Провадження № 22-ц/4808/894/19
Головуючий у 1 інстанції Бабій О. М.
Суддя-доповідач Девляшевський
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Девляшевського В.А.,

суддів: Бойчука І.В., Фединяка В.Д.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою представника АТ КБ «Приватбанк» на рішення Івано-Франківського міського суду, ухвалене головуючим суддею Бабій О.М., 15 квітня 2019 року, повний текст якого складено 20 квітня 2019 року,

в с т а н о в и в:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2018 року АТ КБ «ПриватБанк» пред`явило до ОСОБА_1 позов про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 02.10.2014 року. Позовні вимог обґрунтовано тим, що відповідач отримав кредит в розмірі 10000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування. Відповідач ухиляється від виконання зобов`язання за кредитним договором, а тому у нього утворилася заборгованість в розмірі 43 883 грн 60 коп. з яких: 19320 грн 56 коп. заборгованість за кредитом, 8619 грн 10 коп. заборгованість за відсотками за користування кредитом, 13 378 грн 05 коп. пеня, 500 штраф (фіксована частина), 2065 грн 89 коп. штраф (процентна складова). Посилаючись на вказане позивач просив стягнути з відповідача 43 883,60 грн заборгованості за кредитом, а також судовий збір.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 15 квітня 2019 року в задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 позов про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем не доведено наявності укладеного між сторонами договору, оскільки не надано доказів того яка сума кредиту надана відповідачу, не надано ксерокопію картки, а також первинні банківські документи, які б підтверджували видачу кредиту, факти нарахування - погашення процентів та комісії.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись із даним рішенням суду, представник АТ КБ «ПриватБанк» подала апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом перший інстанції норм матеріального і процесуального права, незаконність та необґрунтованість рішення суду. Апелянт зазначила, що банк надав суду низку документів, що підтверджують наявність кредитної заборгованості відповідача, а тому рішення суду щодо безпідставності та недоведеності позовних вимог, на думку апелянта, ґрунтується на припущеннях. Позивач вказала, що під час підписання анкети-заяви відповідач ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку щодо умов кредитування. Відсутність підпису боржника на відповідних тарифах, умовах та правилах, вважає апелянт, не свідчить про неукладеність договору, оскільки вказаний договір укладений за принципом договору приєднання. Відповідач, користуючись коштами та здійснюючи погашення заборгованості, висловив свою згоду з формою договору та його умовами. На думку позивача, судом не враховано, що після закінчення строку дії картка перевипускається і клієнту видається нова картка з новим строком дії до раніше відкритого клієнту карткового рахунку. Апелянт вказує, що судом не було проаналізовано розрахунок заборгованості. Крім того, відповідачем сплачувались частково кошти на погашення заборгованості, що підтверджує наявність кредитних правовідносин, а тому посилання суду на недоведеність правовідносин відповідача з банком, вважає апелянт, є безпідставним.

Просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, стягнути з відповідача судові витрати.

ОСОБА_1 не скористався своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направив.

Вислухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Фактичні обставини справи встановлені судом

Судом першої інстанції встановлено, що 02.10.2014 ОСОБА_1 було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг в банку (а.с.10).

В заяві міститься інформація про те, що позичальник ознайомився з Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку та погодився з ними. Позичальник висловив свою згоду, що заява разом з Умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною картою та тарифами складає договір про надання банківських послуг. Заява підписана позичальником та представником банку.

Звернувшись до суду з даним позовом, банк додав до позовної заяви письмові Умови та Правила надання банківських послуг, де визначено, за яких умов та за якими правилами банк відкриває позичальнику банківську картку чи надає інші банківські послуги (а.с.12-26).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що з наданих банком доказів не вбачається який розмір кредиту отримав відповідач та коли він був перерахований на його картку, не надано ксерокопію картки, а також первинні банківські документи, які б підтверджували видачу кредиту, а відтак позивачем не надано допустимих та достатніх доказів на підтвердження своїх позовних вимог.

Апеляційний суд погоджується з цим висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Мотивувальна частина

Статтею 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до пункту 2.1.1.2.1 Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку для надання послуг банк відкриває клієнту картку, її вид визначений у пам`ятці клієнта/довідці про умови кредитування і заяві, підписанням якого клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата отримання карти, зазначена в заяві.

Під час розгляду справи позивач не надав суду підписаних відповідачем Умов та Правил надання банківських послуг, Умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою. Не надано будь-яких відомостей про номер карткового рахунку, дати вручення картки відповідачу, повідомлення йому пін-коду, строку дії картки саме за цим позовом та наданим розрахунком заборгованості.

Згідно встановлених судами обставин та досліджених доказів на підтвердження своїх позовних вимог позивач надав копію анкети - заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 02.10.2014, яка підписана ОСОБА_1 .

Разом з тим, оригінал такої заяви до суду надано не було. У зазначеній копії анкети - заяви відсутні дані про те, яка банківська картка була видана відповідачу, строк її дії, який рахунок відкрито на ім`я позичальника, не зазначено кредитний ліміт та строк дії картки. Із даної заяви вбачається, що пам`ятка клієнта, яка є невід`ємною частиною договору, відповідачу не видавалася.

Встановивши вказані обставини та надавши належну оцінку доказам, наданим позивачем на підтвердження заявлених ним вимог, суд першої інстанції, виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, дійшов правильних висновків про те, що позивач не довів факту укладення з відповідачем кредитного договору на умовах, вказаних ним у позовній заяві та видачі кредитних коштів. Це відповідає правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду України від 07 червня 2018 року у справі №755/17553/16.

Відтак, доводи апеляційної скарги про те, що при подачі позовної заяви було надано достатні докази, які підтверджують укладення кредитного договору та видачу кредитних коштів, колегія суддів вважає такими, що суперечать матеріалам справи.

За таких обставин апеляційний суд прийшов до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, а тому не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 274, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника АТ КБ «Приватбанк» залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського міського суду від 15 квітня 2019 року в даній справі без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її проголошення, і у випадках, передбачених п.2 частини 3 статті 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного її тексту.

Повний текст постанови складено 10 липня 2019 року.

Суддя-доповідач: В.А. Девляшевський

Судді: І.В. Бойчук

В.Д. Фединяк