Справа № 1613/284/2012
Провадження № 4-с/535/1/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2019 року Котелевський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Цвітайло П.В.

при секретарі Дрижирук Л.М.

розглянувши у судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби міста Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Шкурупій О.Ю.;

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії головного державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби міста Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Шкурупій О.Ю., в якій просить визнати протиправними дії головного державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби міста Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Шкурупій О.Ю. щодо направлення постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 13.12.2018 року у виконавчому провадженні № 32736065 Головному центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України та скасувати вказану постанову.

Розгляд даної скарги було призначено на 05.07.2019 року. Сторони у судове засідання не з`явилися. Ухвалою Котелевського районного суду від 05.07.2019 року розгляд скарги відкладено на 11.07.2019 року (а.с.61-62).

Скаржник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку. Про причини неявки суд не повідомив. Про дату, час та місце судового засідання ОСОБА_1 повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення від 05.07.2019 року (а.с. 66).

Головний державний виконавець Київського відділу державної виконавчої служби міста Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Шкурупій О.Ю. в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку. Про причини неявки суд не повідомив. Відомості про вручення йому повідомлення про дату, час та місце судового засідання відсутні.

У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч.2 ст.450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду, а тому суд приходить до висновку про розгляд скарги за відсутністю учасників цивільного процесу.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини:

Скаржник ОСОБА_1 мотивує свої вимоги тим, що державним виконавцем у порушення Закону України «Про виконавче провадження» винесено незаконну (протиправну) постанову, що є підставою для скасування заходів виконання рішення суду по сплаті аліментів, а саме : встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі, в межах виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа № 1613/284/2012, виданого 15.05.2012 року, оскільки він проживає в м. Белгород, Російської Федерації, там має дружину та малолітніх дітей, акцентує увагу на ті обставини, що не має на даний час можливості надати підтверджуючі документи про сплату аліментів , а також те що згідно попереднього медичного обстеження має онкологічне захворювання і для повноцінної медичної допомоги йому необхідно мати можливість перетину державного кордону.

Частиною 1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно із ч. 1 ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Статтею 449 ЦПК України передбачено, що скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

На даний час на примусовому виконанні у Київському відділі державної виконавчої служби міста Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області перебуває виконавчий лист № 1613/284/2012, виданий 15.05.2012 року Котелевським районним судом Полтавської області про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця та жителя АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки та жительки АДРЕСА_2 , аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15 березня 2012 року і до повноліття доньки. Виконавче провадження № 32736065.

Станом на 13.12.2018 року розмір заборгованості зі сплати аліментів, обрахований державним виконавцем за період з 24.05.2012 року по 13.12.2018 року становив 44 450, 24 грн.

Тобто, при виконанні вказананого виконавчого листа державним виконавцем встановлено, що у боржника утворилась заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якого згідно проведеного державним виконавцем розрахунку від 13.12.2018 року за період з 24.05.2012 року по 13.12.2018 року становить 44 450, 24 грн., що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців. Відповідно, боржник ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду, яке відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», підлягає примусовому виконанню, й на підставі положень ст.ст. 11, 71 Закону України «Про виконавче провадження» встановив постановою від 12.12. 2018 року тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до погашення ним заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі, в межах виконавчого провадження (а.с.49).

Так, відповідно до частин 1-3 статті 195 СК України передбачені правила визначення заборгованості за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу).

Заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном (частина 1 статті 195 СК України).

Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості (частина 2 статті 195 СК України).

Відповідно до частини 3 вказаної статті розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови, серед переліку яких й про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі (п.1 ч.9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження»).

Суд вважає, що, зважаючи на встановлені державним виконавцем обставини по виконаню вказаного виконавчого документа, те, що у боржника утворилась заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої становить 44 450, 24 грн., що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, й це стало підставою для застосування п.1 ч.9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно оскаржувані виконавчі дії - тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі, в межах виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа (а.с.49), вчинено правомірно.

Відтак вважати, що державним виконавцем у порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» невірно застосоване тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі, - є безпідставним, оскільки вчинені в межах процедури проведення виконавчих дій й зметою забезпечення виконання судового рішення та у відповідності до положення ст. 71 «Про виконавче провадження».

При цьому, скаржник акцентує увагу на ті обставини, що не має на даний час можливості надати підтверджуючі документи про сплату аліментів , а також те що згідно попереднього медичного обстеження має онкологічне захворювання і для повноцінної медичної допомоги йому необхідно мати можливість перетину державного кордону, але жодних доказів та підтверджень до суду не надано. А надана копія висновку мультиспіральної комп`ютерної томографії від 18.06.2019 року (а.с. 54), де зазначено як рекомендація консультації лікаря онколога, не є підтвердженням онкологічного захворювання та не доводить необхідності отримання повноцінної медичної допомоги за кордоном.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Рішення суду є обов"язковим до виконання. Державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів для примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії й здійснювати заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Позиція скаржника про те, що з вказаних ним підстав дії державного виконавця не відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження», є недоведеним та безпідставним.

Відповідно, судом встановлена правомірність дій держвного виконавця, і вважає, що останні не можуть бути визнані протиправними лише з формальних міркувань скаржника.

Будь-які докази, які вказували б на порушення державним виконавцем чинного законодавста прав боржника як сторони виконавчого провадження щодо виконання рішення суду, не встановлено.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення ст. 452 ЦПК України.

Так, судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

За таких підстав зі скаржника на користь держави підлягають стягненню 384 грн. 20 коп. - судового збору.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 447-450 ЦПК України, ст.ст. 11, 71 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 195 СК України, Закону України «Про судовий збір», суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби міста Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Шкурупій О.Ю , - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця та жителя АДРЕСА_1 на користь держави 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 (двадцять) коп. - судового збору.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцять днів з дня її проголошення.

Відповідно до ст.355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Копію ухвали направити сторонам .

Суддя