Справа № 211/5067/17
Провадження № 2/211/125/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2019 року року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Сарат Н.О.,

при секретарі Зоріній С.М.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Житлово-будівельного кооперативу «Схід-41» в особі голови житлово-будівельного кооперативу «Схід-41» ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними, зобов`язати вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом в подальшому який уточнила, до Житлово-будівельного кооперативу «Схід-41» в особі голови житлово-будівельного кооперативу «Схід-41» ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними, зобов`язати вчинити певні дії. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що вона є членом житлово-будівельного кооперативу «Схід-41». Проживає та є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

На протязі тривалого часу у їхньому житлово-будівельному кооперативу маються дуже складні відносини з головою кооперативу та бухгалтером кооперативу. Вона є пенсіонером, отримує невелику пенсію, тому бажає оформили субсидію для оплати комунальних платежів на квартиру. У 2016 році вона подавала до управління праці та соціального захисту населення необхідні документи для отримання субсидії. Субсидія їй призначалася, але у 2017 році їй було відмовлено у оформленні субсидії,у зв`язку з тим, що ніби то вона має прострочену заборгованість по оплаті за комунальні послуги в сумі 17293,19 гривень. На її вимогу голова кооперативу ОСОБА_2 надала їй витяг з особового рахунку НОМЕР_2 де відображена саме ця сума боргу, яка складається з: за 2013 рік - 712,11 гривень, фактично заборгованість була 283,02 гривень; за 2014 рік - 2837,92 гривень, фактично заборгованість була 301,47 гривень; за 2015 рік - 3165,85 гривень, фактично заборгованість була 89,84 гривень; за 2016 рік - вказана переплата 3006,20 гривень. У наданому їй особовому розрахунку вказана нібито заборгованість в сумі 11192,06 гривень за 2008 рік, але рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу з неї та членів його сім`ї була стягнута заборгованість в сумі 13646,40 гривень, яка сплачена за виконавчим листом та виконавче провадження закрито. На даний час у неї не існує боргів перед житлово-будівельним кооперативом. На даний час у неї не існує боргів перед житлово-будівельним кооперативом, на її неодноразові вимоги провести звірку по оплаті, керівництво житлово-будівельного кооперативу позитивної відповіді не надали. Просила у судовому порядку визнати нарахування заборгованості у сумі 17293,19 гривень неправомірною, зобов`язати анулювати суму заборгованості у сумі 17293,19 гривень та анулювати довідку про наявність в неї заборгованості.

15.03.2018 року у судовому засіданні позивач ОСОБА_1 на уточнених позовних вимогах наполягає, вважає, що в неї відсутня заборгованості перед кооперативом. Заяву про видачу судового наказу вона отримувала, судовий наказ скасовано, та як вона оплачувала. В 2012 році вона була присутня при розгляді справи, просила застосувати строк позовної даності. За рішенням суду заборгованість сплатила в повному обсязі. До бухгалтера з метою звірки не зверталась.

15.03.2018 року представник позивача адвокат Сілкіна М.В. уточнений позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити, з врахуванням відзиву на заперечення. Крім того, зазначила, що позивач зверталась з заявою до бухгалтера про проведення звірки. У роздруківці не вірно зазначені суми з 2013 року по квітень 2017 рік. Суми заборгованості кожен раз різні надаються. В особовому рахунку кошти не відображені за виконавчим листом, стягувалися з пенсії. У 1997 році у позивача була розрахункова книжка. Вимоги не висувалися по стягненню заборгованості з 1997 року. Вважає, що відповідач упереджено ставиться до позивача, так нею оскаржувалась діяльність кооперативу. Висунута заборгованість спроба вплинути не неї.

15.03.2018 року представник відповідача ОСОБА_3 , просила у задоволенні позову відмовити, з врахуванням наданих заперечень. Вказала, що позовна заява суперечить дійсності. З 01.01.1997 року по теперішній час існує заборгованість. У статуті зазначено виконання рішень і Господарських судів. З 1997 року по 2008 рік квитанцій не надано про сплату комунальних платежів. Позивач не зверталась для проведення звірки. Договір про реструктуризацію заборгованості позивач відмовилась укладати.

15.03.2018 року відповідач ОСОБА_2 проти позову заперечувала. Пояснила суду, що заборгованість існує, доказів про сплату боргу позивачем не надано. Позивач зверталась про акт звірки, але хотіла з нульовим результатом, в акті звірки зазначався борг, але квитанцій не надано.

12.07.2019 року у судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача адвокат Сілкіна М.В. до суду надала заяву про продовження розгляду справи у відсутність позивача та у її відсутність, на позовних вимогах наполягає, просить долучити до матеріалів письмові дебати. Представник відповідача ОСОБА_4 до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, з письмовими пояснення, у яких проти позовних вимог заперечувала в повному обсязі.

15.03.2018 року свідок ОСОБА_6 , суду пояснила, що вона проживає в одну будинку з позивачем, не є членом кооперативу. Комунальні послуги сплачує в повному обсязі, не пам`ятає взагалі коли були збори, в останнє, три роки тому, у під`їзді будинку обговорювали нового голову. Коли приходити для проведення звірки, кажуть, що необхідно спочатку домовитись, і коли призначать день, тоді й приходити. Знає, що ОСОБА_1 сплатила заборгованість за рішенням суду в повному обсязі. Акт звірки з 2006 по 2009 рік не дали. Нараховувалися платежі по опаленню, коли не було опалення. Відсотки нараховували за 3 роки замість 1 року. Суми не співпадають. Неодноразово піднімали питання щодо проведення аудиту, але члени правління відмовили. Вона сплачує заборгованість згідно договору реструктуризації, про нараховані штрафні санкції дізналася, так як отримала по почті.

15.03.2018 року свідок ОСОБА_8 , суду пояснила, що в тому році до неї звернулась ОСОБА_1 зробити звірку, згідно звірки заборгованості не було. Ревізіонна комісія відсутня, не одної ревізії не проводилося, ніхто не знає, як проводяться нарахування, по якому тарифу. В її квитанціях завищені тарифи. Вона зверталась в Тепломережу, отримати роздруківку, де вказано, що кооператив використовував векселя, що це за векселі нікому не відомо. Звірку проводили з 1997 року по 2003 рік всі квитанції були.

15.03.2018 року свідок ОСОБА_9 , суду пояснила, що вона працювала в коопертиаві з 1998 року по 2014 рік. ОСОБА_1 знає, у неї постійно була заборгованість. Про водили збори, на зборах вона обіцяла погашати заборгованість, але заборгованість не погашала, квитанції не приносила. Звернень щодо списання боргів не було. Вони пропонували їй підписати договір реструктуризації, але вона відмовилась. Розрахунок заборгованості відповідає дійсності. Його складає бухгалтер, а вона перевіряє.

15.03.2018 року свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що вона є членом кооперативу, до 2012 року була членом ревізіонної комісії. Вказує, що ревізії проводилися, подвійної бухгалтерії не було, акти складалися. ОСОБА_1 до 2008 року взагалі не платила за комунальні послуги.

15.03.2018 року свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що вона з 1993 року проживає по АДРЕСА_1 . З 1997 року по 2012 рік вона працювала бухгалтером. Вказує, що у ОСОБА_1 була завжди велика заборгованість. Розрахунок заборгованості є дійсним. Про заборгованість вона знала, обіцяла заплатити. Тепломережа подавала позов у Господарський су на кооператив. Штрафні санкції за нарахований період заборгованості повинні сплачувати боржники, ніяких книжок про сплату не було, були тільки квитанції. Вона акт звірки робила по кожній квартирі. У ОСОБА_1 була заборгованість, їй повідомляли, але вона ніколи не під чим не підписувалася. Вона передавала всі банківські документи новому бухгалтеру з 1997 року по 2012 рік, а з 1993 року по 1997 рік всі в окремій папці, ОСОБА_1 з актом звірки до неї не підходила. Вона працювала по 2012 рік. Розрахунок на 2011 рік, так як в 2011 році подавали позови в суд, по площі нараховувалося тільки опалення, решта послуг, по кількості проживаючих, згідно тарифів. Рішення Господарського суду було за тепло, розрахунок штрафних санкцій вона робила, так як суд був не один. Брали за розрахунок загальну суму боргів.

16.05.2018 року свідок ОСОБА_12 суду пояснила, суду пояснила, що вона проживає на одній житловій площадці з ОСОБА_1 з лютого 1994 року.. На всіх зборах завжди обговорювали борги ОСОБА_1 , вона обіцяла, що оплатить, але так і не оплачувала. Було рішення про стягнення з ОСОБА_1 штрафних санкцій.

16.05.2018 року свідок ОСОБА_13 суду пояснила, що вона проживає за адресою: АДРЕСА_3 з 1998 року, за освітою бухгалтер-економіст є членом ревізійної комісії з 2012 року. У ОСОБА_1 борги з 1997 року близько 11тис. грн., вона стверджувала, що все оплачено, однак квитанцій не надавала. Позов в Господарський суд подавали, так як була заборгованість в кооперативі та були нараховані штрафні санкції, які були нараховані боржникам.

16.05.2018 року свідок ОСОБА_14 суду пояснила, що вона є депутатом районної ради, проживає за адресою: АДРЕСА_4 з 2002 року. Вона не є членом кооперативу. Права власників будинку порушуються увесь час, не надається інформація щодо фінансового стану будинку, загального боргу. Вона тричі зверталась до відповідача з заявою щодо акту звірки, але їй відмовляли. ОСОБА_1 завжди називали у списках боржників, та заборгованість близько 30000,00 грн.

Суд дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників процесу, свідків, спеціаліста ОСОБА_15 , приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.

Так, з матеріалів справи вбачається, що власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 з 20 червня 2007 року відповідно до свідоцтва про право власності від 04.07.2007 року ( а.с. 4 - копія свідоцтва про право власності на нерухоме майно, а.с. 5 - копія витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно ).

Житлово - будівельний кооператив «Схід - 41» є непідприємницьким товариством правовий статус якого згідно із вимогами статті 87 ЦК України визначається його статутом.

Отже житлово-будівельний кооператив „Схід-41» діє на підставі Закону України „Про кооперацію та статуту кооперативу. Згідно зі ст. 15 Закону України „Про кооперацію та Розділу 6 статуту вищим органом кооперативу є загальні збори членів кооперативу, до компетенції якого відносяться питання утворення органів управління та органів контролю за діяльністю кооперативу. Як чергові, так і позачергові збори членів кооперативу скликаються правлінням або головою кооперативу.

Житлово-будівельний кооператив «Схід-41» діє на підставі статуту, затвердженого загальними зборами членів житлово-будівельного кооперативу «Схід-41» від 19.08.2016 року ( а.с. 39-45).

За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, 20 листопада 1992 року зареєстровано житлово-будівельний кооператив «Схід-41», , Номер запису: 1 227 НОМЕР_1 ; місцем розташування якого є будинок АДРЕСА_1 ( а.с. 3 - копія свідоцтва про державну реєстрацію ).

До повноважень загальних зборів, відповідно до Розділу 6 Статуту віднесено й обрання членів Правління та Ревізійної комісії.

Основними принципами кооперації, до яких відноситься й відповідач - ЖБК «Схід-41» згідно із статтею 4 Закону України "Про кооперацію" є, зокрема, безпосередня участь членів кооперативної організації у її діяльності, рівного права голосу під час прийняття рішень (один член кооперативу - один голос). Відповідно до частини 1 статті 12 цього Закону до основних прав члена кооперативу відносяться, зокрема, право на участь в господарській діяльності кооперативу, а також в управлінні кооперативом, право голосу на його загальних зборах, право обирати і бути обраним в органи управління кооперативом. Законами, що регулюють діяльність окремих типів кооперативів або кооперативів за напрямами їх діяльності, та статутом кооперативу можуть бути передбачені додаткові права та обов`язки його членів (частина 3 статті 12 Закону України "Про кооперацію).

Частиною третьою статті 41 Закону України "Про кооперацію"передбачено, що до приведення статутів у відповідність із цим Законом кооперативи та кооперативні об`єднання керуються положеннями діючих статутів у частині, що не суперечить цьому Закону.

Здійснення членом кооперативу права на участь у діяльності і управлінні кооперативом, в тому числі при прийнятті рішень органом управління кооперативу забезпечується, в першу чергу, порядком скликання і проведення загальних зборів членів кооперативу, передбаченим статтею 15 Закону України "Про кооперацію" та статутом кооперативу.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про кооперацію» вищим органом управління кооперативу є загальні збори членів кооперативу. До компетенції загальних зборів членів кооперативу належить, зокрема: затвердження статуту кооперативу та внесення до нього змін, прийняття інших рішень, що стосуються діяльності кооперативу; утворення органів управління та органів контролю за діяльністю кооперативу, інших органів кооперативу; тощо. Чергові загальні збори членів кооперативу скликаються правлінням або головою кооперативу у разі потреби, але не рідше одного разу на рік.Про дату, місце, час проведення та порядок денний загальних зборів члени кооперативу повинні бути повідомлені не пізніше ніж за 10 днів до визначеного строку їх проведення. Загальні збори членів кооперативу правомочні вирішувати питання, якщо на них присутні більше половини його членів, а збори уповноважених - за наявності не менше двох третин уповноважених. Кожний член кооперативу чи уповноважений кооперативу має один голос, і це право не може бути передано іншій особі. Рішення загальних зборів членів (зборів уповноважених) кооперативу про прийняття, внесення змін до статуту, вступ до кооперативного об`єднання або вихід з нього та про реорганізацію або ліквідацію кооперативу вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало не менш як 75 відсотків членів кооперативу, присутніх на загальних зборах кооперативу. З інших питань рішення приймаються простою більшістю голосів членів (уповноважених) кооперативу, присутніх на його загальних зборах. Рішення загальних зборів членів (зборів уповноважених) кооперативу приймаються відповідно до його статуту відкритим або таємним голосуванням.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.05.2013 року позов Житлово-будівельного кооперативу «Схід-41» задоволено в повному обсязі та стягнуту з ОСОБА_1 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , на користь житлово-будівельного кооперативу «Схід-41» заборгованість по оплаті за житлово-комунальні послуги та витрат на експлуатацію будинку за період з 01 вересня 2008 року по 01 січня 2013 рік в сумі 13431,80 гривень та судовий збір 214,60 грн. Рішення не оскаржено набрало законної сили. Згідно виконавчого провадження ВП № 50485665 від 13.12.2016 року виконавче провадження виконано боржником в повному обсязі стягнуто боргу 13646,40 гривень ( а.с. 116-123).

ОСОБА_1 звернулась до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Довгинцівської районної в місті ради з заявою для призначення субсидії , але їй було відмовлено у призначенні субсидії, оскільки від ЖБК «Схід-41» була надана інформація про існуючу в неї заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 17293,19 грн. ( а.с. 9).

Під житлово-комунальними послугами розуміється результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил (ст. 1 Закону України Про житлово-комунальні послуги)

В силу ч. 2 ст. 19 Закону України Про житлово-комунальні послуги учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. При цьому, згідно з ст. 1 цього ж закону споживачем є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Крім того, п.1 ч.3 ст.20 ЗУ Про житлово-комунальні послуги встановлено, що саме споживач зобов`язаний укласти договір про надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Водночас відповідно до ст. 162 ЖК України плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Відсутність договору про постачання комунальних послуг з споживачем, як то передбачено ст.19 Закону України Про житлово-комунальні послуги, не звільняє останнього щодо обов`язкової оплати отриманих послуг відповідно до положень ст.ст. 11, 509 ЦК України.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Так, в силу ч.ч. 1,3 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Згідно особового рахунку НОМЕР_2 ОСОБА_1 має заборгованість за житлово-комунальні послуги станом на 01.05.2017 рік за період з січня 2013 рік по грудень 2016 рік в сумі 17293,19 гривень, в тому числі заборгованість, яка стягується за рішенням Господарського суду ( а.с. 6).

Відповідно до Статуту кооперативу за ЗУ «Про кооперацію», ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», Правил утримання будинку та прибудинкової території, кожен мешканець кооперативу повинен щомісяця вносити платежі за надані комунальні послуги. Позивач дані вимоги не виконав в результаті чого утворилась заборгованість, яка не сплачена до теперішнього часу, в свою чергу кооператив не виконав свої зобов`язання перед постачальником послуг ДП «Криворізька теплоцентраль». У зв`язку з цим Господарським судом Дніпропетровської області було винесено рішення суду від 20.08.2009 року та 26.03.2008 рік, за якими, крім сум основного боргу були стягнуті з ЖБК «Схід-41» штрафні санкції у вигляді пені, індексу інфляції, 3 % річних, 7 % штрафу, а також витрат позивача на державне мито та витрати державної виконавчої служби ( а.с. 54-64).

На підставі п.п. 7.11.1, 7.11.7 ЗУ «Про оподаткування прибутку підприємств» житлово-будівельний кооператив відноситься до неприбуткових установ та організацій. Списання понесених витрат на оплату усіх штрафних санкцій та додаткових стягнень в неприбутковій організації законодавством України не передбачено. Списання боргу у неприбутковій організації призведе до навмисного створення збитків, що веде до порушення діючого законодавства та накладення адміністративних санкцій на відповідальних осіб. У зв`язку з цим, керуючись ЗУ «Про кооперацію» та правами наданими Статутом кооперативу на підставі п. 11.2 правлінням кооперативу було винесено розпорядження від 26.06.2014 року та 21.02.2017 року про нарахування понесених витрат мешканцям, які мають заборгованість за житлово-комунальні послуги перед ЖБК «Схід-41», які невиконанням своїх обов`язків призвели до створення збитків кооперативу.

Відповідно до ст.. 149 ЖК України права та обов`язки члена житлово-будівельного кооперативу, а також членів його сім`ї, умови користування і підстави припинення користування жилими приміщеннями визначаються статутом кооперативу.

За положеннями частини першої статті 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що кожна особа має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, ОСОБА_1 має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів передбаченийст.16 ЦК України. Власник порушеного права може скористатися конкретним способом захисту свого права.

Разом із тим, відповідно до ст. 328 ЦК України власність зобов"язує, та позивач як власник квартири та як споживач зоов"язний сплачувати житлово-комунальні послуги.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Разом з тим відповідачем не надано жодного доказу про наявність у ОСОБА_18 заборгованості. Наявність або відсутність заборгованості можливо підтвердити фінансовими документами, які мають зберігатися в ЖБК. Але на виконання ухвал суду про витребування доказів, а саме банківських виписок за період з грудня 1997 року по 2006 рік, журнал обліку приходних і видаткових ордерів за період з 1997 року по 2006 рік, касові книги за перід з 1997 року по 2006 рік, журнал обліку членських внесків за період з 1997 року по 2006 рік, головну книгу ( реєстр бухгалтерського обліку), первинних бухгалтерських фінансових документів відповідач не надав.

Натомість ОСОБА_1 звернулась до аудиторської фірми «Респект-ЛЛ» про проведення перевірки щодо наявності заборгованості по оплаті за комунальні послуги. Аудитором встановлено, що у ЖБК «Схід-41» бухгалтерський облік операцій відсутній, що є порушенням ст.. 11 Статуту кооперативу. Жодний розрахунок не підтверджується даними бухгалтерського обліку, що було підтверджено в судовому засіданні спеціалістом ОСОБА_15 .

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про кооперацію», п. 11 Статуту кооперативу - оподаткування, облік і звітність у кооперативі здійснюється у порядку, передбаченому законодавством. А відтак, обслуговуючі кооперативи зобовязані, як і всі інші юридичні особи здійснювати бухгалтерський облік відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року, Положень ( Стандартів) бухгалтерського обліку, Положення про документальне забезпечення записів в бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995 року.

Рішенням господарського судуДніпропетровської області від 26.03.2008 року у справі № 3/109-08, від 20.08.2009 року у справі № 17/103-09 від 17.03.2011 року у справі № 5005/669/2011, від 25.04.2013 року у справі № 904/2277/13, від 12.08.20147 року у справі № 904/4516/14 вказують на неспроможність Правління кооперативу вести господарську діяльність, захищати інтереси кооперативу, у порушення Статуту кооперативу.

Підстав стягнення грошових коштів члена кооперативу на покриття збитків ЖБК «Схід-41» не надано, не надано жодного протоклу Загальних зборів кооперативу про встановлення тарифу на послуги кооперативу, не надано списків боржників на кожну дату прийняття рішення суду, а в розрахунку заборгованості конкретно по ОСОБА_1 відсутні складові у сумах заборгованості.

Таким чином, відсутні підстави стягнення грошових коштів з члена кооперативу на покриття збитків ЖБК «Схід-41», а стягнення вказаних коштів прямо протирічить п. 2.8 Статуту кооперативу. До того ж, у розпорядженнях № 3 від 26.06.2014 року, № 1 від 21.02.2017 року, якими наказано бухгалтеру скласти списик боржників за 2008 і 2009 роки та нарахувати понесені кооперативом витрати лише на мешканців, які мали борги за тепло, члени Правління посилаються на Закон України «Про оподаткування прибутку підприємств», який втратив чинність з 01.04.2011 року, посилаються на норми Закону України «Про кооперацію», який начебто відносить кооператив до реєтру неприбуткових організацій. Стягнення збитків кооперативу повинно вирішуватися у судовому порядку.

Тому суд приходить до висновку, що дії відповідача щодо нарахування ОСОБА_1 заборгованості у сумі 17293,19 грн. є неправомірними, оскільки відповідачем не надано жодного доказу про наявність у ОСОБА_1 заборгованості, а отже її порушене право підлягає захисту заявленим способом, а позовні вимоги підлягають задоволенню.

Враховуючи те, що позивач на підставі Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, він підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Керуючись ст.ст. 12, 76, 77, 81, 89, 268 ЦПК України, ст.. 162 ЖК України, ЗУ «Про кооперацію», ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Житлово-будівельного кооперативу «Схід-41» в особі голови житлово-будівельного кооперативу «Схід-41» ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними, зобов`язати вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати нарахування за ОСОБА_1 заборгованості у сумі 17293,19 грн. неправомірною та зобов`язати Житлово-будівельний кооператив «Схід-41» анулювати суму заборгованості 17293,19 грн.

Зобовязати Житлово-будівельний кооператив «Схід-41» анулювати довідку про наявність у ОСОБА_1 заборгованості по сплаті комунальних платежів в сумі 17293,19 грн.

Стягнути з Житлово-будівельного кооперативу «Схід-41» судовий збір у розмірі 768 ( сімсот шістдесят вісім) гривень 40 коп. на користь держави.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: Н. О. Сарат