Білоцерківський міськрайонний суд Київської області
Справа № 357/2368/19
У Х В А Л А

"25" червня 2019 р. Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Кошель Б. І.

при секретарі Хрішкова Н. В.,

за участі:

представника позивача ОСОБА_1 П ОСОБА_2 .,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 .І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення коштів.

24.06.2019 року канцелярією суду зареєстрована заява відповідача ОСОБА_3 про відвід судді Кошель Б.І., в якій відповідач посилаючись на упередженість судді при розгляді вказаної справи, а саме те, що в підготовчому судовому засіданні 21.06.2019 року відповідачу було відмовлено в задоволенні заяви про залучення в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача ОСОБА_6 .

Присутній в підготовчому судовому засіданні відповідач та його представник ОСОБА_7 клопотання підтримав, посилаючись на обставини, аналогічні викладеним у заяві.

Представник позивача ОСОБА_8 . проти задоволення зазначеної заяви заперечував, вважає заявлений відвід необґрунтованим та таким, що свідчить про зловживання стороною відповідача своїми правами.

Оглянувши подану заяву суд вказує на таке.

Суд, звертає увагу відповідача та його представника на положення ч.1 ст. 44 ЦПК України, згідно якої учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» «кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом».

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом».

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) в п. 66 рішення у справі «Бочан проти України» від 03.05.2007 р. (заява № 7577/02) зазначив, що «безсторонність, в сенсі п. 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі».

Аналогічна правова позиція закріплена також в п.п. 49, 52 рішення ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» від 09.11.2006 р. (заява № 33949/02), п. 28 рішення ЄСПЛ у справі «Газета «Україна-центр» проти України» від 15.07.2010 р. (заява № 16695/04).

На додачу, в п. 105 рішення ЄСПЛ у справі «Олександр Волков проти України» від 09.01.2013 р. (заява № 21722/11) суд дійшов висновку про те, що: «між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності».

Як установлено Бангалорськими принципами поведінки суддів, схваленими резолюцією Економічної і Соціальної Ради ООН № 2006/23 від 27.07.2006 р. «об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття».

Наведе свідчить про те, що підстави для відводу судді можуть бути оціночною категорією, що з одного боку дає змогу реалізувати конституційну засаду незалежного розгляду справи суддею, а з іншого боку, є площиною для зловживань з боку недобросовісних учасників.

Недаремно, в процесуальних кодексах разом із примірним переліком випадків за яких суддя підлягає відводу, зокрема, наявність родинних відносин з учасниками процесу, попередня участь у справі в іншому статусі, заінтересованість у результаті розгляду, порушення порядку визначення судді, окремою підставою визначено саме наявність «інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді».

Особа яка подала заяву про відвід судді, повинна довести на підставі доказів факт упередженості судді у розгляді справи. Водночас відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Сумнів у безсторонності судді повинен бути розумним, інакше будь-який судовий процес можна було б перетворити у безкінечну недовіру до суду та відповідно зміну його складу. Недаремно законодавець передбачив як в цивільному, господарському, так і в адміністративному судочинстві уніфіковане правило: «незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу».

Так, згідно ч. 1 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Згідно ч. 2 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

У відповідності до ч. 3 ст. 40 ЦПК України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Щодо суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного ("Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), п. 43).

Стосовно об`єктивного критерію слід визначити, окремо від поведінки головуючого у справі судді, чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про його безсторонність. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими ("Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), п. 44); та рішення у справі "Ферантелі та Сантанжело проти Італії" (Ferrantelli and Santangelo v. Italy), від 07 серпня 1996 року, п. 58).

З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, "правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться" (рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії" (De Cubber v. Belgium), від 26 жовтня 1984 року, п. 26).

Обставини, на які покликається відповідач як на підставу для відводу головуючому у справі судді, є необґрунтованими, позаяк згідно з нормою ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді не може слугувати підставою для відводу.

Таким чином, суд, дослідивши заяву про відвід судді, вивчивши доводи заявника щодо підстав відводу головуючому по справі - судді Кошель Б.І., приходить до висновку про необґрунтованість заявленого відводу та необхідність зупинення провадження у справі з подальшим переданням поданої заяви про відвід судді до канцелярії суду для подальшого вирішення по суті, в порядку ст. 33 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 40, п.11 ч.1 ст. 253, 260, 353 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Визнати подану відповідачем ОСОБА_3 заяву про відвід судді Кошель Б.І. у цивільній справі № 357/2368/19 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення коштів, - необґрунтованою.

В порядку ч. 1 ст. 33, ч. 3 ст. 40 ЦПК України, заяву відповідача ОСОБА_3 про відвід головуючого судді Кошель Б.І. у цивільній справі 357/2368/19 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення коштів - передати до канцелярії Білоцерківського міськрайонного суду Київської області для подальшого авторозподілу.

Провадження у справі зупинити до вирішення по суті клопотання про відвід головуючому судді Кошель Б.І.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяБ. І. Кошель