ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3777/19 Справа № 183/3464/18 Суддя у 1-й інстанції - Болкарьова О. В. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2019 року Дніпровський Апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Каратаєвої Л.О.

за участю секретаря Гречишникової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на заочне рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2018 року,-

В С Т А Н О В И В:

14 червня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , який нею був уточнений в подальшому та просила стягнути аліменти на утримання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини на кожну дитину від заробітку відповідача щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття та стягнути аліменти на її утримання у розмірі 1/8 частини від усіх відомих доходів відповідача, починаючи стягувати від дня пред`явлення позову до суду і до 6-ти років ОСОБА_3 В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказувала на те, що з ОСОБА_2 знаходиться в зареєстрованому шлюбі з 16 серпня 2014 року, від якого мають неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На даний час стосунки між нею та ОСОБА_2 ускладнилися, вони не знаходять спільну мову, чоловік почав їй зраджувати і перестав надавати гроші на життя. Вона перебуває у декретній відпустці по догляду за дітьми, син є інвалідом з дитинства з діагнозом ВПР: кавернозна трансформація воротної вени, портальна гипертензія, допечінкова форма, і вона перебуває у скрутних життєвих обставинах, оскільки має на утриманні двоє малолітніх дітей, один з яких тяжко хвора і потребує постійного лікування та реабілітації, для якого потрібні чи малі кошти. Відповідач добровільної матеріальної допомоги ні на її утримання, ні на утримання дітей не надає.

Заочним рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто аліменти у розмірі по 1/4 частині усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до досягнення дітьми повноліття. Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 РНОКПП НОМЕР_1 на утримання ОСОБА_1 у розмірі 1/8 частини від усіх відомих доходів відповідача, починаючи стягувати від дня пред`явлення позову до суду і до 6-ти років ОСОБА_3 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць (а.с.44-46).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що вона не погоджується з рішенням суду в частині розміру аліментів, вважає в цій частині незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить рішення змінити та збільшити розмір аліментів, згідно вимог первісного позову, зокрема апелянт зазначає, що вона не уповноважувала адвоката Вислоцьку Г.О. на уточнення позовних вимог та на підписання уточненої позовної заяви, а тому вважає апелянт, що уточнена позовна заява підписана особою, яка не мала права її підписувати (а.с.50-53).

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно п.1 ч.1ст. 374 ЦПК України,суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч.1ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, виходячи з наступних підстав.

Судом 1 інстанції встановлено, що неповнолітні діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживають з матір`ю, та знаходяться на повному її утриманні. Відповідно до виписки № 552, консультативного висновку №93 від 29.11.2017 року - ОСОБА_3 , є інвалідом з дитинства з діагнозом ВПР: кавернозна трансформація воротної вени, портальна гипертензія, допечінкова форма (а.с.11,12,13). Сама ОСОБА_1 перебуває у відпустці по догляду за дітьми, яка разом з ними потребує матеріальної допомоги.

Задовольняючи уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними.

Із вказаними висновками суду 1 інстанції колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до положень ч.3 ст. 84 СК України якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

Враховуючи вищевикладене, судом 1 інстанції норми матеріального та процесуального права застосовані вірно, а тому колегія не вбачає підстав для зміни чи скасування заочного рішення.

Визначений судом 1 ї інстанції розмір аліментів є розумний та справедливий, й відповідає вимогам закону та обставинам справи.

Що стосується посилань апелянта на відсутність у представника подавати й підписувати уточнену позовну заяву, колегія суддів з цього приводу зазначає наступне.

Згідно ч.1ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема, складати заяви, скарги, клопотання, інші правові документи та подавати їх у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч.2 ст.64 ЦПК України обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності або ордері.

Згідно із ч.1 ст.26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Ордер письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката (ч. 2 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Відповідно до п. 4 ч. 1ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно ч. 3ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.

Відповідно до п. 4, 5, 14, 15 Положення про ордер на надання правової допомоги та порядок ведення реєстру ордерів, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 17 грудня 2012 року № 36, ордер видається адвокатом, адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням та повинен містити обов`язкові реквізити, передбачені цим Положенням. В Україні встановлюється єдина, обов`язкова для всіх адвокатів, типова форма ордера, яку затверджує Рада адвокатів України.

Ордер встановленої цим Положенням форми є належним та достатнім підтвердженням правомочності адвоката на вчинення дій в інтересах клієнта. Про обмеження правомочності адвоката, встановлені угодою про надання правової допомоги, останній або керівник адвокатського об`єднання (бюро) зобов`язані вказати на звороті ордера.

Аналіз наведених норм законодавства дає підстави вважати, що адвокат була уповноважена підписувати уточнений позов, оскільки ані в договорі про про надання юридичних послуг та здійснення правового захисту (представництва) від 22.06.2018 р. (а.с.26), ані в ордері обмеження правомочності адвоката Вислоцької Г.О., яка діяла в інтересах ОСОБА_1 не зазначені (а.с. 25).

Зокрема апелянт ОСОБА_1 не позбавлена права звернутись до суду з позовом про збільшення розміру аліментів або з позовом про стягнення додаткових витрат.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та фактично зводяться до незгоди з рішенням суду та особистого тлумачення норм права та обставин справи. Судом першої інстанції у повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка, справа розглянута у рамках заявлених позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Порушень матеріального чи процесуального закону, які б могли призвести до скасування або зміни рішення суду, судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому його слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: