ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

10 липня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 742/286/17

Головуючий у першій інстанції - Коваленко А. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/930/19

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Висоцької Н.В.

суддів: Мамонової О.Є., Шитченко Н.В.,

із секретарем - Шкарупою Ю.В.,

сторони: позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 20 квітня 2017 року (місце ухвалення - м. Прилуки) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про захист честі, гідності, ділової репутації та спростування недостовірних відомостей,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2017 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації та спростування недостовірних відомостей. В обґрунтування позову послався, що ІНФОРМАЦІЯ_1 на веб-сайті Національного антикорупційного порталу «АНТИКОР» (ІНФОРМАЦІЯ_2), власником якого є відповідач ОСОБА_2 , була опублікована стаття «ІНФОРМАЦІЯ_3», в якій викладено негативну та недостовірну інформацію стосовно позивача, як співробітника Корпорації «АТБ».

В позові ОСОБА_1 просить визнати інформацію, яка була поширена відносно нього, шляхом розміщення на веб-сайті Національного антикорупційного порталу «АНТИКОР» ІНФОРМАЦІЯ_2) в статті «ІНФОРМАЦІЯ_3», а саме у реченні: «По данным наших источников, речь идет о заместителе генерального директора «АТБ маркет» по юридическим вопросам ОСОБА_1 », недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію.

Протокольною ухвалою суду від 23.03.2017 залучено в якості співвідповідача у справі ОСОБА_3 .

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду від 20.04.2017 позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про захист честі, гідності, ділової репутації та спростування недостовірних відомостей в частині позовних вимог про зобов`язання протягом 10 днів з моменту вступу рішення в законну силу, опублікувати на веб сайті Національного антикорупційного порталу «АНТИКОР» ІНФОРМАЦІЯ_2) спростування недостовірної інформації щодо ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Заочним рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 20.04.2017 позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про захист честі, гідності, ділової репутації задоволено.

Визнано недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 інформацію, викладену на сайті Національного антикорупційного порталу «АНТИКОР» ІНФОРМАЦІЯ_2) в статті «ІНФОРМАЦІЯ_3», а саме у реченні: «По данным наших источников, речь идет о заместителе генерального директора «АТБ маркет» по юридическим вопросам ОСОБА_1 ». У задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації та спростування недостовірних відомостей відмовлено.

Рішення суду обґрунтовано наявністю підстав для задоволення позову, оскільки інформація викладена на сайті відповідачем Національного антикорупційного порталу «АНТИКОР» ІНФОРМАЦІЯ_2) в статті «ІНФОРМАЦІЯ_3», а саме у реченні: «По данным наших источников, речь идет о заместителе генерального директора «АТБ маркет» по юридическим вопросам ОСОБА_1 », є недостовірною щодо позивача та за своїм змістом фактично вказує на вчинення протиправної поведінки, а саме звинувачення його у вчиненні протиправних дій, що сприймається негативно у суспільстві та порушує особисті немайнові права позивача.

Відмовляючи в задоволенні позову в частині позовних вимог до ОСОБА_2 суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність доказів, що ОСОБА_2 є власником веб-сайту ІНФОРМАЦІЯ_2 на момент здійснення публікацій, а тому позовні вимоги до нього задоволенню не підлягають.

Не погоджуючись з вказаним заочним рішенням суду ОСОБА_3 подав 25.02.2019 заяву про перегляд заочного рішення Прилуцького міськрайонного суду від 20.04.2017 (а.с. 128-164).

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду від 24.04.2019, заяву про перегляд заочного рішення ОСОБА_3 залишено без задоволення. (а.с. 195).

Не погоджуючись з вказаним заочним рішенням суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати заочне рішення Прилуцького міськрайонного суду від 20.04.2017 в частині задоволення позовних вимог до ОСОБА_3 , та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

За доводами апеляційної скарги оскаржуване рішення суду є незаконним, необґрунтованим, судом неповно з`ясовано обставини справи, які мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом порушено норми процесуального права, неправильно застосовано норми матеріального права.

Заявник у скарзі посилається, що судом помилково зроблений висновок про те, що відповідач ОСОБА_3 є власником веб-сайту Національний антикорупційний портал «АНТИКОР».

Зазначає, що зміст спірної статті не містить інформації, яка б порушувала честь, гідність та ділову репутацію позивача. Зміст публікації не порушує прав позивача.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - ОСОБА_5 просить залишити заочне рішення Прилуцького міськрайонного суду від 20.04.2017 без змін, апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 без задоволення. В обґрунтування посилається на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, та необґрунтованість доводів апеляційної скарги.

Вислухавши суддю-доповідача, учасників судового процесу, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що на веб-сайті Національного антикорупційного порталу «АНТИКОР» ІНФОРМАЦІЯ_2) розміщено статтю «ІНФОРМАЦІЯ_3» від ІНФОРМАЦІЯ_1 наступного змісту: «В Киеве сотрудники Служби безопасности Украины задержали одного из топ - менеджеров сети супермаркетов АТБ. Задержание состоялось в рамках расследования уголовного производства по факту финансирования террористической организации «ДНР», сообщает «Украинская правда».

- Правохранители установили, что процент с прибыли магазинов бизнесмены платили незаконным учреждениям террористов. В рамках уголовного производства, открытого по ч. 1 ст. 258-5 Уголовного кодекса Украины (финансирование терроризма), одному из топ-менеджеров комерческой структуры об`явлено о подозрении в совершении преступления. Решением суда злоумышленнику избрана мера пресечения в виде содержания под стражу,- сказано в сообщении прес-службы ведомства.

Правохранители продолжают неотложные оперативно - следственные действия.

В СБУ надеятся в ближайшее время привлечь к ответственности всех бизнесменов и менеджеров, причастных к сделке.

По даным наших источников, речь идет о заместителе генерального директора «АТБ-маркет» по юридическим вопросам

ОСОБА_1. Как сообщалось ранее, с требованием расследовать деятельность компании «АТБ -Маркет» и дать ей правовую оценку в СБУ обратились члены группы «Депутатский контроль»: ОСОБА_10 (БПП), ОСОБА_7 (Народный фронт) и ОСОБА_13 (БПП). Парламентарии предоставили ряд доказательств, что украинская компанія продолжает работать на оккупированых территориях и не только исправно платить налоги в казну страны-агресора, но и напрямую предоставляет финансовую помощь лидерам так называемых..

Из открытых источников была распространена информация, что в прошлом году компания «АТБ» в оккупированном Крыму, которые управляют сетью супермаркетов ПУД (Продукты у дома), заплатили в Краснодарском крае в бюджет России страны агресора 5 млн долларов налога. Общий обьем чистой прибыли, которую предположительно заработали магазины «АТБ», составили более $150 млн. Вы скажете это немного, а мы скажем - это патроны для наемников и солдат русской армии, убивают наших ребят на Донбассе. Таким образом, осуществляется прямое финансирование страны агрессора, что является нарушением законодательства об ответственности финансирования терроризма, -заявил народный депутат Шинькович.

Имеющаяся у народных депутатов информация дает основания утверждать, что владельцы «АТБ» продолжают контролировать работу супермаркетов сети на оккупированной территории Донбасса и даже договариваются о расширении бизнеса.

-В оккупированном Донецке сетью руководит бывший народный депутат от Партии регионов, и бывший заместитель председателя Службы безопасности, один из лучших друзей основателя АТБ ОСОБА_9 . То есть можно сделать вывод, что на самом деле никакого отжима не произошло, а «АТБ», как пишут СМИ, продолжает поставлять продукты своих марок на оккупированный Донбасс, - уточнил ОСОБА_10 .

По мнению экспертов, бороться с компаниями - пособниками терроризма должны не только представители СМИ и ГПУ, но и политики. Как вариант, можно пойти по пути Турции, национализируя предприятия, которые сотрудничают с антигосударственными структурами.

- После пресечения попытки государственного переворота, власти Турецкой Республики национализировали около 1,2 тыс. комерческих структур, подозреваемых в сотрудничестве с мятежниками. Считаю, народным депутатам не стоит медлить с принятием четкого закона о национализации. Тогда бизнес-структуры по типу АТБ, которые осознанно сохраняют свою деятельность на оккупированных и неподконтрольных властям Украины териториях, получают сигнал: либо работаете по законам Украины и в интересах страны, или не работаете в Украине. Другого не надо, - резюмирует директор информационно-аналитического агенства «Рейтинг» ОСОБА_14» (а.с. 10-11).

Задовольняючи позов суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині до ОСОБА_3 , оскільки інформація викладена на сайті відповідачем Національного антикорупційного порталу «АНТИКОР» ІНФОРМАЦІЯ_2) в статті «ІНФОРМАЦІЯ_3», а саме у реченні: «По данным наших источников, речь идет о заместителе генерального директора «АТБ маркет» по юридическим вопросам ОСОБА_1 », є недостовірною щодо позивача та за своїм змістом фактично вказує на вчинення протиправної поведінки, а саме звинувачення його у вчиненні протиправних дій, що сприймається негативно у суспільстві та порушує особисті немайнові права позивача. Відмовляючи в задоволенні позову в частині позовних вимог до ОСОБА_2 суд першої інстанції прийшов до висновку, про відсутність доказів, що ОСОБА_2 є власником веб-сайту ІНФОРМАЦІЯ_2 на момент здійснення публікацій, а тому позовні вимоги до нього задоволенню не підлягають.

Заочне рішення суду першої інстанції оскаржуються лише в частині задоволених вимог щодо ОСОБА_3 , тому рішення суду першої інстанції щодо позовних вимог до ОСОБА_2 не є предметом апеляційного перегляду.

З таким висновком суду першої інстанції в оскаржуваній частині не погоджується суд апеляційної інстанції враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового чи майнового права чи інтересу.

Відповідно до ч. 4 ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Згідно зі статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і частин другої та третьої статті 34 Конституції України кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві, зокрема, для захисту репутації чи прав інших осіб.

Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей (ч. 1 ст. 68 Конституції України).

Ч. 1 ст. 201 ЦК України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація.

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи вона є фактичним твердженням чи оціночним судженням.

Так, позивач в обґрунтування наявності підстав для задоволення позову посилається, що в абзаці 4 статті «ІНФОРМАЦІЯ_3», а саме у реченні: «По данным наших источников, речь идет о заместителе генерального директора «АТБ маркет» по юридическим вопросам ОСОБА_1 » розміщеної на сайті відповідачем Національного антикорупційного порталу «АНТИКОР» ІНФОРМАЦІЯ_2) використовується інформація, яка є неправдивою та недостовірною, а її поширення порочить його честь, гідність та репутацію.

В той же час, позивач жодних вимог про спростування викладеної інформації в інших частинах тексту не заявляв, а з врахуванням наведеного оскаржувана інформація повинна розглядатись у їх взаємозв`язку, для витлумачення її, як такої, що не підпадають під категорію оціночних суджень, тягар доведення в такому разі покладається на сторону позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України (в редакції на момент розгляду справи в суді першої інстанції) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України в редакції на момент розгляду справи в суді першої інстанції) кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України (чинної редакції) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» зазначено, що чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту.

Зокрема, під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.

Згідно з п. 15 Постанови Пленуму ВС України при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Пунктом 19 зазначеної Постанови Пленуму ВС України встановлено, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Відповідно до ч. 2 ст. 47-1 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Таким чином, відповідно до ст. 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень ст. 10 Конвенції.

Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки, поширені в засобі масової інформації, принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй ч. 1 ст. 277 ЦК України та відповідним законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи (ст. 37 Закону про пресу, ст. 65 Закону України «Про телебачення і радіомовлення») у тому ж засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку.

Суд першої інстанції на вище перелічене врахував та прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки поширена інформація містить оціночні судження, які з врахуванням меж заявлених вимог не можуть свідчити про порушення особистих немайнових благ.

У зазначеному абзаці статті розповідається лише про ОСОБА_1 , доказів того, що це є одна і та ж особа, суду надано не було. Поширена інформація не містить відомостей про позивача, стаття не містить навіть ім`я по-батькові позивача (« ОСОБА_12 »).

Враховуючи наведені обставини справи та положення нормативних актів, слід дійти висновку, що в даному випадку відсутній повний склад правопорушення, на який посилається позивач. Тобто, відсутній факт поширення інформації, що порушує особисті немайнові права позивача, або завдає шкоди його особистим немайновим благам, перешкоджає позивачу повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

З врахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції, приходить до висновку, що поширена у статті інформація є оціночним судженням, крім того суд виходить з того, що в сюжеті відсутні ствердження в категоричній формі про вчинення протиправних дій саме позивачем .

Крім того, не було враховано, що аналогічна за змістом інформація була поширена на сайті СБУ, де зазначено, що за ознаками кримінального провадженння, відкритого за ч. 1 ст. 258-5 КК України.

Поза увагою суду залишено посиланням на те, що вказану інформацію було поширено саме «По даним наших источников…», а абзац перший містить посилання «… сообщает «Украинская правда»».

Отже і твердження позивача про категоричність викладених тверджень, колегією суддів не приймаються, також до уваги на підставі того, що автор спірного тексту не стверджує категорично про вчинення протиправних дій, а викладена інформація в інших абзацах не була предметом розгляду справи в суді першої інстанції, враховуючи межі заявлених вимог.

З врахуванням наведеного інші доводи апеляційної скарги щодо встановлення власника веб-сайту та правомірності надання довідки Корсорціумом «Український центр підтримки номерів та адрес» Департаменту «Центр компетенції № 38/2017-ДР-ЦР від 14.03.2017, даних про їх акредитацію, достовірності викладених даних у довідці, обставини реєстрації доменного імені, дані про володільця інформації щодо доменного імені, оцінка повноважень Об`єднання підприємств «Український мережевий інформаційний центр» відповідно до Розпорядження КМУ № 447-р від 22.07.2003 «Про адміністрування домену.UA, за відсутності встановлення порушеного права пов`язаного зі змістом публікації, не потребують детальної оцінки, враховуючи, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення ( SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAIN; № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Посилання в апеляційній скарзі щодо незалучення позивачем належного відповідача автора статті та осіб, які є першоджерелом такої інформації, що є самостійною відмовою у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції оцінює, з врахуванням положень ч. 1 ст. 4, ст. 12, 13 ЦПК України, якими передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів і на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета спору. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Залучення до участі у справі співвідповідачів, заміна неналежного відповідача можливі лише при розгляді справи у суді першої інстанції за клопотанням самого позивача (ст. 51 ЦПК України).

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи всі обставини справи, колегія суддів вважає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами порушення його прав.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, заочне рішення суду першої інстанції слід скасувати в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про захист честі, гідності, ділової репутації та спростування недостовірних відомостей, відмовити у задоволенні цих вимог, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи зазначені положення, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 слід стягнути 960,00 грн на відшкодування витрат по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 141, 367, 368, 374, 376, 381- 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 20 квітня 2017 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про захист честі, гідності, ділової репутації та спростування недостовірних відомостей - скасувати, відмовити у задоволенні цих вимог.

Стягнути з ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_3 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) у відшкодування судового збору за розгляд справи у суді апеляційної інстанції 960,00 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 15.07.2019.

Головуючий Судді :