Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/996/18

04 липня 2019 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді - Грещука Р.П.,

секретаря - Кушнірчук М.Д.,

з участю позивача - ОСОБА_1 ,

її представника, адвоката - Голіней Л.Д.,

відповідача - ОСОБА_2 ,

її представника, адвоката - Широких Ю.В.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Надвірна справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Пасічнянська сільська рада Надвірнянського району Івано-Франківської областіпро усунення перешкод у користуванні під`їзною дорогою, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні під`їзною дорогою.

Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 23.08.2018 року по даній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору залучено Пасічнянську сільську раду Надвірнянського району Івано-Франківської області.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свої вимоги підтримала з підстав, наведних в позовній заяві.

Просила суд постановити рішення, яким зобов`язати відповідача ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні проїздом шляхом демонтажу воріт, а також стягнути в її користь судові витрати по даній справі.

Відповідач - ОСОБА_2 в судовому засіданні заявлений позов не визнала.

Суду пояснила, що вона не чинить ніяких перешкод в користуванні під`їздом ОСОБА_1 . Навпаки, остання руйнує її ворота та ламає замки на них.

Зазначає, що ще в 2013 році, згідно рішення суду, вона передала ключі від даних воріт своїй племінниці ОСОБА_3 , яка в подальшому продала свій будинок та земельну ділянку ОСОБА_1 .

Просить суд відмовити ОСОБА_1 в задоволенні її позовних вимог.

Представник третьої особи - Пасічнянської с/ради в судовому засіданні з вимогами ОСОБА_1 погодилась, пояснила, що з приводу встановлення ОСОБА_2 воріт спір існував ще з попереднім власником - ОСОБА_3 . Неодноразово Пасічнянською с/радою створювалась комісія для з`ясування, чи дійсно ОСОБА_2 чинить перешкоди проїзду до житлового будинку АДРЕСА_1 .

Один раз комісія встановила, що ворота були відкриті, а один раз ворота дійсно були зачинені.

Зазначає, що попередній власник, у якого позивач ОСОБА_1 купила будинок та земельну ділянку, мав на них всі правовстановлюючі документи і в них не було передбачено при заїзді до будинковолодіння встановлення воріт. Ці металічні ворота відповідач ОСОБА_2 встановила самовільно, бо заїзд не є її власністю. Даний проїзд виділений для загального користування.

Також стверджує, що сільським головою ОСОБА_4 неодноразово проводились бесіди з ОСОБА_2 , про те, щоб вона не чинила перешкод у користуванні в`їздом до житлового будинку ОСОБА_1 , однак, як видно з поданого ОСОБА_1 позову, розмови позитивного результату не дали.

Таким чином, Пасічнянська с/рада позовні вимоги ОСОБА_1 підтримує в повному обсязі та не заперечує в їх задоволенні.

Суд, вислухавши пояснення позивача ОСОБА_1 , її представника, відповідача ОСОБА_2 , її представника, представника третьої особи - ОСОБА_5 , свідка ОСОБА_6 , дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст. 80,81 ЦПК України, і які сторони вважають достатніми для обгрунтування і заперечення своїх позовних вимог, з`ясувавши фактичні обставини справи, та, за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні обставин справи, прийшов до висновку про можливість задоволенні позову ОСОБА_1 з наступних підстав.

Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

У відповідності з ч.2 ст.152 ЗК України, власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

В процесі розгляду справи судом встановлено наступне:

28.12.2017 року, позивач - ОСОБА_1 купила у жительки с . Пасічна - ОСОБА_3 , згідно договору купівлі-продажу від 27.12.2017 року, домоволодіння АДРЕСА_1 , яке складається із житлового будинку, зазначеного в плані літерою «А», загальною площею 89,7 кв.м., житловою площею 42,6 кв.м., літньої кухні зазначеної в плані літерою «Б», стайні, зазначеної в плані літерою «В», вбиральні, зазначеної в плані літерою «Г», колодязя, зазначеного в плані цифрою № 1.

Також, згідно договору купівлі-продажу від 28.12.2017 року ОСОБА_1 придбала земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_1 , цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Право власності на вказаний будинок та земельну ділянку підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, які є в матеріалах справи.

Межівниками даної земельної ділянки, яка є її власністю являються: ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

З`ясовано, що відповідно до земельно-кадастрового плану у позивача ОСОБА_1 із сусідкою ОСОБА_2 , відповідачем по справі, є спільний заїзд до їхніх будинків з вулиці Л.Українки.

Дана дорога (заїзд) є дорогою загального користування, що вбачається із земельно-кадастрового плану, копія якого долучена до матеріалів справи.

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що вкінці даного заїзду зі сторони будинку ОСОБА_1 встановлені дерев`яні ворота, що відмежовують її земельну ділянку від дороги загального користування (заїзду). З іншого боку заїзду відповідач ОСОБА_2 встановила свої металічні ворота, зачинила їх на навісний замок, цим самим самовільно захопила дорогу загального користування та перекрила позивачу заїзд до свого будинку та виїзд до вул.Л.Українки .

Як вбачається з пояснень даних в судовому засіданні позивачем ОСОБА_1 , вона неодноразово зверталася в Пасічнянську с/раду із заявою про усунення перешкод у користуванні заїздом. На її звернення виїжджала комісія. Проте кожного разу за кілька хвилин до приїзду комісії відповідач знімала замок з воріт, що на думку позивача може свідчити про те, що вона була завчасно повідомлена про приїзд комісії.

З відповіді Надвірнянської РДА від 30.03.2018 року за №К-21/45, яка адресована ОСОБА_1 , копія якої долучена до матеріалів справи, видно, що проїзд до її будинку зазначений на земельно-кадастровому плані в технічній документації по передачі в приватну власність земельної ділянки ОСОБА_3 , і ОСОБА_2 безпідставно перекриває проїзд ОСОБА_10

Актом комісії Пасічнянської с/ради від 22.01.2018 року встановлено, що під`їзд до житлового будинку ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 станом на час проведення обстеження не перекритий, на воротах висячий замок відсутній. З акту від 04.05. 2018 року земельної комісії Пасічнянської с/ради вбачається, що центральні ворота , які ведуть до житлового будинку гр. ОСОБА_1 з вул. Л . Українки - відкриті, однак, як зафіксовано комісією, біля воріт огорожі біля будинку ОСОБА_1 . ОСОБА_2 висипала щебінь. Тому комісія рекомендує ОСОБА_2 прибрати щебінь та не перешкоджати під`їзду до житлового будинку ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 .

Водночас ці акти підтверджують встановлення відповідачем ОСОБА_2 воріт на під`їзді до будинку ОСОБА_1 та їх наявність на час проведення обстеження, а також чинення різними способами перешкод в користуванні заїздом.

Окрім того, факт чинення перешкод відповідачем ОСОБА_2 позивачу ОСОБА_1 в користуванні під`їзною дорогою підтверджується:

- рапортом ДОП Надвірнянського ВП ГУНП ст.лейтенанта поліції Синоверського О.В. по перевірці звернень ОСОБА_2 щодо пошкодження навісного замка на її воротах ОСОБА_1 від 18.02.2016 року, в якому вказано, що попасти на територію господарства ОСОБА_1 неможливо, оскільки ОСОБА_2 навмисне зачинила ворота, зокрема замотала залізним ланцюгом та скріпила навісним замком, щоб ОСОБА_1 не користувалася ними та не мала проходу до придбаного житлового будинку. Також ДОП ОСОБА_11 до даного рапорта долучено зроблені біля господарств ОСОБА_2 та ОСОБА_1 фотознімки;

- висновками ДОП Надвірнянського ВП ГУНП ст. лейтенанта поліції Синоверського О.В. від 25.01.2018 року , 02.02.2018 року, 05.02.2018 року по заявах ОСОБА_2 в яких дільничим констатовано, що ОСОБА_2 04.01.2018 року повернувшись додому з м. Надвірна побачила, що вхідні ворота на подвір`я були відчинені, але перед своїм від`їздом ворота вона зачиняла на навісний замок. Повернувшись до будинку вона знову узяла інший навісний замок та зачинила ним ворота. 15.01.2018 року вона приїхала додому та виявила, що ворота до її господарства відчинені, а встановлені нею раніше навісні замки зірвані, на її думку, сусідами. А повернувшись 02.02.2018 року від дочки, яка проживає в Кам`янець-Подільську побачила поламані ворота, які попередньо були зачинені нею на внутрішній і навісний замок, а також пошкодження верхнього шару грунту на подвір`ї внаслідок заїзду та виїзду з подвір`я автотранспорту.

В даних письмових документах (рапорті, висновках) також вказується, що ДОП ОСОБА_11 , опитавши з даного приводу ОСОБА_1 , її чоловіка ОСОБА_12 та сина ОСОБА_13 , жителів с. Пасічна ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , встановив, що з боку ОСОБА_2 чиняться перешкоди в користуванні ОСОБА_1 своїм житловим будинком, який вона купила в АДРЕСА_1 , а саме відповідач зачиняє вхідні ворота, які ведуть до їхніх будинків на навісний замок, а ключі зберігає в себе.

З даного приводу ДОП Надвірнянського ВП ГУНП ст.лейтенант поліції Синоверський О.В. рекомендує ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернутися до суду, оскільки в даному факті вбачаються цивільно-правові правовідносини.

Копії вказаних документів долучені до матеріалів справи.

Наведені обставини підтвердила в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 , зокрема вказала, що даний спір існує ще з того часу коли власником домоволодіння , що по АДРЕСА_1 була її дочка - ОСОБА_3 , яка також з приводу усунення перешкод в користуванні дорогою зверталася в суд з позовом до ОСОБА_2 . Однак, апеляційний суд Івано-Франківської області зобов`язав ОСОБА_2 усунути перешкоди її дочці в користуванні та розпорядженні майном (домоволодінням) по АДРЕСА_1 шляхом передачі ОСОБА_2 ОСОБА_3 ключів від воріт з боку вул.Л. Українки .

Вказує, що незважаючи на вказане рішення, ОСОБА_2 продовжувала чинити перешкоди щодо заїзду до будинку її дочці ОСОБА_3 , а в подальшому і ОСОБА_1 , яка купила дане домоволодіння у її дочки, а саме закривала ворота на різні висячі замки та обмотуала ланцюгами.

Стверджує, що дозвіл на встановлення воріт ОСОБА_2 ніхто не давав.

В судовому засіданні також перевірено, що дійсно в 2011році відповідач по даній справі ОСОБА_2 вже чинила перешкоди у користуванні та розпорядженні майном(домоволодінням), що в АДРЕСА_1 » попередньому власнику домоволодіння - ОСОБА_3 , поклавши на спільному заїзді ворота, які закрила на замок. В зв`язку з наведеними обставинами ОСОБА_3 зверталася для захисту своїх прав до суду.

Рішенням Надвірнянського р-нного суду від 11.09.2013 року позов ОСОБА_3 було задоволено частково.

Зобов`язано ОСОБА_2 , усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні майном (домоволодінням), яке належило ОСОБА_3 , згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 25.11.2005 року, шляхом демонтажу воріт розташованих по АДРЕСА_1 .

В решті вимог позову - відмовлено.

Рішенням колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області від 09.10.2013 року була частково задоволена апеляційна скарга ОСОБА_2 .

Рішення Надвірнянського р-нного суду від 11.09.2013 року в частині зобов`язання ОСОБА_2 усунути перешкоди ОСОБА_3 у користуванні та розпорядженні майном (домоволодінням), яке належить позивачці згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 25.11.2005 року, шляхом демонтажу воріт розташованих по АДРЕСА_1 було скасоване та ухвалене в цій частині нове рішення.

Зобов`язано ОСОБА_2 усунути перешкоди ОСОБА_3 у користуванні та розпорядженні майном(домоволодінням) по АДРЕСА_1 шляхом передачі ОСОБА_2 ОСОБА_3 ключів від воріт з боку вул.Л.Українки. В решті рішення залишене без змін.

В даному рішенні колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області від 09.10.2013 року зазначає, що дійсно на спільному заїзді до житлових будинків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (тепер ОСОБА_1 ) встановлені металеві ворота (їх встановила на місці старих дерев`яних відповідач ОСОБА_2 ).

Частиною 4 ст.82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

В процесі розгляду даної справи ухвалою Надвірняського р-нного суду від 26.02.2019 року було зобов`язано Пасічнянську с/раду створити відповідну комісію із залученням депутатів та компетентних спеціалістів для проведення обстеження спірної під`їзної дороги, а саме провести огляд в`їзду до будинку АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 .

Як вбачається з акту комісії від 18.03.2019 року при обстеженні було встановлено, що спірна під`їзна дорога знаходиться в спільному користуванні громадян ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . На час обстеження ворота встановлені частково, одна частина воріт знята та прикріплена до другої частини воріт. На час огляду ворота пошкоджені частково, на одній частині зломлена зварка у 2-х місцях. Ворота не зачинені та на даний час огорожувальну функцію не несуть. Обидві половини воріт знаходяться з лівої сторони при в`їзді до будинків по АДРЕСА_1 і 25 «А».

Таким чином, в судовому засіданні знайшли своє підтвердження доводи позивача про те, що металічні ворота на її спільному з ОСОБА_2 заїзді є в наявності, встановлені саме відповідачем ОСОБА_2 та зачиняються нею на навісні замки.

Вищезазначені докази свідчать про те, що відповідачем по справі - ОСОБА_2 продовжується чинення перешкод в користуванні під`їздом вже теперішньому власнику житлового будинку та земельної ділянки - ОСОБА_1 .

Наведене не спростовано відповідачем ОСОБА_2 та її представником.

Частиною 2 ст.13 ЦК України передбачено, що при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

П.2 ст.386 ЦК України визначено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дії, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Факт чинення перешкод в користуванні під`їздною дорогою підтверджується також долученими до матеріалів справи фотокопіями з зображенням металевих воріт на проїзді до будинку позивача, які закриті навісним замком з ланцюгом, відеозаписом зробленим позивачем ОСОБА_1 , який міститься на DVD-диску, що долучений до матеріалів справи.

Згідно до ст.ст.103, 152, 153 ЗК України, власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них. Власник та користувач земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобіганню вчинення дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав, застосування інших, передбачених законом способів.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Зі змісту ст.81 ЦПК України вбачається, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно ст.158 ЗК України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, вирішує земельні спори щодо меж земельних ділянок за межами населених пунктів, розташування обмежень у використанні земель та земельних сервітутів. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом.

Відповідно до п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення ць-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки зійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК).

Таким чином, в судовому засіданні доведено, що відповідач ОСОБА_2 своїми діями, які полягають у встановленні металевих воріт на під`їзній дорозі до житлового будинку позивача, позбавила її права на користування даною під`їзною дорогою, яка є дорогою загального користування, що підтверджується земельно-кадастровим планом, який знаходиться в матеріалах технічної документації від 13.04.2006 року, виготовленій МП «Геоінформ», копія якої знаходиться в матеріалах справи.

Також, згідно ст.141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 слід стягнути на користь позивача ОСОБА_1 - 704 грн. 80 коп. сплаченого судового збору та 2100 грн. витрат за надання правової допомоги, всього - 2804 грн. 80 коп.

На підставі ст.ст.3, 15, 16, 391 ЦК України, ст.ст.103, 152 ч.2, 158 ЗК України та керуючись ст.ст.141, 258, 259, 263, 265, 268, 273 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задоволити.

Зобов`язати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительку АДРЕСА_1 усунути перешкоди у користуванні проїздом шляхом демонтажу воріт, які знаходяться на в`їзді до будинку АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительці АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительки АДРЕСА_1 - 2100грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительки АДРЕСА_1 - 704 грн. 80 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Грещук Р.П.

Повний текст рішення

виготовлено 12.07.2019 року.