Справа №: 398/2350/19
провадження №: 2-н/398/272/19
УХВАЛА

Іменем України

"09" липня 2019 р., суддя Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області Ніколаєв М.В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на її користь на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/2 частини усіх видів заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з часу подання заяви про видачу судового наказу і до досягнення повноліття доньками ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а потім у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення повноліття донькою ОСОБА_5 , а потім у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення повноліття донькою ОСОБА_6 .

Розглянувши заяву про видачу судового наказу, а також матеріали, долучені до заяви, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у прийнятті заяви про видачу судового наказу з наступних підстав.

Стаття 162 ЦПК України визначає правила підсудності для подачі заяви про видачу судового наказу. Відповідно до ч. 1 ст. 28 ЦПК України, стягувач вправі подати заяву про видачу судового наказу про стягнення аліментів не за місцем проживання боржника, а за місцем свого проживання.

Частиною 2 ст. 2 ЦПК України встановлено, що якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ч. 3 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов`язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Як вбачається з матеріалів заяви, ОСОБА_2 є громадянином Російської Федерації, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Тому при розгляді справи про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей з ОСОБА_2 і при примусовому виконанні можливого рішення у справі (судового наказу) необхідно буде на підставі ч. 2 ст. 10 ЦПК України застосовувати міжнародний договір України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, зокрема, Конвенцію про правову допомогу і правові відносини по цивільним, сімейним та кримінальним справам від 22.01.1993р. (далі Конвенцію) та у зв`язку з цим залучати для виконання рішення у справі Міністерства юстиції України та Російської Федерації. А остання обставина щодо необхідності залучення інших зацікавлених осіб, як вбачається з п.4 ч.1 ст. 161 ЦПК України, є перешкодою у видачі судового наказу у даному випадку.

Відповідно до ч.1 ст.53 вказаної Конвенції клопотання про дозвіл на примусове виконання рішення подається в компетентний суд Сторони що домовилась, де рішення підлягає виконанню. Воно може бути подано і до суду, який виніс рішення по справі в першій інстанції. Цей суд направляє клопотання суду, який є компетентним винести рішення за клопотанням. До клопотання, зокрема відповідно до п. «б» ч.2 ст. 53 Конвенції, додається документ, з якого випливає, що сторона, проти якої було винесено рішення, яка не прийняла участь в процесі, була належним чином та своєчасно викликана в суд, а у випадку її процесуальної недієздатності була належним чином представлена.

Оскільки відповідно до ч. 2 ст. 167 ЦПК України видача судового наказу проводиться без судового засідання і виклику стягувача та боржника для заслуховування їх пояснень, то у випадку видачі судом судового наказу про стягнення з боржника ОСОБА_2 аліментів на неповнолітніх дітей неможливо буде виконати вимоги викладені у п. «б» ч.2 ст. 53 Конвенції, тому такий судовий наказ неможливо буде звернути для примусового виконання на території Російської Федерації в зв`язку з порушенням вимог Конвенції, зокрема, в зв`язку з неможливістю долучення до клопотання про дозвіл на примусове виконання на території РФ судового наказу документу, з якого випливає, що ОСОБА_2 - ОСОБА_7 проти якого було винесено рішення, який не прийняв участь в процесі, був належним чином та своєчасно викликаний в суд.

Суд вважає, що для вирішення питання про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на неповнолітніх дітей та подальшого виконання можливого рішення у справі з застосуванням Конвенції, заявнику ОСОБА_1 слід звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів і цей спір слід розглядати в порядку позовного провадження з метою виконання вимог Конвенції про правову допомогу і правові відносини по цивільним, сімейним та кримінальним справам від 22.01.1993р.

Керуючись ст. ст. 160, 165, 166 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Відмова у видачі судового наказу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повної ухвали. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга на ухвали суду подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя М.В. Ніколаєв