Справа № 333/2911/19
Провадження № 2/333/1657/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2019 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Михайлової А.В.,

за участю секретаря судового засідання Уляницької Д.О.,

розглянувши у підготовчому засіданні в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя матеріалів цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка діє від себе та від імені неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району, як орган опіки та піклування, Запорізька міська Рада про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулася позивач ОСОБА_1 з позовною заявою до ОСОБА_2 та її неповнолітнього сина ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району, Запорізька міська Рада, про визнання осіб такими,

що втратили право користування жилим приміщенням.

В обґрунтування позову зазначено наступне. Наймачем квартири 4 будинку АДРЕСА_1 є позивач з 30.09.2004 року, після смерті своєї матері ОСОБА_6 . Дана квартира є власністю держави, не приватизована. Позивач зазначає, що в даній квартирі, окрім неї зареєстровані члени її сім`ї: син- ОСОБА_4 , донька ОСОБА_5 , які є третіми особами, проте донька - ОСОБА_2 та її неповнолітній син - ОСОБА_3 , які є відповідачами по справі, починаючи з грудня 2017 року добровільно виїхали з зазначеної квартири, до квартири АДРЕСА_2 , в якій до теперішнього часу проживають разом своєю сім`єю. Відповідач ОСОБА_2 не вчиняє жодних передбачених чинним законодавством дій, як наймач житла, та не бере участі в оплаті комунальних послуг, та фактично припинила виконувати обов`язки члена сім`ї, які передбачені ст. 64 Житлового кодексу України. Перешкоди у користуванні даною квартирою відповідачам ніхто не чинив. Не проживаючи у спірній квартирі, відповідачі не знімаються з реєстрації за вказаною адресою, у зв`язку з цим на них нараховуються комунальні платежі, плата за газ, які сплачувати доводиться виключно позивачу та членам її сім`ї, через що вона несе матеріальні збитки. Позивач вважає, що в зв`язку з тим, що відповідачі без поважних причин не живуть у квартирі більше 6 місяців, вони втратили право користування жилим приміщенням у квартирі АДРЕСА_3 АДРЕСА_1 . На підставі вищевикладеного, позивач просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням у квартирі за адресою: квартира АДРЕСА_4 .

Ухвалою судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06 червня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

Позивач ОСОБА_1 в підготовче засідання не з`явилася, але через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує у повному обсязі та просить його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в підготовче засідання не з`явилася, але через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без її участі, заперечень проти позову не має, згода з позовом.

Третя особа ОСОБА_4 в підготовче засідання не з`явився, але через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без його участі, заперечень проти позову не має.

Третя особа ОСОБА_5 в підготовче засідання не з`явилася, але через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без її участі, заперечень проти позову не має.

Представник третьої особи - Районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району, в підготовче засідання не з`явився,але через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без участі представника, просив винести законне та обґрунтоване рішення.

Представник третьої особи - Запорізької міської Ради, в підготовче засідання не з`явився,але через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без участі представника, просив винести законне та обґрунтоване рішення.

Згідно з ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного:

У відповідності до ч. 3 та ч. 4 ст. 12, ч. 1 та ч. 2 ст. 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що на ім`я ОСОБА_7 видано ордер № 92 від 06.06.1955 року на квартиру АДРЕСА_4 .

Після смерті ОСОБА_7 наймачем вищевказаної квартири з 19.08.1972 року став батько позивача - ОСОБА_8 , що підтверджується копією особистого рахунку.

Згідно до договору найму житлового приміщення від 2000 року наймачем квартири АДРЕСА_4 стала мати позивача - ОСОБА_6 .

Позивач з 30.09.2004 року стала наймачем квартири АДРЕСА_4 після смерті матері, що підтверджується копією заяви від 30.09.2004 року та копією особистого рахунку, якою залишається бути до теперішнього часу.

З матеріалів справи вбачається, що квартира за вищезазначеною адресою на теперішній час є неприватизованою та перебуває у власності територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради.

У квартирі за адресою: АДРЕСА_5 зареєстровані на теперішній час: позивач, та її діти:син - ОСОБА_4 , донька - ОСОБА_5 , донька ОСОБА_2 та онук - ОСОБА_3 .

Згідно до акту про проживання, підписаного сусідами по квартирі АДРЕСА_2 вбачається, що відповідачі починаючі з грудня 2017 року й до тепер фактично проживають разом зі своєю сім`єю за вказаною адресою, однак без реєстрації в зазначеній квартирі.

З наданих позивачем документів та за відсутності заперечень з боку відповідача вбачається, що відповідач - ОСОБА_2 , вже досить тривалий час не цікавиться квартирою АДРЕСА_4 , не вчиняє жодних передбачених чинним законодавством дій, як наймач житла, та не бере участі в оплаті комунальних послуг, тобто фактично припинила виконувати обов`язки члена сім`ї, які передбачені ст. 64 Житлового кодексу України. З чого суд приходить до висновку, що місцем проживання відповідачів є не квартира АДРЕСА_6 .

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України,кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставіст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно до ст. 9 ЖК України,громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Згідно до ч.1 статті 58 Житлового кодексу Української PCP, на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної в місті Ради видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 61 ЖК УРСР, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем житлово - експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 64 ЖК УРСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім;ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом статей 71, 72ЖК Української РСР наймач або члени його сім`ї можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилою площею, зокрема, коли вони в ньому не проживають без поважних причин понад шість місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймачем, а в разі спору - судом.

Верховний Суд України в п. 10 Постанови Пленуму «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 р. № 2 зорієнтував судову практику, що стосується визнання втрати особою права користування житловим приміщенням, лише на встановлення факту відсутності особи без поважних причин понад строки, передбачені ст. 71 ЖК УРСР.

На підставі досліджених безпосередньо матеріалів справи, судом встановлено, що відповідачі з грудня 2017 року добровільно покинули квартиру АДРЕСА_4 та оселилися в квартирі АДРЕСА_2 . Дані обставини, визнанні відповідачем ОСОБА_2 .

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, враховуючи всі наведені обставини, проаналізував законодавство, що регулюють дані відносини, суд вважає, обґрунтованими позовні вимоги позивача про визнання відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням в квартирі за адресою: АДРЕСА_5 , оскільки судом встановлено, що вони в ньому не проживають без поважних причин понад шість місяців. Таким чином дані позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 78, 81, 206, 247, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка діє від себе та від імені неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району, як орган опіки та піклування, Запорізька міська Рада про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та її неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право на користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_5 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя А.В. Михайлова