КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2019 року

м. Київ

справа № 2-74/11

провадження № 22-ц/824/7149/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кравець В.А.,

суддів - Мазурик О.Ф., Махлай Л.Д.

за участю помічника судді, який за дорученням головуючого судді здійснює повноваження секретаря судового засідання - Виноградової А.І.

учасники справи:

заявник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЛОКО»

заінтересовані особи - Публічне акціонерне товариство «Банк Форум», ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 18 лютого 2019 року у складі судді Хоменко В.С.

у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЛОКО» про заміну сторони виконавчого провадження у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про розірвання кредитного договору та стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2009 року представник АКБ «Форум» - Кузьмич О.Ю. звернувся до суду з позовом про стягнення боргу.

Заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2011 року позов задоволено. Розірвано кредитний договір від 07 серпня 2008 року, укладений між АКБ «Форум» та ОСОБА_1 Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк Форум» борг у сумі 1 788 220,35 грн. та нараховану пеню у розмірі 114 023,57 грн., а разом 1 902 273,92 грн., вирішено питання судових витрат.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 13 грудня 2011 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 06 серпня 2013 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 12 грудня 2013 року заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2011 року частково скасовано. В частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованості у сумі 1 902 243,92 грн., судових витрат у розмірі 1 700 грн. та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення - залишено без змін.

У лютому 2019 року директор ТОВ «ФК «ЛОКО» Казюлькін Р.А. звернувся до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження.

В обґрунтування вимог зазначав, що оскільки заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2011 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованості, судових витрат та витрат на інформаційно-технічне забезпечення залишено без змін, на виконання зазначеного рішення 10 липня 2012 року Голосіївським районним судом м. Києва було видано 4 виконавчі листи.

26 вересня 2018 року між ПАТ «Банк Форум» та ТОВ «Фінансова компанія «ЛОКО» укладено договір відступлення прав вимоги № 1269-Ф, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «ЛОКО» набуло всіх прав кредитора за кредитними операціями, переданими йому згідно реєстру відступлених прав вимог від 26 вересня 2018 року, в тому числі і за кредитним договором від 07 серпня 2008 року №0036/08/00-CLN, укладеним між ПАТ «Банк Форум» та ОСОБА_1 .

На підставі зазначеного просив замінити стягувача ПАТ «Банк Форум» на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «ЛОКО» у виконавчому провадженні щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-74/11.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 18 лютого 2019 року заяву задоволено. Замінено стягувача ПАТ «Банк Форум» у виконавчому провадженніщодо примусового виконання виконавчого листа №2-74/11, боржником за яким є ОСОБА_1 , на правонаступника ТОВ «ФК «ЛОКО».

Не погоджуючись з указаною ухвалою, 28 березня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження, оскільки вважає ухвалу незаконною та необґрунтованою.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що копія договору про відступлення прав вимоги від 21 листопада 2018 року, яка подана разом із заявою, не містить підпису особи, що його сформувала, а підписи представника банку та директора ТОВ «АНСУ» містяться на іншому аркуші паперу. Крім того, надані заявником копії документів у матеріалах справи не засвідчені у встановленому законом порядку.

Зазначає, що право кредитора ТОВ «ФК «ЛОКО» припинилося, оскільки вказане товариство в позасудовому порядку, передбаченому статтею 37 Закону України «Про іпотеку» звернуло стягнення на предмет іпотеки та набуло право власності на іпотечне майно, належне ОСОБА_2 , що виступало забезпеченням виконання зобов`язання ОСОБА_1 за кредитним договором, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.

Посилається на те, що використання права ТОВ «ФК «ЛОКО» на позасудове звернення стягнення на предмет іпотеки припиняє наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання позичальником основного зобов`язання.

Уважає, що станом на час звернення ТОВ «ФК «ЛОКО» із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, вимоги останнього були нечинними з огляду на положення частини шостої статті 36 Закону України «Про іпотеку», у зв`язку із здійсненим зверненням стягнення на предмет іпотеки, що забезпечував виконання зобов`язання за кредитним договором.

Звертає увагу на те, що суд першої інстанції розглянув справу за його відсутності, не повідомивши належним чином про день, час та місце судового засідання, у зв`язку з чим останній був позбавлений можливості повідомити суд про припинення права кредитора ТОВ «ФК «ЛОКО».

24 червня 2019 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив представника ТОВ «ФК «ЛОКО» - Леуса А.Б., в якому останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Інші учасники справи не скористалися своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направили.

Представник ТОВ «ЛОКО» у судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував, просив залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Представник ОСОБА_2 щодо вирішення апеляційної скарги поклалася на розсуд суду.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи до апеляційного суду не надходили.

Відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а тому колегією суддів вирішено розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися.

Заслухавши доповідь судді-доповідача Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягаєзадоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заяву про заміну сторони виконавчого провадження, суд першої інстанції виходив з того, що заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення права вимоги, так як до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання та розгляду судом заяви про заміну сторони виконавчого провадження, отже є достатні підстави для заміни сторони виконавчого провадження - стягувача з ПАТ «Банк Форум» на його правонаступника - ТОВ «Фінансова компанія «ЛОКО».

Висновок суду відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах закону.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2011 року у справі № 2-74/11 з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк Форум» стягнуто солідарно борг у розмірі 1 902 243 грн. 92 коп., вирішено питання судових витрат.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 23 травня 2012 року заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 27.10.2011 року залишено без змін.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 12 грудня 2013 року заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2011 року скасовано в частині пред`явлення позову до ОСОБА_2 про солідарне стягнення кредитного боргу за кредитним договором від 07 серпня 2008 року, укладеним між ПАТ «Банк Форум» та ОСОБА_1 та в частині розірвання кредитного договору.

Рішення в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованості, судових витрат та витрат на інформаційно-технічне забезпечення залишено без змін.

На виконання зазначеного рішення 10 липня 2012 року Голосіївським районним судом м. Києва було видано 4 виконавчі листи.

Судом першої інстанції також установлено та убачається з матеріалів справи, що 26 вересня 2018 року між ПАТ «Банк Форум» та ТОВ «Фінансова компанія «ЛОКО» було укладено договір відступлення прав вимоги № 1269-Ф, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «ЛОКО» набув всіх прав кредитора за кредитними операціями, переданими йому згідно реєстру відступлених прав вимог та акту приймання-передачі документації від 26 вересня 2018 року, в тому числі і за кредитним договором від 07 серпня 2008 року №0036/08/00-CLN, укладеним між ПАТ «Банк Форум» та ОСОБА_1 , та договором іпотеки від 07 серпня 2008 року за №5003.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Відповідно до частини першої, другої, п`ятої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктів 1 і 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням положень статті 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

За таких обставин, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Окрім того, норма статті 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме: замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин.

Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 15 травня 2019 року у справі № 370/2464/17.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, ОСОБА_1 посилався на те, що ТОВ «ФК «ЛОКО» реалізувало своє право на отримання кредитної заборгованості шляхом позасудового врегулювання спору, а саме, набуття права власності на іпотечне майно, належне ОСОБА_2 , що виступало забезпеченням виконання зобов`язання ОСОБА_1 за кредитним договором, а отже, на думку апелянта, будь-які зобов`язання по виконанню рішення суду про стягнення кредитної заборгованості припинилися.

Такі доводи апеляційної скарги є безпідставними та такими, що не заслуговують на увагу суду з огляду на наступне.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна 12 листопада 2018 року ТОВ «ФК «ЛОКО» набуло право власності на іпотечне майно на підставі договору іпотеки від 07 серпня 2008 року №5003.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3 Закону про іпотеку).

Іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку (стаття 17 Закону про іпотеку).

Відповідне регулювання наведено також у статті 593 ЦК України.

Отже, наявність самого судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором за наведеними вище положеннями законодавства не є підставою для припинення грошового зобов`язання боржника і припинення іпотеки та не позбавляє кредитора права задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, передбачений законодавством.

Згідно із частиною першою статті 7 Закону про іпотеку за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

Відповідно до статті 33 Закону про іпотеку у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Застосування кредитором іншого законного засобу для захисту свого порушеного та не поновленого боржником належним чином права не є подвійним стягненням заборгованості.

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 вересня 2018 року у справі №921/107/15-г/16.

Таким чином, ураховуючи висновки Великої Палати Верховного Суду, колегія доходить висновку, що ТОВ «ФК «ЛОКО», набувши право власності на іпотечне майно, реалізував своє право на позасудове врегулювання спору шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Разом з тим, з огляду на відсутність доказів виконання боржником зобов`язань за кредитним договором та наявність невиконаного судового рішення про стягнення заборгованості, набуття права власності на предмет іпотеки не є підставою для припинення грошового зобов`язання боржника.

Питання ж щодо виконання виданого кредитору виконавчого документа у разі, коли такий обов`язок боржника за таким виконавчим документом відсутній повністю або частково у зв`язку з його припиненням (через виконання боржником, іншою особою тощо) підлягають вирішенню в порядку, передбаченому частиною другою статті 432 ЦПК України.

Відповідно до вимог частини третьої статті 442 ЦПК України суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Таким чином, відповідно до вимог вказаної статті суд обмежений у часі розгляду заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

З матеріалів справи убачається, що місцевим судом судова повістка направлялася на адресу, зокрема, ОСОБА_1 (т. 2 а.с. 111)

Отже, доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції розглянув справу за його відсутності, не повідомивши належним чином про день, час та місце судового засідання, чим допустив неповноту у з`ясуванні дійсних обставин справи та позбавив можливості реалізувати свої процесуальні справа, є неспроможними з огляду на те, що неявка учасників справи не перешкоджає вирішенню судом питання про заміну сторони виконавчого провадження.

З огляду на зазначене, доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки вони не спростовують правильність висновків місцевого суду, яким у повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка.

У зв`язку з викладеним, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, колегія уважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав заміни сторони виконавчого провадження.

Згідно зі статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки ухвалу суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Виходячи з викладеного, колегія суддів доходить висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 18 лютого 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 09 липня 2019року.

Головуючий В.А. Кравець

Судді О.Ф. Мазурик

Л.Д. Махлай