Справа № 333/2426/19
Провадження № 2/333/1544/19
10 липня 2019 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Кулик В.Б.,
за участю секретаря судового засідання Носаченка О.С.,
представника позивача Леонової ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Запоріжжі, в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом визнання ОСОБА_3 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позову зазначено, що позивач є власником 1/5 частки квартири АДРЕСА_2 , а також за згодою всіх інших співвласників її головним наймачем. Іншими співвласниками є дружина позивача ОСОБА_4 та троє їх дітей ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які разом з позивачем отримали право спільної часткової власності на вказану вище квартиру в процесі приватизації в рівних частках.
У квітні 2018 року в квартирі за вище вказаною адресою був зареєстрований чоловік доньки позивача, відповідач по справі ОСОБА_3 , з яким вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 07.10.2009 року по 05.02.2019 року. Подружжя ОСОБА_8 було окремою сім`єю, фактично проживало окремо, в найманому ними житлі. Реєстрація відповідача за місцем реєстрації його дружини була необхідна тому, що останній втратив свої документи, та не міг відновити їх без зазначення реєстрації місця проживання.
Після розірвання шлюбу з ОСОБА_7 відповідач з реєстрації не знявся. Місце його перебування на теперішній час ані позивачу, ані третім особам, невідомо. Будь-яке майно відповідача в квартирі відсутнє. Участі в витратах на утримання квартири він не приймав.
Реєстрація відповідача у належній позивачу квартири створює позивачу перешкоди у розпорядженні його майном, на зареєстрованого у квартирі ОСОБА_3 , щомісяця нараховуються комунальні платежі, які доводиться сплачувати позивачу. Тому, за захистом своїх порушених прав позивач вимушений звернутися до суду.
Позивач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином. Свої інтереси до вирів представляти ОСОБА_9 , яка у судовому засіданні, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_3 , повідомлений судом про дату, час та місце розгляду справи своєчасно та належним чином, повторно у судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч. 4 ст. 223 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (ухвалює заочне рішення). Представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи.
Треті особи ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені судом своєчасно та належним чином. ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , надали відзив на позовну заяву, в якому просять позовну заяву задовольнити, посилаючись на те, що реєстрація відповідача у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 була необхідна останньому тільки з формальної точки зору, оскільки ОСОБА_3 втратив свої документи та для їх відновлення йому була необхідна реєстрація. Вони, як співвласники майна, також надавали згоду на його реєстрацію. Як до, так і після відновлення документів ОСОБА_3 фактично в квартирі не проживав і на даний час не проживає, будь-яке майно відповідача у квартирі відсутнє. На даний час шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 розірваний. Ніяких перешкод в користуванні квартирою відповідачу ніхто не чинив. Просять розглянути справу без їх участі.
Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, вислухавши пояснення представника позивача, допитавши свідків, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, приходить до наступних висновків.
За вимогами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. ст. 76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві спільної часткової власності в рівних долях позивачу ОСОБА_2 та третім особам ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 по 1/5 частки кожному, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло № НОМЕР_1 від 15.10.2007 року, Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 5, 6).
Відповідно до довідки Департаменту реєстраційних послуг ЗМР № 01-71/7308 від 15.05.2019 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , з 04.04.2018 року по теперішній час (а.с. 13).
Відповідач ОСОБА_3 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданим Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції 07.10.2009 року (а.с. 7).
Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 , виданого Комунарським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_7 05.02.2019 року розірвано, актовий запис № 13 (а.с. 8).
В судовому засіданні свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , кожен окремо, суду пояснили, що відповідач є колишнім чоловіком третьої особи по справі ОСОБА_7 , останній за адресою: АДРЕСА_1 , ніколи не мешкав, подружжя ОСОБА_8 під час шлюбу винаймали інше житло. Був зареєстрований за вище вказаною адресою у зв`язку з необхідністю відновлення втрачений ним документів. Будь-яких особистих речей відповідача, його майна, у квартирі не має.
Таким чином, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 , в спірній квартирі не проживає, тривалий час не бере участі в утриманні квартири.
Стаття 41 Конституції України проголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ст. 1 першого протоколу до Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, закріплено принцип непорушності права приватної власності, яким означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджуватися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди.
Згідно з ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, а за ч. 1 ст. 319 цього Кодексу власник володіє, користується та розпоряджується своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, та це право в силу ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України - є непорушним.
Положенням ст. 391 Цивільного кодексу України, передбачено, що власник має право прохати усунути перешкоди у користуванні власністю.
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України і ст. 150 ЖК України, які передбачають, що власник використовує житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом.
Статтею 64 ЖК України передбачено, що члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму житлового приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язання, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належить дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.
Статтею 9 Житлового кодексу України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користуватися жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбаченим законом.
Відповідно до ст. 163 Житлового кодексу України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 та 5 ч. 3, ч. 4 ст. 71 цього Кодексу.
Статтею 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно зі ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» поняття реєстрації визначено як внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.
Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або право користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
ОСОБА_3 не знімається з реєстраційного обліку за вищезазначеною адресою у добровільному порядку.
Таким чином, аналізуючи у сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що ОСОБА_3 зареєстрований у спірній квартирі, але фактично в ній не мешкав та мешкає, не є її власником, не несе обов`язків, що випливають з договору найму жилого приміщення, але залишається зареєстрованим у спірній квартирі, що спричиняє позивачу додаткові матеріальні витрати за прописаного відповідача, тому позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача.
Керуючись ст. ст. 317, 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 3, 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України», ст. ст. 5, 12, 13, 78, 81, 141, 259, 263, 264, 265, 280-283 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити повністю.
Усунути ОСОБА_2 перешкоди у користуванні та розпорядженні житловим приміщенням квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом визнання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Повний текст судового рішення складено 10 липня 2019 року.
Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя В.Б. Кулик