ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 759/5929/19
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/9551/2019
Головуючий у суді першої інстанції: Бабич Н.Д.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
10 липня 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Крижанівської Г.В.,

суддів Сержанюка А.С., Мельника Я.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення Київської філії про визнання права власності за набувальною давністю за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 06 травня 2019 року, постановлену у складі судді Бабич Н.Д., -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2019 року позивач звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення Київської філії про визнання права власності за набувальною давністю.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 06 травня 2019 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою в якій вказував на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Зазначав, що відповідно до ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 17.12.2018 у справі № 759/18846/18, яка перебувала на розгляді у судді Шум Л.М., позовна заява була визнана неподаною та повернута позивачу на підставі ч. 3 ст. 185 ЦПК України, а тому платіжне доручення про сплату судового збору може подаватись позивачем при новому зверненні до суду з аналогічним позовом.

Посилався на те, що судом першої інстанції не було враховано практику Верховного Суду, де зазначено, що у разі якщо сума судового збору підлягала поверненню у зв`язку із залишенням позову без розгляду, але не була повернута, до повторно поданого позову додається первісний документ про сплату судового збору. Тобто, Закон України «Про судовий збір» дозволяє використати первісний документ про сплату судового збору.

Просив скасувати ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 06 травня 2019 року, а справу направити для продовження розгляду.

Відповідач своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористався.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали,заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що у березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення Київської філії про визнання права власності за набувальною давністю.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 01.04.2019 позовну заяву залишено без руху, та зазначено, що представником позивача подано як додаток до позовної заяви документ про сплату судового збору, а саме: квитанцію ПАТ «Укрпошта» (м. Ірпінь, вул. Соборна, 98), ПН 55 від 20.10.2018 о 14 год. 15 хв. 48 с., згідно якої сплачено судовий збір в сумі 704,80 грн., комісія 07,05 грн. на рахунок УДКСУ в Святошинському районі м. Києва, проте, дана квитанція про сплату судового збору не підтверджена випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України, яка автоматично проводиться системою документообігу Д-3.

19.04.2019 на виконання вказаної ухвали позивач подав до суду першої інстанції заяву про усунення недоліків, долучивши до неї оригінал платіжного доручення № 270346387 від 22.10.2018 про сплату судового збору.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 06 травня 2019 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу.

Визнаючи неподаною та повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції зазначив, що позивач не виконав вимоги ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 01.04.2019, а судом було встановлено, що згідно виписки про зарахування судового збору в сумі 704,80 грн. до спеціального фонду державного бюджету України від 22.10.2018, номер документа квитанції 2,7034639Е8 (платіжне доручення № 270346387), прийнято платіж ОСОБА_1 , НОМЕР_1 , Зв`язківців, 2, 2, *; 101; ; 1-704, 80 без ПДВ (п/д 270346387), проте, грошові кошти були зараховані на казначейський рахунок 24.10.2018 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення Київської філії про визнання права власності на житло за набувальною давністю, яка перебувала в провадженні судді Шум Л.М.

Встановивши вказані обставини, суд дійшов висновку, що позивач не може подавати платіжне доручення №270346387 від 22.10.2018 в сумі 704,80 грн.. у справі за позовом ОСОБА_1 до Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення Київської філії про визнання права власності за набувальною давністю, яка перебуває на розгляді судді Бабич Н.Д., так як вказане платіжне доручення про сплату судового збору вже подавалося позивачем 22.11.2018 при зверненні до суду з аналогічним позовом, який перебував на розгляді у судді Шум Л.М.

Колегія суддів вважає, що такого висновку суд першої інстанції дійшов з порушенням норм цивільного процесуального законодавства.

Згідно ч. 4 ст. 177 ЦПК Українидо позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

З матеріалів справи вбачається, що у листопаді 2018 року ОСОБА_1 звертався до суду з позовною заявою, до якої було долучено платіжне доручення № 270346387 від 22.10.2018 в сумі 704,80 грн. та ухвалоюСвятошинського районного суду м. Києва від 17 грудня 2018 року вказану позовну заяву було повернуто заявнику (а.с. 63).

У разі повернення заяви або скарги сплачена сума судового збору повертається ухвалою суду за клопотанням особи, яка його сплатила.

Підстави повернення сплаченої суми судового збору визначено у ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір».

Разом з цим, Законом України «Про судовий збір» не визначено безумовного обов`язку сторони повертати сплачений судовий збір за клопотанням і не встановлено заборони використовувати первісний документ про сплату судового збору повторно.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 01.04.2019, позивачем було надано до суду платіжне доручення № 270346387 від 22.10.2018 (а.с. 36) в сумі 704,80 грн. Вказані кошти були зараховані до спеціального фонду державного бюджету України та не були повернуті позивачу.

Враховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland)), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

Таким чином, з метою забезпечення своєчасного розгляду справи та запобігання порушенню права позивача на справедливий судовий розгляд, колегія суддів дійшла висновку, що позивачем було виконано вимоги ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 01.04.2019, а тому у суду першої інстанції не було підстав для повернення позовної заяви ОСОБА_1 .

Оскільки чинним цивільним процесуальним законодавством не встановлено обмежень щодо повторного подання платіжного доручення про сплату судового збору у разі визнання неподаною та повернення позовної заяви позивачу, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що в такому випадку позивач не позбавлений можливості повторно звертатися до суду з тими ж документами, зокрема і платіжним дорученням, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала про визнання неподаною та повернення позовної заяви постановлена суддею з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, у зв`язку з чим вона підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 268, 367, 374, 379, 381-383 ЦПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 06 травня 2019 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач

Судді