Єдиний унікальний номер 234/8767/18 Номер провадження 22-ц/804/1654/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2019 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Космачевської Т.В.,

суддів: Мальованого Ю.М., Санікової О.С.,

за участю секретаря судового засідання Ротар Я.Б.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Куракіної І.К.,

представника відповідача адвоката Берзіня С.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якої діє ОСОБА_3 , на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 5 квітня 2019 року, ухваленого судом у складі головуючого судді Кравченко О.Ю. в місті Краматорську Донецької області, повне судове рішення складено 15 квітня 2019 року, в справі номер 234/8767/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Орган опіки та піклування Краматорської міської ради, Орган опіки та піклування Дружківської міської ради, про визначення місця проживання неповнолітніх дітей та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Орган опіки та піклування Краматорської міської ради, Орган опіки та піклування Дружківської міської ради, про визначення місця проживання неповнолітніх дітей,

В С Т А Н О В И В:

В червні 2018 року до Краматорського міського суду Донецької області звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: Орган опіки та піклування Краматорської міської ради, Орган опіки та піклування Дружківської міської ради, про визначення місця проживання неповнолітніх дітей, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 14.03.1997 року позивач зареєстрував шлюб з ОСОБА_2 . Від цього шлюбу вони мають неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які мешкають разом з позивачем.

У зв`язку з тим, що відповідачка ОСОБА_2 веде аморальний спосіб життя, б`є дітей, витрачає заробітну плату та соціальну допомогу на власні розваги, дітей утримувала в антисанітарних умовах, нехтуючи найнеобхіднішим для здорового й повноцінного розвитку своїх дітей, позивач просив суд визначити місце проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з ним.

20 вересня 2018 року відповідачка ОСОБА_2 подала зустрічний позов до ОСОБА_1 , треті особи: Орган опіки та піклування Краматорської міської ради, Орган опіки та піклування Дружківської міської ради, про визначення місця проживання неповнолітніх дітей, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що діти повинні проживати разом з нею в квартирі, що належить її матері, ОСОБА_8 на праві приватної власності, за адресою: АДРЕСА_1 , яка обладнана всім необхідним для проживання, виховання

та утримання дітей.

Зазначає, що з 07.02.2012 року вона працює в ПМП «Торгівельно-виробнича фірма КАБА»

та має нормований робочий день, з роботодавцем укладений трудових договір, який передбачає своєчасну виплату заробітної плати. Вона постійно слідкує за станом здоров`я дітей, їх розвитком, виховує та піклується про них.

У серпні 2017 року ОСОБА_1 зібрав свої речі та залишив її одну з п`ятьма неповнолітніми дітьми самих. В період спільного проживання з позивачем з 14.03.1997 року по серпень 2017 року позивач фактично ніде не працював, родину матеріально не забезпечував, жив за кошти, які сплачувалися дітям (соціальні виплати) та її заробітну плату; зловживав спиртними напоями, в господарстві не допомагав, змушував дітей виконувати тяжку фізичну роботу по дому.

Просила суд визначити місце проживання дітей ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом з нею.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 5 квітня 2019 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Орган опіки та піклування Краматорської міської ради, Орган опіки та піклування Дружківської міської ради, про визначення місця проживання неповнолітніх дітей - задоволено.

Визначено місце проживання неповнолітніх дітей - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Орган опіки та піклування Краматорської міської ради, Орган опіки та піклування Дружківської міської ради, про визначення місця проживання неповнолітніх дітей - відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

Із вказаним рішенням не погодилась ОСОБА_2 , в інтересах якої діє ОСОБА_3 , та подала апеляційну скаргу, просила апеляційний суд скасувати рішення Краматорського міського суду Донецької області від 5 квітня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_10 залишити без задоволення, а зустрічний позов ОСОБА_2 задовольнити частково: визначити місце проживання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з матір`ю ОСОБА_2

Доводами апеляційної скарги наведено, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з неповним та неправильним встановленням обставин, які мають значення для справи, з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, необґрунтованою відмовою у прийнятті доказі, неправильним їх дослідженням та оцінкою, що мало наслідком порушення законних прав та інтересів та процесуальних прав відповідача, яке призвело до порушення принципу рівності та змагальності сторін.

Зазначає, що суд у рішенні не врахував відсутність у позивача належного житла, батько та діти мають проживати у двокімнатній квартирі, що належить батьку позивача. Цим відомостям не надано будь-якої правової оцінки.

Судом порушено вимоги процесуального закону щодо оцінки доказів, а саме: незаконно відхилив докази у вигляді матеріальної заборгованості позивача на загальну суму 62209,63 грн., що значно перевищує його фінансові можливості у вигляді розміру заробітної плати та характеристики позивача, не надав належної оцінки доказам щодо стану здоров`я позивача, які підтверджують факт його пияцтва та безпідставно не оглянув будинок по АДРЕСА_2 відповідно до ст. 85 ЦПК України.

Суд незаконно визнав факт того, що діти мають більшу прихильність до позивача.

Крім того, судом порушено строки для відкриття провадження у справі.

Також вважає, що суд позбавив відповідача та його представника можливості виступити з

промовами у судових дебатах, оскільки не визнав причину їх неявки в судове засідання 05.04.2019 року та не відклав розгляд справи.

ОСОБА_1 надано відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в якому він просить апеляційний суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення Краматорського міського суду Донецької області від 5 квітня 2019 року без змін.

У відзиві ОСОБА_1 вважає рішення суду законним, обґрунтованим та таким, що прийнято без порушень норм матеріального та процесуального права, а апеляційна скарга є безпідставною та необґрунтованою.

Зазначає, що діти проживають разом з ним в квартирі, де створені всі умови для їх проживання, виховання та утримання.

Вважає, що на даний час відсутні законні підстави для стягнення з нього на користь відповідача аліментів на утримання дітей, оскільки ним подано заяву про перегляд судового наказу у зв`язку з тим, що діти проживають разом з ним.

Звертає увагу суду на те, що згідно наданих до суду характеристик, показів свідків та постанови про адміністративне правопорушення, саме відповідачка ОСОБА_2 зловживає спиртними напоями, а більшість сусідів щодо нього надали позитивну характеристику та негативну відносно відповідачки ОСОБА_2

Зазначає, посилаючись на ч. 2 ст. 376 ЦПК України, що порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, лише якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Представник відповідача адвокат Берзінь С.Л. в судовому засіданні в режимі відеоконференції з Київським апеляційним судом, апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити, скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_10 залишити без задоволення, а зустрічний позов ОСОБА_2 задовольнити частково, визначивши місце проживання двох дітей з матір`ю ОСОБА_2 .

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Куракіна І.К. в судовому засіданні апеляційного суду апеляційну скаргу відповідача не визнали, просили відмовити в її задоволенні, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання апеляційного суду не з`явилась про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином відповідно до ст.ст. 128, 130 ЦПК України, отримавши 27.06.2019 року судову повістку, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 130, том 2).

Представники третіх осіб Органу опіки та піклування Краматорської міської ради та Органу опіки та піклування Дружківської міської ради в судове засідання апеляційного суду не з`явилися про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином відповідно до ст.ст. 128, 130 ЦПК України, отримавши 26.06.2019 року судові повістки, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень. Орган опіки та піклування Краматорської міської ради просив розглянути справу без участі його представника (а.с. 124, 131, 135, том 2).

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Тому апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутність відповідача та третіх осіб.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статей 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням

особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів,

поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів цивільної справи, що згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14.03.1997 року (а.с. 23, том 1). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 90, 91, 92, 93, 94, том 1).

Відповідно до довідки від 26.06.2018 року, виданої виконавчим комітетом Красноторської селищної ради 06.06.2018 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 разом з дітьми зареєстровані за адресою АДРЕСА_2 (а.с. 30-31, том 1).

З акту обстеження умов проживання ОСОБА_1 від 17.09.2018 року, складеного спеціалістами Служби у справах дітей Дружківської міської ради, вбачається, що ОСОБА_1 разом з донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкав за адресою: АДРЕСА_3 . Син ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , мешкав з батьком час від часу. У квартирі створені усі умови для проживання дітей (а.с. 74, том 1).

З акту обстеження умов проживання ОСОБА_2 від 07.09.2018 року, складеного спеціалістами Служби у справах дітей Дружківської міської ради, вбачається, що на час складення акту відповідачка ОСОБА_2 мешкала за адресою: АДРЕСА_1 , разом з матір`ю ОСОБА_8 та дітьми - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Умови проживання задовільні (а.с. 75, том 1).

З довідки №32 від 19.09.2018 року вбачається, що відповідач ОСОБА_2 працює в ПМП «Торгівельно-виробничій фірмі КАБА» з 2012 року на посаді прибиральника території. Сума виплаченої заробітної плати за період з березня 2018 року по серпень 2018 року становить 20118,96 грн. (а.с. 87, том 1).

Згідно з характеристикою з місця роботи від 10.08.2018 року ОСОБА_2 трудову дисципліну не порушувала, у спілкуванні з колегами рівна, доброзичлива і привітна. Має витриманий миролюбний характер, сторониться конфліктних ситуацій, не була помічена за вживанням спиртних та інших одурманюючих препаратів. Неодноразово нагороджувалась преміями (а.с. 85, том 1).

Відповідно до характеристики від 08.08.2018 року ОСОБА_2 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , веде здоровий спосіб життя. Серед сусідів користується повагою, вимоглива до себе, критично ставиться до власних вчинків, виховує дітей. Мешкає у будинку, який складається з трьох кімнат, з пічним опаленням, електрифікованому, водопостачання - природний колодязь (а.с. 86, том 1).

З довідки від 26.09.2018 року видно, що позивач ОСОБА_1 працює в ТОВ «АГЕНЦІЯ БЕЗПЕКИ» на посаді контролера на КПП відділу охорони на ПАТ «Дружківський машинобудівний завод» з 01.09.2018 року. До цього часу працював на різних посадах в місті

Краматорську Донецької області. З характеристик від 04.10.2018 року та 26.10.2018 року щодо

позивача вбачається, що він характеризується позитивно за місцем проживання (а.с. 112,114-121,

149, 150, том 1).

Листом Краматорського відділу поліції в Донецькій області від 08.06.2018 року ОСОБА_1 повідомлено те, що в діях ОСОБА_2 вбачається склад адміністративного правопорушення передбаченого ст. 184 КУпАП (а.с. 139, том 1). Складено адміністративну постанову від 07.06.2018 року, з якої вбачається, що ОСОБА_2 ухилилась від передбачених законом обов`язків по забезпеченню необхідних умов проживання своїх малолітніх дітей за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: 30.05.2018 року ОСОБА_2 перебувала у стані алкогольного сп`яніння та у 22-22 год. залишила дітей самих вдома, де умови загрожують їх життю. Діти працівниками поліції були передані батьку. ОСОБА_2 притягнута до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП у виді попередження (а.с. 242-243, том 1).

З заповіту від 22.05.2017 року вбачається, що ОСОБА_11 заповів все своє майно ОСОБА_12 . Відповідно до свідоцтва про право власності ОСОБА_11 належить квартира з адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 52,4 кв.м. ОСОБА_11 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 . ОСОБА_12 7 грудня 2018 року отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на квартиру з адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 52,4 кв.м (а.с. 142, 144, 145, 143, 223, том 1).

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_1 є сином ОСОБА_12 (а.с. 146, том 1).

Актом про фактичне проживання громадян територіального комітету мікрорайону «Індустріальний» м. Дружківка від 12.11.2018 року та довідкою про склад сім`ї від 14.11.2018 року встановлено, що позивач ОСОБА_1 мешкає разом з дітьми ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_10, за адресою: АДРЕСА_5 . Мати участі у вихованні дітей не приймає (а.с. 193-194, том 1).

Актом обстеження умов проживання від 20.11.2018 року встановлено, що позивач ОСОБА_1 мешкає за адресою: АДРЕСА_4 . За цією адресою проживають, крім позивача, доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сини ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Умови проживання задовільні, для дітей обладнані кремі спальні місця (два дивана, ліжко). Діти забезпечені сезонним одягом та взуттям (а.с. 209-210, том 1).

Відповідно до інформації про стан утримання та навчання учнів Дружківської ЗШ №8, за час навчання в школі проблемою виховання та навчання дітей ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 займається батько ОСОБА_1 , на запрошення класних керівників реагує адекватно, приходить до школи, цікавиться успіхами дітей. Мати ОСОБА_2 на запрошення заступника директора до школи не з`являлась. Відвідує школу та проводить бесіди з вчителями-предметниками (а.с. 196, 202, том 1).

Висновком Органу опіки та піклування Дружківської міської ради від 29.11.2018 року №16/3147/01 визнано за доцільне визначити місце проживання дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з батьком ОСОБА_1 (а.с. 213-214, том 1).

З висновку психологічного обстеження малолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яке проведено 19.03.2019 року, вбачається, що на час обстеження ОСОБА_7 проживає з матір`ю ОСОБА_2 та бабусею ОСОБА_13 , дошкільний навчальний заклад не відвідує. За словами ОСОБА_14 вдома більшу частину часу вона надана сама собі, рідко спілкується з однолітками, у дівчинки спостерігається підвищений рівень конфліктності та схильність до агресивної поведінки, що нетипологічно для неї, і можливо, є наслідком соціального розвитку та несформованості навичок взаємодії з іншими дітьми. На даний момент часу ОСОБА_15 влаштовує те, з ким вона мешкає, але не проти спілкування й проживання разом з батьком. В сімейних взаємовідносинах однаково проявляє прихильність до батька та матері. Батькам рекомендовано приділяти більше уваги дитині, більше з нею спілкуватись, сприяти спілкуванню з однолітками, що надасть можливість формувати соціальний досвід взаємодії з дорослими та дітьми (а.с. 34-35, том 2).

Заочними рішеннями Краматорського міського суду Донецької області від 30 вересня 2015 року та 27 жовтня 2017 року стягнуто відповідно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ АТ «Приватбанк» заборгованість за кредитними договорами від 19.08.2010 року та 25.03.2010 року в розмірах 23451,71 грн. та 46972,13 грн. (а.с.151-153, 96-97, том 1).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з обґрунтованості його вимог та відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2 , виходив з безпідставності її вимог.

Такий висновок суду першої інстанції є правильним та таким, що відповідає закону та фактичним обставинам справи.

Відповідно до частин першої, другої статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

У статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

За частинами першою, другою статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

При цьому під забороною розлучення дитини зі своєю матір`ю в контексті Декларації прав дитини необхідно розуміти не обов`язковість спільного проживання матері та дитини, а право на їх спілкування, турботу з боку матері та забезпечення з боку обох батьків, у тому числі й матері, прав та інтересів дитини, передбачених цією Декларацією та Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Ухвалюючи рішення у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року, Європейський суд з прав людини вказав на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі необхідно брати до уваги два міркування: по-перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (справа «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року).

У зазначених справах Європейський суд з прав людини не визначав обов`язкового врахування судами принципу 6 Декларації прав дитини.

Декларація прав дитини не є міжнародним договором. Разом з тим положення Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, про те, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (стаття 3), узгоджуються з нормами Конституції України та законів України, тому саме її норми зобов`язані враховувати усі суди України, розглядаючи справи, які стосуються прав дітей.

Апеляційний суд враховує, відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, правовий висновок, висловлений Великою Палатою Верховного Суду у справі №61-327цс18 у постанові від 17 жовтня 2018 року щодо застосування статті 161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини про обов`язковість брати до уваги принцип 6 Декларації прав дитини стосовно того, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Велика Палата Верховного Суду вважає, що при визначенні місця проживання дитини першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини в силу вимог статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року.

Апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції, вирішуючи питання щодо визначення місця проживання малолітніх дітей сторін, правильно виходив з обставин, які мають відповідати забезпеченню якнайкращих інтересів дитини, враховуючи при цьому психологічний стан дітей, баланс між інтересами дітей, правами батьків на їх виховання дітей та обов`язком батьків діяти лише в їх інтересах.

Перевірка інших обставин, зокрема, дотримання батьками матеріально-побутових умов, їхнього фінансового становища не можуть бути вирішальними під час розгляду справи, це є другорядними поряд із забезпеченням інтересів дитини.

З огляду на зазначене вище, доводи апеляційної скарги щодо незаконного встановлення обставин, які мають значення для справи, неправильного дослідження доказів та їх оцінка, є безпідставними. Наведені в апеляційній скарзі доводи з цього приводу зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом першої інстанції, який їх обґрунтовано спростував.

Стосовно доводів апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права щодо відкриття провадження у справі, апеляційний суд виходить з наступного.

Стаття 376 ЦПК України передбачає підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміні судового рішення, зокрема порушення норм процесуального права, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Зазначене вище порушення процесуальних норм права щодо відкриття провадження у справі не призвело до неправильного вирішення спору по суті, тому таке порушення не може бути підставою для скасування судового рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З приводу доводу апеляційної скарги щодо позбавлення судом першої інстанції права відповідача та його представника можливості виступити 5 квітня 2019 року з промовами у судових дебатах, апеляційний суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_16 розпискою повідомлені про продовження розгляду справи 5 квітня 2019 року о 9 год. (а.с. 45, том 2). Заяву про відкладення розгляду справи строком на один місяць з причин хвороби відповідача представник ОСОБА_16 зареєстрував 05.04.2019 року о 9 год. 20 хв. (вх. 1899/19). Будь-який підтверджуючий документ цих обставин не надав (а.с. 52, том 2).

Отже, оскільки відповідач та його представник були належним чином повідомлені про

судове засідання, в судове засідання не з`явились з невідомих причин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, вирішивши питання щодо неявки в судове засідання учасників справи відповідно до ч. 3 ст. 223 ЦПК України, правильно продовжив розгляд справи, та довід з цього питання відхиляє.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Частиною 1 ст. 13 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» N 1382-IV від 11 грудня 2003 року передбачено, що вільний вибір місця проживання обмежується в адміністративно-територіальних одиницях, які знаходяться:

у прикордонній смузі;

на територіях військових об`єктів;

у зонах, які згідно із законом належать до зон з обмеженим доступом;

на території, де у разі небезпеки поширення інфекційних захворювань і отруєнь людей введені особливі умови і режим проживання населення та господарської діяльності;

на територіях, щодо яких введено воєнний або надзвичайний стан;

на тимчасово окупованих територіях.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 ОСОБА_4 , батьками якої є позивач та відповідач, народилася ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с. 22, том 1).

Тобто, на час вирішення спору про визначення її місця проживання вона досягла чотирнадцяти років, тому вільно обирає собі місце проживання. Обмежень її права на це наведений вище перелік не містіть.

На це суд першої інстанції уваги не звернув, та помилково ухвалив рішення у спорі щодо визначення місця проживання неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції в частині спору про визначення місця проживання неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В інший частині судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якої діє ОСОБА_3 , задовольнити частково.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 5 квітня 2019 року в частині спору про визначення місця проживання неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Орган опіки та піклування Краматорської міської ради, Орган опіки та піклування Дружківської міської ради, про визначення місця проживання неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повне судове рішення складено 15 липня 2019 року.

Суддя: