Дата документу 04.07.2019
Справа № 501/1862/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2019 року Іллічівський міський суд Одеської області в складі:

головуючої судді Петрюченко М.І.,

за участю секретаря судового засідання Тейбаш Н.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Чорноморську Одеської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за

заявої ОСОБА_1

заінтересована особа ОСОБА_2

предмет та підстави заяви: про видачу обмежувального напису

учасники справи:

заявник ОСОБА_1 ,

представник заявника адвокат Латій О.В.,

заінтересована особа ОСОБА_2 ,

представник заінтересованої особи адвокат Стеценко О.П.,

негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне та

ВСТАНОВИВ:

І. Виклад позиції позивача та відповідача.

1. У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про видачу обмежувального припису відповідно до Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству".

2. В обґрунтування своїх вимог зазначав, що з лютого 2011 року по лютий 2017 року він перебував із ОСОБА_2 у шлюбі, який розірвано рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 22 лютого 2017 року. Від шлюбу вони мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка після розірвання шлюбу залишилась проживати з матір`ю ОСОБА_2 .

Останнє відоме їхнє місце проживання кв. АДРЕСА_1 , в якій мати не забезпечила дитині мінімальних умов для її нормального розвитку і навчання, дитина спала на підлозі на матраці, уроки готувала на підвіконні, тощо.

Заявник зазначає в заяві, що ОСОБА_4 неодноразово йому телефонувала і просила її забрати, так як мати перебувала в нетверезому стані, грубо ставилася до дитини, він у зв`язку з цим вимушений був викликати поліцію 26.02.2018, 08.08.2018, 10.09.2018 року.

За результатами викликів, 26.02.2018 року працівниками поліції встановлено, що ОСОБА_2 в нетверезому стані перебуває з донькою Софією в барі в селищі Олександрівка, поводить себе неадекватно, виявляє щодо дитини агресію, вдарила її, із ОСОБА_2 проведено профілактичну бесіду.

У подальшому 08.08.2008 року за аналогічних обставин, працівниками поліції із ОСОБА_2 також проведено профілактичну бесіду.

Останній раз виклик працівників поліції з приводу жорстокого поводження із ОСОБА_5 з боку її матері відбувся 10.09.2018 року.

Постановою Іллічівського міського суду Одеської області від 05.12.2018 року ОСОБА_2 визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення по справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП домашнього насильства відносно малолітної доньки ОСОБА_6 , на ОСОБА_2 накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170,00 грн.

З 10 вересня 2018 року ОСОБА_4 проживає в сім`ї заявника.

Заявник стверджує в заяві, що з того часу ОСОБА_2 не припиняє спроб сіломіць повернути доньку, приходить до неї в школу, наполягає на спілкування, хоча ОСОБА_4 категорично відмовляється бачитись і спілкуватись з нею, що впливає на психічний та фізичний стан дитини.

Посилаючись на вищевикладені обставини, заявник просить видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 строком на шість місяців і визначити наступні тимчасові обмеження:

- обмежити спілкування ОСОБА_2 з малолітньою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- заборонити ОСОБА_2 наближатись на відстань 100 метрів до місця проживання малолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_2 ;

- заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори з малолітньою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через інших осіб.

3. В судовому засіданні заявник та його представник просили суд задовольнити заяву з підстав викладених в самій письмовій заяві.

4. Заінтересована особа ОСОБА_2 та її представник заперечили проти задоволення даної заяви, посилаючись на безпідставність даної заяви.

ІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

5. Судом встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що з лютого 2011 року по лютий 2017 року ОСОБА_1 перебував із ОСОБА_2 у шлюбі, який розірвано рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 22 лютого 2017 року (а.с.13).

6. Від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.12).

7. Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 05.01.2017 року на користь ОСОБА_2 із ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання доньки ОСОБА_6 (а.с.14).

8. Чорноморським міським центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді здійснюється корекція емоційного стану ОСОБА_3 , налагодження взаємовідносин між колишнім подружжям заради дитини, що підтверджується копією договору про здійснення соціального супроводу від 03.10.2018 року (а.с.17).

9. Згідно копії психологічної характеристики емоційного стану ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 вбачається, що станом на 17.09.2018 року за результатами тестування дитина перебувала у стресовому стані, у дівчинки високий рівень тривожності, який пов`язаний з тим місцем де вона мешкала разом з матір`ю. ОСОБА_4 психотравмована поведінкою матері по відношенню до неї. Дитина потребує добрих, довірливих стосунків з дорослими, вона прагне любові та спокою. ОСОБА_6 необхідне безпечне місце проживання, де вона знайде захист та буде відчувати себе спокійно.

За результатом діагностики ОСОБА_6 рекомендовано відвідати 10 занять з психологом або травмо-терапевтом для корекції психологічного стану (а.с.18).

10. Негативний емоційний стан дитини підтверджується копією висновку оцінки потреб сім`ї (а.с.19-20).

11. Копіями відповіді з Чорноморського відділення поліції від 21.08.2018 року (а.с.23), від 04.09.2018 року (а.с.25), заяви про кримінальне правопорушення (а.с.24) підтверджуються обставини викладені позивачем в позові, що він звертався до поліції 26.02.2018, 08.08.2018, 10.09.2018 року щодо його колишньої дружини ОСОБА_2 стосовно виховання дитини ОСОБА_7 .

12. Згідно копії характеристики Олександрівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів від 01.10.2018 року зазначено, що ОСОБА_8 навчається в школі з першого класу, характеризується позитивно, але потребує уваги, між батьками останній час відкритий конфлікт, що не може негативно відображатись на дитині і т.і. (а.с.26).

13. Відповідно до висновку психолого-педагогічної характеристики на ОСОБА_9 , рекомендовано батькам налагодити відносини, не задовольняти всі бажання доньки, змінити стиль виховання ОСОБА_6 , намагатись стримуватись щодо обвинувачень та приниження один одного. Не розв`язувати питання взаємовідносин у присутності дитини. Матері і батькові враховувати певну внутрішню занепокоєність та тривожність ОСОБА_6 . Відвідувати школу в батьківський день (п`ятниця), цікавитися навчанням дитини, її успіхами. Прислухатися до точки зору класного керівника. Погодитись на проведення занять зі шкільним психологом (а.с.27).

14. Постановою Іллічівського міського суду Одеської області від 19.11.2018 року провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ст.173-2 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 закрито (а.с.28).

15. Постановою Іллічівського міського суду Одеської області від 05.12.2018 року ОСОБА_2 визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення по справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП домашнього насильства відносно малолітної доньки ОСОБА_6 , на ОСОБА_2 накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170,00 грн. (а.с.29-29а).

16. Неповнолітня ОСОБА_8 поставлена на облік дітей, які опинилися в складних життєвих обставинах (психологічне насильство з боку матері), що підтверджується листом служби у справах дітей виконавчого комітету Чорноморської міської ради №375 від 27.05.2019 року (а.с.32).

17. Також, судом досліджено рецензію на психологічну характеристику емоційного стану ОСОБА_7 (а.с.60-67), згідно якої зазначено, що психологічна характеристика емоційного стану ОСОБА_7 , яка була складена практичним психологом ЧМЦСССДМ ОСОБА_10 , не має якої-небудь наукової або практичної цінності та не може розглядатись як достовірне джерело психологічної інформації.

V. Оцінка Суду. Норми матеріального права, що підлягають застосуванню

18. Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

19. Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

20. Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

21. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

22. За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

23. Згідно з частиною третьою статті 26 цього Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

24. У пункті 9 частини першої статті 1 згаданого Закону оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

25. Крім вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спірних правовідносин підлягають застосуванню правила СК України.

26. За правилами статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

27. Зважаючи на наведені правила Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

28. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

29. За змістом ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

30. Відповідно до роз`яснень, наведених в п.п.10, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 1 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», Конституційні положення про законність судочинства та рівність усіх учасників процесу перед законом і судом (ст.129 Конституції) зобов`язують суд забезпечити всім їм рівні можливості щодо надання та дослідження доказів, заявлення клопотань та здійснення інших процесуальних прав. При вирішенні цивільних справ суд має виходити з поданих сторонами доказів.

31. Звертаючись до суду із заявою про видачу обмежувального припису ОСОБА_1 посилався на вчинення стосовно дитини домашнього насильства з лютого по вересень 2018 року. В свою чергу, звернення до суду з даною заявою тільки у червні 2019 року необґрунтовано заявником, а тому підстав вважати, що наявні ризики настання тяжких наслідків для заявника та малолітньої дитини, яка з вересня 2018 року проживає із заявником, у зв`язку з відмовою суду у видачі обмежувального припису немає.

32. Отже, судом не встановлено ризиків настання насильства у майбутньому.

33. Натомість судом встановлено наявність між батьками спору про визначення місця проживання дитини та способу (порядку) участі у вихованні дитини, що не може розцінюватись як насильство в сім`ї.

34. Суд, оцінивши усі докази у сукупності встановив, що сам факт постійного звернення заявника до різних органів, з підстав відношення до дитини домашнього (психологічного) насильства стосовно неповнолітньої дитини його колишньою дружиною свідчить про наявність тривалого конфлікту між заявником та ОСОБА_2 , але не підтверджує факт того, що до останньої є необхідність застосування судом спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству".

35. На підставі викладеного, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу обмежувального напису стосовно заінтересованої особи ОСОБА_2 строком шість місяців і визначення їй тимчасових обмежень слід відмовити.

36. Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

37. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

38. Згідно зі ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

39. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

40. З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для надання оцінки решті доводів, наведених сторонами по справі в обґрунтування власних правових позицій, оскільки їх дослідження судом у будь-якому випадку не матиме наслідком спростування висновків, до яких суд дійшов по тексту рішення вище щодо суті позовних вимог.

З цих підстав, керуючись ст.ст.2, 5, 10-13, 18, 258-259, 263-265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, Суд

У Х В А Л И В:

1. У задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу обмежувального напису стосовно заінтересованої особи ОСОБА_2 строком шість місяців і визначення їй тимчасових обмежень відмовити повністю.

2. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

3. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

5. Повний текст рішення виготовлено 04 липня 2019 року.

Суддя Іллічівського міського суду

Одеської області М.І.Петрюченко