Постанова

Іменем України

11 липня 2019 року

м. Київ

справа № 161/2251/16-ц

провадження № 61-32304св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Жданової В. С. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Кузнєцова В. О.

учасники справи:

позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Варм Сервіс»,

представники позивача: Трошкін Сергій Анатолійович, Бєлова Наталія Юріївна , Кузнєцова Тетяна Григорівна ,

відповідач - ОСОБА_3 ,

представник відповідача - ОСОБА_4 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області у складі судді Олексюка А. В. від 09 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області у складі колегії суддів: Бовчалюк З. А., Федонюк С. Ю., Грушицького А. І. від 13 березня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2016 року товариство з обмеженою відповідальністю «Варм Сервіс» (далі - ТОВ «Варм Сервіс») звернулось до суду з указаним позовом до ОСОБА_6 , який в ході розгляду справи уточнило, та остаточно просило стягнути з відповідача на користь товариства 5 377 грн 10 коп. заборгованості за надані послуги з централізованого опалення.

Позов мотивовано тим, що згідно з рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради від 26 грудня 2014 року № 766-1 «Про погодження інвестиційної програми товариства з обмеженою відповідальністю «Варм Сервіс» на встановлення тарифів на послуги з опалення та постачання гарячої води» ТОВ «Варм Сервіс» визнано виконавцем послуг з опалення багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1 .

ТОВ «Варм Сервіс» запропонувало усім власникам квартир у батоквартирному будинку укласти договори на опалення, проте ОСОБА_7 відмовився.

Посилаючись на те, що у період з 14 листопада 2014 року по 15 квітня 2015 року ТОВ «Варм Сервіс» надавало послуги з централізованого опалення квартири АДРЕСА_2 , власником якої є ОСОБА_7 , однак відповідач не сплатив комунальні послуги, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість, яку позивач просив стягнути, задовольнивши позовні вимоги.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 листопада 2016 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ТОВ «Варм Сервіс» заборгованість за надані послуги з опалення у розмірі 5 377 грн 10 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, врахував, що власник квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_7 , отримуючи від ТОВ «Варм Сервіс», яке є виконавцем послуг з опалення вказаного будинку, житлово-комунальні послуги, належним чином не виконав зобов`язання щодо їх сплати, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню у судовому порядку.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою апеляційного суду Волинської області від 13 березня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_7 відхилено, рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 листопада 2016 року залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону, обставини справи встановлені повно, а доводи апеляційної скарги не підтверджені належними та допустимими доказами і не спростовують висновків суду першої інстанції.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У квітні 2017 року ОСОБА_7 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Короткий зміст заперечень касаційної скарги

Заперечення до суду касаційної інстанції не подано.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 червня 2017 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі і витребувано цивільну справу № 161/2251/16-ц з суду першої інстанції.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Вказана справа передана до Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що без укладення договору про надання комунальних послуг суд не вправі був стягувати заборгованість на користь виконавця послуг, оскільки двосторонні договірні правовідносини та взаємні зобов`язання сторін не існують. ОСОБА_7 не підписав договір про надання послуг, оскільки ТОВ «Варм Сервіс» відмовилось підписати протокол розбіжностей. Судами попередніх інстанцій не взято до уваги відсутність доказів на підтвердження факту надання позивачем послуг з теплопостачання за вказаний у позовній заяві розрахунковий період.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суд установив, що квартира АДРЕСА_3 належить на праві власності ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право власності від 22 вересня 2011 року № 665-16.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Луцької міської ради від 26 грудня 2014 року № 766-1 «Про погодження інвестиційної програми ТОВ «Варм Сервіс» на встановлення тарифів на послуги з опалення та постачання гарячої води» позивача визнано виконавцем послуг з опалення багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 .

З 01 жовтня 2014 року ТОВ «Варм Сервіс» отримувало природний газ від товариства з обмеженою відповідальністю ТОВ «Волиньоторгхліб», а починаючи з 01 січня 2015 року природний газ позивачем отримувався від публічного акціонерного товариства «НАК «Нафтогаз». Взяті на себе зобов`язання щодо розрахунку за газ ТОВ «Варм Сервіс» виконано, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями.

Рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради від 07 жовтня 2015 року № 596-1 встановлено на період з 22 жовтня 2015 року до 22 жовтня 2016 року тарифи на послуги, що надаються ТОВ «Варм Сервіс» мешканцям будинку № АДРЕСА_1.

У період з 14 листопада 2014 року по 04 квітня 2016 року ТОВ «Варм Сервіс» надавались ОСОБА_8 послуги з централізованого опалення його квартири.

Оскільки ОСОБА_7 не здійснював оплату за надані позивачем комунальні послуги, хоча фактично ними користувався, утворилась заборгованість у розмірі 5 377 грн, що стало підставою для звернення ТОВ «Варм Сервіс» до суду з цим позовом.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частинами першою, другою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначені Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (тут і далі у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги.

Судами установлено, що у період з 01 жовтня 2014 року по 30 червня 2016 року ТОВ «Варм Сервіс», яке є виконавцем послуг з опалення багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 , надавались ОСОБА_8 , як власнику квартири № 16 у цьому будинку, комунальні послуги відповідно до тарифів, встановлених виконавчим комітетом Луцької міської ради.

З огляду на викладене, суди попередніх інстанцій, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, правильно встановили характер спірних правовідносин, та застосували норми матеріального права, врахувавши наявність у відповідача заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги, дійшли обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог та стягнення боргу у розмірі 5 377 грн 10 коп.

Визначаючи розмір заборгованості, який підлягає стягненню з ОСОБА_6 на користь ТОВ «Варм Сервіс», суд першої інстанції, висновки якого перевірено апеляційним судом, надав належну оцінку відповідним розрахункам з урахуванням тарифів, періоду опалення та площі квартири, які під час розгляду справи відповідачем не спростовано.

Доводи касаційної скарги щодо відсутності доказів на підтвердження факту надання позивачем послуг з теплопостачання за вказаний у позовній заяві розрахунковий період спростовуються матеріалами справи, зокрема, наданою товариством з обмеженою відповідальністю «Місцевий обчислювальний центр» інформацією.

Інші доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині судових рішень, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів щодо їх оцінки.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року). Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 13 березня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. С. Жданова
Судді:В. М. Ігнатенко
В. О. Кузнєцов