ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 530/1459/18 Номер провадження 22-ц/814/1927/19Головуючий у 1-й інстанції Заколодяжна О. А. Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Обідіної О.І., Прядкіної О.В.

секретар Григоришина М.В.

імена (найменування) сторін:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2

на ухвалу Гадяцького районного суду Полтавської області від 20 травня 2019 року

по справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову до ОСОБА_2 про розірвання договору оренди землі,-

В С Т А Н О В И В :

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про забезпечення позову та просила заборонити ОСОБА_2 та іншим особам вчиняти будь-які дії щодо земельної ділянки площею 4,96 га, яка належить їй на праві власності та розташована на території Кирило-Ганівської сільради Зіньківського району. Окрім того, подала до суду заяву про звільнення її від сплати судового збору.

В обґрунтування заявлених вимог вказувала, що невжиття відповідних заходів унеможливить виконання рішення суду за її позовом до ОСОБА_2 про розірвання договору оренди землі.

Ухвалою Гадяцького районного суду Полтавської області від 20 травня 2019 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено.

Заборонено ОСОБА_2 здійснювати будь-які дії з обробки та використання земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 , площею 4,96 га, яка знаходиться на території Кирило-Ганівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належить ОСОБА_1 на підставі Державного акта 1-ПЛ № 054947.

Заяву ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору задоволено частково.

Відстрочено ОСОБА_1 сплату судового збору по заяві про забезпечення позову по цивільній справі № 530/1459/18 за її позовом до ОСОБА_2 про розірвання договору оренди землі до ухвалення судового рішення у даній справі.

Ухвала суду в частині забезпечення позову вмотивована тим, що невжиття вказаних заходів може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у вказаній справі.

Не погодившись із вказаною ухвалою, її в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_2 , просила скасувати її та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме не співмірність застосованого заходу забезпечення позову із заявленими вимогами, а також створення умов, за яких можуть бути порушені права та інтереси суміжних землевласників.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення ухвалене у справі не відповідає вказаним вимогам.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до розяснень, викладених у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Колегія суддів не погоджується з висновком місцевого суду про наявність підстав для забезпечення позову у спосіб, заявлений позивачем.

Всупереч вимогам ч. 2 ст. 149 ЦПК України та роз`ясненням, викладеним у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», місцевий суд не пересвідчився, чи дійсно існує загроза невиконання рішення у випадку невжиття заходів забезпечення позову, які вимагає ОСОБА_1 .

Будь-яких доводів, які б вказували на те, що заборона вчиняти будь-які дії з обробітки земельної ділянки якимось чином може вплинути на виконання рішення про розірвання договору оренди землі, ОСОБА_1 у своїй заяві не навела.

Заборона ОСОБА_2 здійснювати обробіток переданої в оренду земельної ділянки створює ситуацію, коли місцевий суд до розгляду справи по суті вирішив питання про чинність договору оренди землі, про розірвання якого просить позивач.

Відповідно до ст. 1 ЗК України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Використання власності на землю не може завдавати шкоди правам і свободам громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Таким чином, заборона вчиняти будь-які дії із земельною ділянкою створює загрозу погіршення її природних якостей, а також порушення прав та інтересів суміжних землевласників, що є неприпустимим.

За таких обставин, заява ОСОБА_1 про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Виходячи з викладеного, внаслідок порушення судом першої інстанції норм процесуального права, ним було постановлено помилкову ухвалу про задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, що відповідно до ст. 376 ЦПК України є підставою для її скасування у відповідній частині та ухвалення нового судового рішення.

Керуючись ст. 367 ч. 1, ст. 374 ч. 1 п. 2, ст. 376 ч. 1 п. 3, 4, ст. 382 ЦПК України,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Гадяцького районного суду Полтавської області від 20 травня 2019 року в частині забезпечення позову скасувати та постановити нову.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

В іншій частині ухвалу Гадяцького районного суду Полтавської області від 20 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: О.Ю. Кузнєцова

Судді О.І. Обідіна

О.В. Прядкіна