Справа № 752/9104/18 Головуючий в суді І інстанції Плахотнюк К.Г.
Провадження № 22ц-824/8507/19 Доповідач в суді ІІ інстанції Мельник Я.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Мельника Я.С.,

суддів: Іванової І.В., Матвієнко Ю.О.,

за участі секретаря Лисиці Ю.С.,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 16 квітня 2019 року про відмову у забезпеченні позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Комунального підприємства «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна» про визнання права власності у порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, та у квітні 2019 року подала заяву, в якій просила вжити заходів забезпечення позову та зобов`язати КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна» провести технічну інвентаризацію житлового будинку АДРЕСА_1 , та надати суду відповідні матеріали інвентаризаційної справи, зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди виконавцям робіт, що проводитимуть технічну інвентаризацію і надати доступ до частини житлового будинку АДРЕСА_1 , якою фактично користується ОСОБА_2 , для проведення робіт з технічної інвентаризації, оскільки вважає, що невжиття таких заходів забезпечення позову може утруднити виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 16 квітня 2019 року у задоволенні заяви відмовлено.

Не погодившись із цією ухвалою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову про задоволення її заяви, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом усіх обставин справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не було надано належних і допустимих доказів на підтвердження своїх вимог і такі заходи забезпечення позову не передбачені законом.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, у травні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, в якому просила визнати недійсним та скасувати технічний паспорт на спірний житловий будинок.

У квітні 2019 року ОСОБА_1 подала заяву, в якій просила вжити заходів забезпечення позову та зобов`язати КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна» провести технічну інвентаризацію житлового будинку АДРЕСА_1 , та надати суду відповідні матеріали інвентаризаційної справи, зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди виконавцям робіт, що проводитимуть технічну інвентаризацію і надати доступ до частини житлового будинку АДРЕСА_1 , якою фактично користується ОСОБА_2 , для проведення робіт з технічної інвентаризації.

Мотивуючи сою заяву, ОСОБА_1 посилається на те, що відповідач чинить перешкоди у наданні доступу до об`єкту інвентаризації і невжиття таких заходів може утруднити виконання рішення суду.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вжитті заходів забезпечення позову судом необхідно враховувати зміст позовних вимог, співмірність вжитих заходів із вимогами та вид забезпечення позову (пункт 3 і 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику розгляду судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Таким чином, колегія суддів вважає, що ОСОБА_1 не навела жодних обґрунтованих мотивів щодо необхідності вжиття саме таких заходів забезпечення позову, крім того вимоги, викладені у заяві, фактично є позовними вимогами про зобов`язання осіб вчинити певні дії, і ніяким чином не сприяють захисту прав та інтересів учасників справи, і не виконують забезпечувальну функцію, а також заявник не довела існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди її правам, свободам та інтересам до ухвалення рішення у цивільній справі, для відновлення яких необхідно буде докласти значних зусиль, тому вжиття таких заходів забезпечення позову не відповідає розумності і обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову, тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для вжиття таких заходів забезпечення позову.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга та зміст оскаржуваної ухвали не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які, відповідно до ст. 376 ЦПК України, могли б бути підставою для його скасування, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу місцевого суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 16 квітня 2012 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді: