавчого комітету Городецької сільської ради Уманського району Черкаської області від травня 2008 року № 51 встановлено, що за попереднім дослідженням та обстеженням органу опіки та піклування, малолітня дочка ОСОБА_1 забезпечена житлом, має у власності 1/4 частини квартири в м. Умань Черкаської області.

ВАТ АБ «Укргазбанк» отримав банківську ліцензію № 123 на право здійснювати банківські операції, що визначені частиною 1 та пунктом 5 - 11 частини 2 статті 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», починаючи з 19 листопада 2001 року. Вказана ліцензія зареєстрована НБУ 21 липня 1993 року за № 183.

ВАТ АБ «Укргазбанк» на здійснення операцій, визначених частиною 1 та пунктом 5 - 11 частини 2 статті 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», починаючи з 05 липня 2007 року, видано дозвіл № 123-3.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини третьої статті 400 ЦПК України суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Касаційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судові рішення відповідають.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частинами першою, третьою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня.

При цьому Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав.

Відповідно до статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Тобто, відповідно до чинного законодавства гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України.

Такі випадки передбачені статтею 193, частиною четвертою статті 524 ЦК України, Законом України від 16 квітня 1991 року № 959-XII «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» (далі - Декрет № 15-93, який діяв на момент укладення договору), Законом України від 23 вересня 1994 року № 185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті».

Декретом № 15-93 встановлено режим здійснення валютних операцій на території України, визначено загальні принципи валютного регулювання, повноваження державних органів і функції банків та інших фінансових установ України в регулюванні валютних операцій, права й обов`язки суб`єктів валютних відносин, порядок здійснення валютного контролю, відповідальність за порушення валютного законодавства.

У статті 5 Декрету № 15-93 визначено, що операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій Національного банку України. Генеральні ліцензії видаються комерційним банкам та іншим фінансовим установам України, національному оператору поштового зв`язку на здійснення валютних операцій, що не потребують індивідуальної ліцензії, на весь період дії режиму валютного регулювання.

Індивідуальні ліцензії видаються резидентам і нерезидентам на здійснення разової валютної операції на період, необхідний для здійснення такої операції.

Згідно статті 1 Декрету № 15-93 комерційні банки не входять до категорії «резидентів» та «нерезидентів» та змістом вказаного Декрету не передбачено обов`язку банку в отриманні індивідуальної ліцензії на передачу іноземної валюти в позику.

Крім того, 09 лютого 2019 року Декрет № 15-93 втратив чинність у зв`язку із введенням в дію Закону України «Про валюту і валютні операції», за змістом частини першої статті 9 якого банки надають банківські та інші фінансові послуги, якщо вони є валютними операціями, на підставі банківської ліцензії.

Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Заборони на виконання грошового зобов`язання в іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду України від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18).

При укладенні 04 вересня 2008 року спірного кредитного договору сторонами було досягнуто згоди з усіх його істотних умов та визначено: валюту кредитування, суму кредиту, процентну ставку за користування ним і порядок повернення кредиту, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору. Так, підписавши договір, позивач засвідчила, що вона погодилася з його умовами. Крім того, ОСОБА_2 частково виконала обов`язки, покладені на неї даним договором, та своєї згоди на укладення договору не відкликала.

Таким чином, з урахуванням відсутності законодавчої заборони на вираження у договорі грошових зобов`язань в іноземній валюті та згоди позивача саме на такі умови оскаржуваного кредитного договору, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог .

Щодо доводів ОСОБА_2 про порушення банком під час укладення спірного кредитного договору вимог Закону України «Про захист прав споживачів», Верховний Суд зазначає наступне.

За змістом статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Врахувавши зазначені вимоги закону, умови кредитного договору 18-27/08 та інші докази, подані сторонами, суди попередніх інстанцій дійшли обгрунтованого висновку про те, що правові підстави, передбачені статтями 203, 215 ЦК України, статтями 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів», для визнання кредитного договору недійсним (та задоволення похідних вимог) відсутні, оскільки банком перед укладенням кредитного договору позичальника було ознайомлено з основними умовами кредитування. Текст підписаного сторонами кредитного договору свідчить про досягнення згоди відносно всіх істотних умов договору до моменту реальної передачі грошових коштів, за які позивач придбала нерухомість. Часткове виконання позичальником умов кредитного договору на протязі майже двох років свідчить про те, що нею схвалені умови кредитного договору та підтримувались правовідносини, які виникли між нею і банком на підставі оспорюваного кредитного договору. Заборгованість ОСОБА_2 перед банком за оспорюваним кредитним договором встановлена судами першої та апеляційної інстанції.

Посилання позивача про відсутність згоди органу опіки та піклування на передачу майна у іпотеку спростовується копією рішення виконкому Городецьої сільської ради Уманського району Черкаської області №51 та положенням пункту 2.4.3.договору іпотеки.

Щодо розгляду справи за участю неналежного відповідача, Верховний Суд зазначає наступне.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 30 березня 2010 року замінено неналежного відповідача Уманське відділення №18 ЧФ ВАТ АТ «Укргазбанк» на ПАТ АТ «Укргазбанк» (а.с.90 том 1).

Таким чином, встановлено, що розгляд справи проведено за участю належного відповідача - ПАТ «Укргазбанк», а не його структурного підрозділу, як зазначено у судових рішеннях.

Дана обставина є підставою для звернення до суду першої та апеляційної інтенції із заявами про виправлення описки в судових рішеннях у порядку статті 269 ЦПК України, а не для перегляду справи у касаційному порядку.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 24 липня 2013 року об`єднано в одне провадження справу за позовом ОСОБА_2 та справу за позовом ПАТ АБ «Укргазбанк».

Оскільки встановлено, що предметом спору за обома позовами є кредитний та іпотечний договори, укладені між сторонами 04 вересня 2018 року, то суди першої та апеляційної інстанції дійшли обґрунтованого висновку про розгляд позову ОСОБА_2 до ПАТ «Укргазбанк» про визнання недійсним кредитного договору, іпотечного договору, витребування коштів та майна із чужого незаконного володіння, скасування реєстрації обтяжень та позову ПАТ «Укргазбанк» до ОСОБА_2 про стягнення боргу в одному об`єднаному провадженні.

Верховний Суд погоджується з висновками, викладеним в судових рішеннях першої та апеляційної інстанції, що ОСОБА_2 не доведено обставини, на які вона посилалась як на підставу своїх вимог, її доводи є необґрунтованими та не підтверджені матеріалами справи, а доводи позивача за зустрічним позовом навпаки, є вмотивованими та не спростованими ОСОБА_2 , тому підлягають задоволенню.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Такі висновки судів першої та апеляційної інстанцій відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судами правильно застосовані.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 30 грудня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 22 травня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник
Судді: І. А. Воробйова Б. І. Гулько Г. В. Кривцова Р. А. Лідовець