Справа № 185/1442/19
Провадження № 2/185/2033/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

05 липня 2019 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Головіна В.О., за участю секретаря судового засідання Мерцалової Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості із заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку, середнього заробітку за час затримки розрахунку

В С Т А Н О В И В

15 лютого 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості із заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку, середнього заробітку за час затримки розрахунку, який 20 березня 2019 року уточнив, та відповідно до якого просив суд:

1.Стягнути з відповідача ПАТ «Українська залізниця» на його користь нараховану, але не виплачену заборгованість із заробітної плати в сумі 20415,21 грн.;

2.Стягнути з відповідача ПАТ « Українська залізниця» на його користь нараховану, але не виплачену компенсацію за невикористану відпуску в сумі 12618,16 грн.;

3.Стягнути з відповідача ПАТ « Українська залізниця» на його користь нараховану, але невиплачену винагороду за підсумки роботи за 2016 рік в розмірі 50% від окладу в сумі 3242,00 грн.;

4.Стягнути з відповідача ПАТ « Українська залізниця» на його користь суму середнього за робітку, який відповідач зобов`язаний сплатити на його користь за час затримки з розрахунку, що складає 136029,92 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що він працював на ДП «Донецька залізниця» на посаді провідного інженера-електроніка. З 21.03.2017 року згідно наказу №21103 від 21.03.2017 року у зв`язку з реорганізацією ДП «Донецька залізниця» подовжено дію безстрокового трудового договору на посаді провідного інженера-електроніка з окладом 6485,00 грн. 17.03.2017 року було встановлено простій робітникам підрозділів. 17.05.2017 року його було звільнено на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін. В день його звільнення з роботи йому видано трудову книжку, але не виплачена заборгованість із заробітної платна саме: за березень 2017 року, що складає: 4600,00 грн.; за квітень 2017 року, що складає: 3502,07 грн.; за травень 2017 року, що складає: 12313,14 грн., а всього сума боргу складає: 20415,21 грн. Крім цього йому нарахована, але не виплачена компенсація за невикористану відпуску у розмірі 12618,16 грн. ПАТ «Українська залізниця» зобов`язалась виплатити працівникам регіональних філій винагороду за підсумком роботи за 2016 рік у відсотках до посадового окладу. Винагорода за підсумком роботи за 2016 рік, яка також належить йому до виплати 6485,00*50%=3242,00 грн. до теперішнього часу йому не було виплачена. Загальна сума середнього заробітку за час затримки виплати сум при звільнені, яку повинен виплатити йому відповідач, складає 307,76x442 = 136029,92 грн. Вважає такі дії відповідача незаконними, оскільки при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення, проте відповідачем цього не було здійснено.

Позивач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце слухання справи. Проте на адресу суду від останнього 07.05.2019 року надійшла заява(арк.с.75-76; 85), де відповідно до якої він просить суд розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовільнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце слухання справи. Про причини неявки суду не відомо. Також надано відзив на позов, відповідно до якого відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, відзив на позов від представника відповідача, відповідь на відзив, заяву від позивача, у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції" та розпорядження ВССУ від 02.09.2014 року № 27/0/38-14 "Про визначення підсудності справ" визначено, що Павлоградському міськрайонному суду Дніпропетровської області підсудні справи, які були підсудні Калінінському районному, Київському та Куйбишевському районному суду м. Донецька.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що з 01 лютого 1994 року по 19 травня 2017 року позивач перебував у трудових відносинах з ПАТ «Укрзалізниця», а у цьому проміжку часу з 20 липня 2016 року позивач був переведений провідним інженером-електроніком Інформаційно-обчислювального центру ДП «Донецька залізниця», яка з 23.08.2016 року реорганізована шляхом перетворення у ВП «Інформаційно-обчислювальний центр» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця», та 19 травня 2017 року позивача було звільнено з роботи у «Донецька Філія залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця», на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки (арк.с. 8-11), та копією наказу про звільнення, в якому зазначено, що причиною звільнення є угода сторін, та зазначено, що компенсація за 41 днів відпустки (арк.с.24).

Відповідно до розрахунків заробітної плати наданої «Донецька Філія залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця», зазначено, що позивачу за березень, квітень, травень 2017 року була нарахована така сума зарплати, виходячи з окладу позивача(6485,00 грн.) а саме 20415,76 грн. без врахування податків та обов`язкових платежів до бюджету, внесків до профспілки, яка складається з таких складових: заробітна плата за березень 2017 року - 4600,55 грн.+ заробітна плата за квітень 2017 року - 3502,07 грн. + заробітна плата за травень 2017 року - 12313,14 грн., та яка не була виплачена 19 травня 2017 року після звільнення позивача (арк.с. 32-34).

Також судом встановлено, що компенсація за час невикористаної відпустки у розмірі 12618,16 грн. з врахуванням податків та обов`язкових платежів до бюджету, внесків до профспілки, входить до складової суми заробітної плати позивача за травень 2017 року, що підтверджується копією розрахунку заробітної плати за травень 2017 року, де в графі «вид нарахування» за кодом «308» та за найменуванням «комп. при звілн. за» зазначено у стовбці «дні» - 41, а «сума» - 12618,16 грн. (арк.с. 34).

Окрім цього судом встановлено, що Правлінням ПАТ «Укрзалізниця» за погодженням з профспілкою залізничників і транспортних будівельників України прийнято рішення від 11.07.2017 р., № Ц-2-25/1666-17 про виплату працівникам Товариства винагороди за підсумками роботи за 2016 рік у відсотках до посадового окладу (місячної тарифної ставки), розрахованого на норму 167 годин, який склався на кінець 2016 року, враховуючи виконання показників роботи за минулий рік, що підтверджується ксерокопією інформації взятої з офіційної інтернет сторінки сайту Профспілки залізничників і транспортних будівельників України (арк.с.39).

Також судом встановлено, що відповідачем 05 березня 2018 року була здійснена через касу виплата позивачу заробітної плати за першу половину березня 2017 року у розмірі 2117,94 грн., що підтверджується копією видаткового касового ордеру № 221 від 05 березня 2018 року ПАТ «Укрзалізниця», де зазначено Прізвище, Ім`я, Ім`я по батькові отримувача коштів та зазначений підпис одержувача, а саме: ОСОБА_1 , а також зазначені ПІБ посадових осіб відповідача, та наявні їх підписи (арк.с. 71).

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст.47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Статтею 83 КЗпП України передбачено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

За змістом статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника.

Згідно абзацу третього пункту 2 розділу II Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995р. «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати » зі змінами та доповненнями ( надалі за текстом Порядок у відповідних відмінках ) середня заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Відповідно до підпункту «б» пункту 4 розділу III Порядку при обчислені середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження згідно з чинним законодавством, не враховуються одноразові виплати (компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога, допомога працівникам, які виходять на пенсію, вихідна допомога, тощо).

Відповідно до ст. 233 КзПП України у разі порушення законодавства про оплату праці, працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь яким строком.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача заробітної плати, яка не виплачувалася за період його роботи, а саме за березень, квітень та травень 2017 року у розмірі 20415,21 грн., підлягає частковому задоволенню, а саме в частині такої суми 20415,21 грн. - 2117,94 грн. = 18297,27 грн., оскільки судом встановлено, що відповідачем 05 березня 2018 року була здійснена через касу виплата позивачу заробітної плати за першу половину березня 2017 року у розмірі 2117,94 грн., що підтверджується матеріалами справи, та не спростовується доказами наданими позивачем.

В задоволенні таких позовних вимог, як стягнення з ПАТ «Українська залізниця» на користь позивача нараховану, але не виплачену компенсацію за невикористану відпуску в сумі 12618,16 грн. слід відмовити у повному обсязі, оскільки судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ця сума входить до складу заробітної плати за травень 2017 року, а тобто є складовою загальної суми заборгованості по заробітній платі за період з березня по травень 2017 року, та яка складає 20415,21 грн. - 2117,94 грн. = 18297,27 грн. на підставах наведених вище.

З приводу такої позовної вимоги, як стягнення з ПАТ «Українська залізниця» на користь позивача нараховану, але невиплачену винагороду за підсумки роботи за 2016 рік в розмірі 50% від окладу в сумі 3242,00 грн., то суд приходить до висновку, що вона підлягає повному задоволенню, оскільки це підтверджується матеріалами справи, та не спростовується доказами наданими відповідачем.

Що стосується такої позовної вимоги, як стягнення з ПАТ «Українська залізниця» на користь позивача суму середнього за робітку, який відповідач зобов`язаний сплатити на його користь за час затримки з розрахунку, що складає 136029,92 грн., то суд вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, оскільки відповідно до норм ст. 117 КзПП України, відповідач повинен виплатити позивачу(працівнику) його середній заробіток за весь час затримки виплати заробітної плати по день фактичного розрахунку, де датою від якої буде починатись відлік буде дата звільнення позивача - 19 травня 2017 року, а датою по яку суд може вирахувати суму середнього заробітку буде така дата - 05 липня 2019 року, оскільки відповідач не здійснив повну виплату заборгованості по заробітній платі на користь позивача до моменту прийняттям судом цього рішення. Окрім цього суд у відповідності до абзацу третього пункту 2 розділу II Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995р. «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати » вираховує середню заробітну плату виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи позивача, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата(звільнення, яке відбулося 19 травня 2017 року), а тобто за два календарні місяці роботи до місяця у якому відбулося звільнення позивача, а саме до травня 2019 року, та враховуючи те, що відповідно до підпункту «б» пункту 4 розділу III Порядку при обчислені середньої заробітної плати не враховуються одноразові виплати - компенсація за невикористану відпустку(12618,16 грн.), а тобто заробітна плата позивача за березень 2017 року - 4600,55 грн. + заробітна плата позивача за квітень 2017 року - 3502,07 грн. = 8102,62 грн./2(місяці) = 4051,31 грн.(середня заробітна плата за місяць) х 12(повних місяців затримки виплати заробітної плати за період з 19 травня 2017 року - 05 липня 2019 року) = 48615,72 грн., а тому суд на підставі вищенаведеного приходить до висновку, що саме така сума у розмірі 48615,72 грн. підлягає задоволенню, а не така сума 136029,92 грн.

Суд ставиться критично до відзиву на позов, оскільки в даному випадку були порушені права гарантовані Конституцією України на отримання заробітної плати за виконану роботу, а тому форсмажорні обставини, на які посилається відповідач як на підставу звільнення від свого обов`язку на оплату праці, не застосовуються у таких правовідносинах і не звільняють від цього обов`язку, який гарантований державою та її законодавством, а тому судом викладені обставини відповідачем у своєму відзиві на позов не підлягають застосуванню.

Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, але оскільки позивач при поданні позову був звільнений від сплати судового збору, який вираховується від суми позову на підставі ЗУ «про судовий збір», а позов був задоволений частково в розмірі заборгованості - 70154,99 грн., а суд, як державний орган поніс витрати на розгляд цієї справи, а тому суд приходить до висновку, що витрати на судовий збір у розмірі виходячи із суми задоволених вимог складає 768,40 грн. потрібно стягнути з відповідача на користь держави.

Керуючись ст.71, 82, 263, 264, 265 ЦПК України суд -

У Х В А Л И В

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості із заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку, середнього заробітку за час затримки розрахунку задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Укрзалізниця", , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , нараховану, але не виплачену заборгованість із заробітної плати в сумі 18297,27 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Укрзалізниця", , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , нараховану, але невиплачену винагороду за підсумки роботи за 2016 рік в розмірі 50% від окладу в сумі 3242,00 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Укрзалізниця", , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , суму середнього за робітку, за час затримки з розрахунку, що складає 48615,72 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Витрати на судовий збір в сумі 768,40 грн. стягнути з Публічного акціонерного товариства "Укрзалізниця", , на користь Держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається Дніпровському апеляційному суду.

Суддя: В. О. Головін