Номер провадження 2/243/2333/2019
Номер справи 243/7176/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕ М УКРАЇНИ

(Заочне)

«16» липня 2019 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого - судді Хаустової Т.А.,

за участю: секретаря судового засідання - Кобець О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду №19 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи: Органу опіки та піклування Слов`янської міської ради Донецької області про позбавлення батьківських прав,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_4 , за участю третьої особи: Органу опіки та піклування Слов`янської міської ради Донецької області про позбавлення батьківських прав, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 . Його батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

Після розірвання шлюбу він залишився з матір`ю - ОСОБА_5 .

Його мати у 2009 році звернулася до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання сина. Рішенням суду з ОСОБА_4 було вирішено щомісячно стягувати аліменти у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку але не менше 30% прожиткового мінімуму на утримання дитини - ОСОБА_3 до досягнення ним повноліття.

Відповідач виплачував аліменти, але не в повному обсязі, внаслідок чого заборгованість по сплаті аліментів станом на 01 червня 2019 року складає 31944,00 грн..

Зазначає, що батько взагалі не виконує обов`язків покладених на нього, оскільки він виріс без його піклування, допомоги та взагалі без будь - якої участі в його житті.

Вважає, що всі вище перелічені фактори, вказують на свідоме нехтування відповідачем, як батьком дітей, своїми обов`язками.

Просить суд ухвалити рішення, яким позбавити батьківських прав ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно нього, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В судове засідання позивач ОСОБА_3 , його законний представник - ОСОБА_5 та представник - адвокат Поляцько О.Ю. не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. 16 липня 2019 року до суду надали Заяву, в якій просять суд розглянути справу без їх участі та задовольнити позовні вимоги ( а.с.39,40,41).

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце судового розгляду справи (а.с. 33). Про причини неявки суд не повідомив.

У відповідності до ч.7 ст. 128 ЦПК України «У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається:

- юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань;

- фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.»

Відповідно до ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

У відповідності до ч.7 ст. 128 ЦПК України «У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається:

- юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань;

- фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.»

Відповідно до ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

Згідно до ч.11 ст. 128 ЦПК України «Відповідач, третя особа, свідок зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи».

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Оголошення на офіційному веб-сайті Слов`янського міськрайонного суду Донецької області про виклик до судового засідання відповідача ОСОБА_4 було опубліковано на офіційному веб-сайті Слов`янського міськрайонного суду Донецької області 08 липня 2019 року (а.с. 34) і тому з цієї дати відповідач вважається належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду справи.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідач повідомлений у встановленому порядку (належним чином) про час і місце судового розгляду справи не використав наданого законом права на участь у судовому засіданні, тому суд, враховуючи згоду позивача ( представника позивача), вважає можливим відповідно до правил ч.1 ст. 280 ЦПК України вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення.

Відповідач ОСОБА_4 своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явився, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, не використав наданого законом права на участь у судовому засіданні, тому суд, враховуючи згоду позивача (представника позивача), відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення.

Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Слов`янської міської ради Донецької області до судового засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи (а.с. 31).

16 липня 2019 року від представника Органу опіки та піклування Слов`янської міської ради Донецької області Щука О.В., яка діє на підставі Довіреності № 29/03-1244 від 15 липня 2019 року (а.с. 36) до суду надійшла Заява, в якій вона просить суд розглянути справу у її відсутності, при ухваленні рішення просить суд врахувати Висновок органу опіки та піклування Слов`янської міської ради Донецької області (а.с.36).

Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , за участю третьої особи: Органу опіки та піклування Слов`янської міської ради Донецької області про позбавлення батьківських прав підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість.

У відповідності до ст. 165 Сімейного Кодексу України « Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина…» та п. 18 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

В судовому засіданні встановлено та підтверджено Свідоцтвом про народження, серія НОМЕР_1 , виданого 26 лютого 2004 року Слов`янським міським Відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції, що відповідач по справі - ОСОБА_4 , є батьком, а ОСОБА_5 - матір`ю дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 4).

Зі Свідоцтва про шлюб, серія НОМЕР_2 від 21 березня 2018 року вбачається, що ОСОБА_5 зареєструвала шлюб з ОСОБА_7 та після реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище ОСОБА_5 , про що Слов`янським міським Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області 21 березня 2018 року зроблено відповідний актовий запис №59 (а.с. 17).

З Акту обстеження житлово - побутових умов проживання ОСОБА_3 від 03 червня 2019 року, вбачається, що ОСОБА_3 проживає за адресою: АДРЕСА_1 з матір`ю, вітчимом та сестрою. В сім`ї стосунки дружні, дитина має окрему кімнату, яка облаштована меблями (а.с.10-11).

З Характеристики, складеної директором та класним керівником Слов`янської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 12 Слов`янської міської ради Донецької області, вбачається, що ОСОБА_3 є учнем 9 класу, зарекомендував себе як старанний учень. Мати приділяє належну увагу матеріальному забезпеченню та вихованню дитини, підтримує постійний контакт з педагогами школи. За час навчання ОСОБА_3 батько - ОСОБА_4 школу не відвідував, навчанням та вихованням сина не цікавився, батьківські збори не відвідував ( а.с.6,7).

З Довідки - розрахунку № 26714 від 05 червня 2019 року, виданої Слов`янським міськрайонним Відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, вбачається, що на виконанні Слов`янського міськрайонного Відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області перебуває виконавче провадження №13833135, відкрите на підставі виконавчого листа за № 23273 від 15 червня 2009 року, який видано на підставі Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області про стягнення аліментів з ОСОБА_4 щомісячно у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку, але не менше ніж 30% -50 % прожиткового мінімуму на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , Згідно матеріалів виконавчого провадження, заборгованість зі сплати аліментів станом на 31 травня 2019 року складає 31944,00 грн. (а.с. 15-16).

Відповідно до ч. 1 ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

За таких обставин, суд вважає, що позивач ОСОБА_3 вправі звернутися до суду з позовом до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав відносно його неповнолітньої дитини ОСОБА_3 .

Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30 березня 2007 року „ Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" „Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років і тільки з підстав, передбачених ст. 164 Сімейного Кодексу України."

Дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не досяг 18 річного віку.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці». Аналогічні положення викладені і в ст. 150 Сімейного Кодексу України.

Статтею 150 Сімейного Кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, що принижують людську гідність дитини.

Відповідно до ст. 10 Закону України „Про охорону дитинства", кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканість та захист гідності. Дисципліна і порядок сім`ї мають забезпечуватися на принципах, що ґрунтуються на взаємоповазі, справедливості і виключають приниження честі та гідності дитини. Держава здійснює захист дитини від: усіх форм фізичного і психічного насильства, образи, недбалого і жорстокого поводження з нею, у тому числі з боку батьків або осіб, які їх замінюють.

Згідно з ст. 164 Сімейного Кодексу України „ Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:

- ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини;

Верховний Суд України в ч. 2 п. 16 Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року розтлумачив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

У статті 19 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХП від 27 лютого 1991 року, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до статті 9 Конституції України є складовою національного законодавства, держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобов`язання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від усіх форм насильства, образи чи зловживань, відсутності належного піклування чи недбалого І брутального поводження або експлуатації з боку батьків чи будь-якої іншої особи.

В п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, а крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

З Характеристики, складеної директором та класним керівником Слов`янської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 12 Слов`янської міської ради Донецької області, вбачається, що ОСОБА_3 є учнем 9 класу, зарекомендував себе як старанний учень. Мати приділяє належну увагу матеріальному забезпеченню та вихованню дитини, підтримує постійний контакт з педагогами школи. За час навчання ОСОБА_3 батько - ОСОБА_4 школу не відвідував, навчанням та вихованням сина не цікавився, батьківські збори не відвідував ( а.с.6).

У суду немає підстав ставити під сумнів складену директором та класним керівником Слов`янської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 12 Слов`янської міської ради Донецької області, оскільки вони є особами, які незацікавлені в результатах розгляду справи і факти, викладені в Характеристиці, належним чином відповідачем не спростовані.

Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року за № 789-Х11, дитина, з огляду на її фізичну і розумову незрілість вимагає спеціального захисту, турботи, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження.

Як встановлено в судовому засіданні, відповідач по справі - ОСОБА_4 , проживає окремо від своєї дитини, матеріальну допомогу дитині не надає, не спілкується з ним, участі у його вихованні не приймає, не цікавиться його навчанням, навичками та уподобаннями, його життям, успіхами та труднощами, його схильностями та здібностями.

Відповідач не виявляє щодо ОСОБА_3 батьківського піклування, фактично самоусунувшись від виконання своїх батьківських обов`язків.

Статтею ст. 150 Сімейного кодексу України від 10 січня 2002 року визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме:

- батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини;

- батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток;

- батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Жодної участі у вихованні дітей, відповідач не бере. Всі питання щодо виховання вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку відповідача, що підтверджено в судовому засіданні об`єктивними доказами.

Тобто, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 не бере жодної участі у вихованні дитини, жодним чином не цікавиться його життям, не бере ніякої участі в його розвитку та вихованні, не спілкується з ним в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення та взагалі не цікавиться життям дитини.

Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Проте, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Жодного батьківського обов`язку щодо виховання дитини, спілкування з ним та утримання відповідач не виконує.

Так, ст. 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:

- ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до п. п. 7, 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, тощо, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками».

Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

З матеріалів справи не встановлено, що позбавлення відповідача ОСОБА_4 батьківських прав не сприятиме інтересам дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно з частиною шостою ст. 19 СК України, суд може не погодитися з Висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

У Висновку № 29/03-1243 від 15 липня 2019 року Органу опіки та піклування Слов`янської міської ради Донецької області про позбавлення батьківських прав, зазначено, що неповнолітня дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешкає разом з матір`ю ОСОБА_5 , яка займається його вихованням та утриманням, захищає права та інтереси дитини. Батько дитини, ОСОБА_4 , самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, у вихованні участі не приймає, не турбується про стан здоров`я, фізичний та духовний розвиток, не спілкується з дитиною. Зв слів бабусі - ОСОБА_11 , аліменти на утримання дитини сплачує вона, згідно довідки - розрахунку розміру заборгованості з аліментів, сума заборгованості станом на 01 червня 2019 року складає 31944,00 грн. всі ці факти свідчать про самоусунення від виконання батьківських обов`язків щодо виховання дитини.

Враховуючи вищевикладене, а також Рішення комісії з питань захисту прав дитини від 12 липня 2019 року, Орган опіки та піклування Слов`янської міської ради Донецької області вважає, що ОСОБА_4 доцільно позбавити батьківських прав відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 37).

Положенням ч. 1 ст. з Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України передбачено, що при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей.

У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості, при цьому, малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своїми батьками.

Суд вважає, що матеріали справи містять достовірні відомості, які свідчать про навмисне та злісне невиконання відповідачем своїх обов`язків по вихованню своєї дитини, оскільки протягом тривалого часу відповідач не проявляє відносно нього належної турботи та уваги, не приймає участі у його вихованні та утриманні, не піклується про стан його здоров`я та розвитку, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, хоча зобов`язаний це робити та має таку можливість.

Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року Держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

З огляду на ці обставини та на підставі відомостей, які характеризують особу відповідача, його ставлення до дитини, суд вважає доцільним позбавлення відповідача ОСОБА_4 батьківських прав відносно його неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки це сприятиме інтересам дитини.

На підставі наданих сторонами доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 . щодо позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав відносно нього обґрунтовані, відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, та виходячи з інтересів дитини та конкретних обставин справи, суд вважає можливим позбавити батьківських прав відповідача відносно його неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п/п 1 пункту 1 частини 2ст. 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір»(з відповідними змінами) з позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду.

Згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» від 23 листопада 2018 року № 2629-VIII, розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи на 01 січня 2019 року складає 1921,00 грн.

Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, а тому з ОСОБА_4 підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 768,40 грн. (1921,00 грн. * 0,4).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 128, 131, 133, 141, 259, 264, 265, 268, 280-283 ЦПК України, ст. ст. 19, 150, 157, 164, 165-166, 167, 180, 192, 273 Сімейного Кодексу України, Постановою Пленуму Верховного суду України № 3 від 30 березня 2007року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи: Органу опіки та піклування Слов`янської міської ради Донецької області про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відносно його неповнолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 , інші дані суду невідомі, судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. (сімсот шістдесят вісім грн. 40 коп.) до державного бюджету коштів на доходний рахунок 6001, отримувач коштів ГУК у м. Києві /м. Київ/ 22030106, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, , код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У відповідності до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення прийнято, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Повне судове рішення складено 16 липня 2019 року.

Головуючий:

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду Т.А. Хаустова