У Х В А Л А

02 липня 2019 року

м. Київ

справа № 307/1980/17

провадження № 61-10085ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Петрова Є. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на постанову Закарпатського апеляційного суду від 16 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Купровської Яни Миколаївни, ОСОБА_5 , приватного нотаріуса Яремчанського міського нотаріального округу Питлюка Василя Івановича про визнання довіреності нікчемною; за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Купровської Яни Миколаївни, ОСОБА_5 , приватного нотаріуса Яремчанського міського нотаріального округу Питлюка Василя Івановича про визнання довіреності недійсною,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2018 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Купровської Я. М., ОСОБА_5 , приватного нотаріуса Яремчанського міського нотаріального округу Питлюк В. І. про визнання нікчемною довіреності.

Позов обґрунтований тим, що він перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 з 07 лютого 1997 року, який на сьогоднішній день не розірвано, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 . Під час шлюбу з відповідачкою ними було набуте майно, що є спільною сумісною власністю, а саме: земельну ділянку, площею 0,25 га, що розташована за адресою: участок АДРЕСА_1 , що надана для ведення особистого селянського господарства кадастровий номер НОМЕР_2 , що підтверджується договором купівлі-продажу земельної ділянки від 24 січня 2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Яремчанського міського нотаріального округу Фріс П. Л. за реєстровим номером 53. У 2015 році позивач випадково дізнався, що його дружина самовільно та без його згоди відчужила вище вказане майно. Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 07 липня 2016 року, зареєстрованого в реєстрі за №1172, ОСОБА_4 , діючи від імені відповідача на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Купровською Я.М. від 14 травня 2016 року за реєстровим №39, продав ОСОБА_5 земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер НОМЕР_2 . Просив визнати нікчемною вищевказану довіреність від 14 травня 2016 року.

ОСОБА_3 подала до суду зустрічний позов до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Купровської Я. М., ОСОБА_5 , приватного нотаріуса Яремчанського міського нотаріального округу Питлюк В. І. про визнання недійсною довіреності. Позов мотивовано тим, що 07 липня 2016 року, на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого в реєстрі за №1172, ОСОБА_4 , діючи від імені ОСОБА_3 , на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Купровською Я. М. від 14 травня 2016 року за реєстровим № 39, продав ОСОБА_5 вказану земельну ділянку. Зазначила, що довіреність на ім`я ОСОБА_4 на розпорядження вказаної земельної ділянки, посвідчену приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Купровською Я. М. від 14 травня 2016 року за реєстровим №39, нею не видавалась та не підписувалась, вона не мала наміру відчужувати належну їй на праві власності земельну ділянку, відповідними повноваженнями ОСОБА_4 не наділяла та укладений ОСОБА_4 в подальшому від імені позивачки на підставі довіреності договір купівлі-продажу від 07 липня 2016 року не схвалювала. Просила суд визнати недійсною довіреність від 14 травня 2016 року.

Рішенням Тячівського районного суду від 14 грудня 2017 року в задоволенні первісного позову ОСОБА_2 про визнання нікчемною довіреності відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено. Визнано недійсною довіреність від 14 травня 2016 року, посвідчену приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Купровською Я. М., зареєстровану в реєстрі за №39, на підставі якої ОСОБА_3 уповноважила ОСОБА_4 бути її представником з усіма необхідними повноваженнями стосовно продажу, належної ОСОБА_7 на праві приватної власності земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер НОМЕР_2 . Вирішено питання про судові витрати.

Не погодившись із даним рішенням, ОСОБА_8 , як особа, яка не брала участь у справі, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду в частині задоволення зустрічного позову скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні зустрічного позову відмовити. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, після вирішення даної справи позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_3 подано до Яремчанського міського суду Івано - Франківської області інший позов про визнання недійсним договору купівлі продажу земельної ділянки та витребування земельної ділянки з посиланням на дане рішення Тячівського районного суду, яким встановлено, що вона не підписувала довіреності від 14 травня 2016 року, і наявності у неї права на витребування від добросовісного набувача земельної ділянки, яка придбана ним та ОСОБА_9 згідно договору купівлі - продажу № 921 від 12липня 2016 року. Однак, він не був залучений до участі у справі і не брав участі у справі, його позбавлено права на захист своїх прав та інтересів, а рішенням суду вирішено питання про його права та обов`язки.

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 16 квітня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_8 задоволено.

Рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 14 грудня 2017 року в частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Купровської Я. М., ОСОБА_5 , приватного нотаріуса Яремчанського міського нотаріального округу Питлюк В. І. про визнання недійсною довіреності скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 1920,00 грн понесених судових витрат.

16 травня 2019 року ОСОБА_1. в інтересах ОСОБА_2 через засоби поштового зв'язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на постановуЗакарпатського апеляційного суду від 16 квітня 2019 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване судове рішення скасувати та направити справу на новий розгляд.

Ухвалою Верховного Суду від 29 травня 2019 року касаційну скаргу було залишено без руху із наданням заявнику строку для усунення недоліків. У встановлений в ухвалі суду строк недоліки касаційної скарги усунуто.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розташована серед Загальних положень цього Кодексу, яка поширюється й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

При цьому Верховним Судом досліджено та взято до уваги: предмет позову, складність справи та наявність чіткої й незмінної судової практики, а також значення справи для сторін і суспільства, які дали можливість дійти висновку про малозначність справи.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню. Верховний Суд таких випадків також не встановив.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. При цьому право на суд не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, і такі обмеження не можуть зашкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 36 рішення у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom) від 21 лютого 1975 року та пункт 27 рішення у справі «Пелевін проти України» від 20 травня 2010 року.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

У цій справі обставин, передбачених частиною четвертою статті 274, пунктом 2 частини третьоїстатті 389 та частиною першою статі 411 ЦПК України, за наявності яких судові рішення в малозначних справах підлягають касаційному оскарженню або обставин, за яких судове рішення підлягає обов`язковому скасуванню не встановлено.

З огляду на викладене та відповідно до пункту 2 частини третьої статті389, пункту 1 частини другої статті394 ЦПК Україниу відкритті касаційного провадження в даній справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

У Х В А Л И В :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на постанову Закарпатського апеляційного суду від 16 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Купровської Яни Миколаївни, ОСОБА_5 , приватного нотаріуса Яремчанського міського нотаріального округу Питлюка Василя Івановича про визнання довіреності нікчемною; за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , приватного нотаріусаХарківського міського нотаріального округу Купровської Яни Миколаївни, ОСОБА_5 , приватного нотаріуса Яремчанського міського нотаріального округу Питлюка Василя Івановича про визнання довіреності недійсною, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Петров