Постанова

Іменем України

10 липня 2019 року

м. Київ

справа № 477/789/16

провадження № 61-10955 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Сакари Н. Ю., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ;

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення апеляційного суду Миколаївської області від 29 серпня 2016 року у складі колегії суддів: Лисенка П. П., Галущенка О. І., Самчишиної Н. В.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2014 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 11 травня 2010 року відповідно до Умов та правил надання банківських послуг ОСОБА_1 , підписавши анкету-заяву, отримала у банку кредит у розмірі 1 тис. грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, за умовами якої передбачено сплату 36 % річних за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом із кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

У зв`язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору станом на 17 лютого 2016 року виникла заборгованість у розмірі 20 669 грн 37 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту у розмірі 8 791 грн 05 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 9 367 грн 87 коп., заборгованість по пені у розмірі 1 050 грн, штраф (фіксована частина) у розмірі 500 грн; штраф (процентна складова) у розмірі 960 грн 45 коп.

З урахуванням викладеного, ПАТ КБ «ПриватБанк» просило суд стягнути з ОСОБА_1 вказану суму кредитної заборгованості, а також понесені банком судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 08 липня 2016 року у складі судді Семенової Л. М. позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 18 007 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту у розмірі 8 791 грн 05 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 7 882 грн 28 коп.; штраф (фіксована частина) у розмірі 500 грн; штраф (процентна складова) у розмірі 960 грн 45 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Допущено розстрочку виконання рішення на 12 місяців, стягнувши з відповідача заборгованість за договором кредиту щомісячними платежами у розмірі по 1 500 грн 59 коп.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, позичальник умови кредитного договору належним чином не виконувала, унаслідок чого утворилась заборгованість, розмір якої визначено відповідно до вимог закону та умов договору. При цьому суд зазначив, що позичальник погодилася з тим, що складовими Договору є анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, Пам`ятка клієнта, Умови і Правила надання банківських послуг, а також Тарифи Банку (довідка про умови кредитування) та дійшов висновку, що сторони визначили умови кредитування, відсоткову ставку, розмір та строки внесення мінімального платежу, відповідальність позичальника у разі порушення умов кредитування. Також суд зазначив, що збільшуючи процентну ставку за лімітом, банк не дотримався положень Умов та правил надання банківських послуг про обов`язкове попереднє, не пізніше чим за 7 днів, інформування клієнта про зміну Тарифу, як передбачено пунктами 1.1.3.1.9. та 1.1.3.2.3. вказаних Умов, що позбавило банк права застосувати новий тариф по договору (72 % річних) і зобов`язувало нараховувати проценти за кредитом по тарифу, з яким позичальник був ознайомлений під особистий підпис, тобто за ставкою 36 % річних.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 29 серпня 2016 року апеляційна скарга ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 08 липня 2016 року в частині розстрочення його виконання на 12 місяців скасовано і в цій частині ухвалено нове рішення, яким відмовлено ОСОБА_1 у зазначеній вимозі. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції, зазначивши, що зменшуючи розмір заборгованості за процентами, суд першої інстанції правильно виходив з того, що збільшуючи процентну ставку за лімітом, банк не дотримався положень Умов та правил надання банківських послуг про обов`язкове попереднє, не пізніше чим за 7 днів, інформування клієнта про зміну Тарифу, як передбачено пунктами 1.1.3.1.9. та 1.1.3.2.3. вказаних Умов, що позбавило банк права застосувати новий тариф по договору (72 % річних) і зобов`язувало нараховувати проценти за кредитом по тарифу, з яким позичальник був ознайомлений під особистий підпис, тобто за ставкою 36 % річних.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У вересні 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій просило оскаржуване рішення апеляційного суду в частині вирішення питання про зменшення розміру заборгованості за процентами скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й передати справу в цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 жовтня 2017 року касаційне провадження у вказаній справі відкрито та витребувано цивільну справу № 477/789/16 із Жовтневого районного суду Миколаївської області.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У квітні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03 червня 2019 року справу передано судді-доповідачеві Осіяну О. М.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 червня 2019 року справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що між банком та відповідачем було укладено кредитний договір, в якому сторони передбачили умови, за яких відбувається підвищення процентної ставки.

Згідно з пунктами 1.1.3, 2.3 Умов та правил надання банківських послуг банк має право змінювати тарифи, а також інші умови обслуговування рахунків. При цьому банк, за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов`язаний не менше ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці за картрахунком, згідно з пунктом 1.1.3.1.9 договору. Якщо протягом 7 днів банк не одержав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що клієнт приймає нові умови. Право зміни розміру наданого на платіжну картку кредиту (кредитного ліміту) банк залишає за собою в однобічному порядку, за власним рішенням банку та без попереднього повідомлення клієнта.

Відповідно до пункту 1.1.2.3 Умов та правил надання банківських послуг обов`язком клієнта є одержання виписок про стан своїх картрахунків і про здійснені операції за картрахунками.

Згідно з пунктом 1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг у разі незгоди зі змінами Правил та/або Тарифів банку клієнт зобов`язується звернутися до банку для розірвання договору і погасити заборгованість, що виникла перед банком, у тому числі й заборгованість, що виникла протягом 30 днів з моменту повернення карток, виданих власнику і його довіреним особам. У разі незгоди зі списанням коштів з картрахунка інформувати (також письмово, якщо вирішення питання передбачає таку необхідність) банк про це протягом тридцяти п`яти днів з моменту списання.

Зазначало, що банк виконав умови кредитного договору та шляхом надання відповідної інформації у виписці по рахунку проінформував відповідача про зміну відсотків по кредиту, про що була надана відповідна виписка. Вважало, що банк правомірно нарахував відсотки за зміненою процентною ставкою, оскільки відповідач не звертався до банку із відповідною заявою про розірвання кредитного договору, продовжувала користуватися кредитними коштами та прийняла нові умови кредитування, то договір є діючим на тих умовах, які запропонував банк та з якими погодився відповідач.

Відзив на касаційну скаргу не надійшов.

В іншій частині судові рішення не оскаржуються, а тому в силу частини першої статті 400 ЦПК України в касаційному порядку не переглядаються. ОСОБА_1 судові рішення не оскаржила.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

11 травня 2010 року відповідно до Умов та правил надання банківських послуг ОСОБА_1 , підписавши анкету-заяву, отримала у ПАТ КБ «ПриватБанк» кредит у розмірі 1 тис. грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, за умовами якої передбачено сплату 36 % річних за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом із кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

У заяві зазначено, що відповідачка згодна з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилась та погодилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді.

У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 умов кредитного договору станом на 17 лютого 2016 року виникла заборгованість у розмірі 20 669 грн 37 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту у розмірі 8 791 грн 05 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 9 367 грн 87 коп., заборгованість по пені у розмірі 1 050 грн, штраф (фіксована частина) у розмірі 500 грн; штраф (процентна складова) у розмірі 960 грн 45 коп.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до положень частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з вимогами частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Вирішуючи спір, апеляційний суд дійшов правильного висновку про те, що позичальник умови кредитного договору належним чином не виконувала, унаслідок чого утворилась заборгованість, розмір якої визначено відповідно до вимог закону та умов договору, а розмір процентів, з яким позичальник була ознайомлена під особистий підпис, складає 36 % річних.

Посилання касаційної скарги на те, що Умовами та правилами надання банківських послуг передбачено право банку змінювати тарифи, а також інші умови обслуговування рахунків, про що банк повідомляє клієнта, зокрема у виписці за картрахунком, безпідставні, оскільки надані банком Умови та правила надання банківських послуг не містять підпису позичальника, а тому відсутні підстави вважати, що саме ці Умови та правила розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленій у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).

Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Інші доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність оскаржуваного судового рішення не впливають.

Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Миколаївської області від 29 серпня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

В. В. Шипович