Справа № 140/2828/18
Провадження № 22-ц/801/1342/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Алєксєєнко В. М.
Доповідач:Оніщук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2019 рокуСправа № 140/2828/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Судді-доповідача - Оніщука В.В.,

Суддів: Копаничук С.Г., Медвецького С.К.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 18 квітня 2019 року, постановлене в складі судді Алєксєєнка В.М., в залі суду,

в с т а н о в и в:

В листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання.

Позовна заява мотивована тим, що вона перебувала у шлюбі із відповідачем, у якому ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син - ОСОБА_3 . Подружні стосунки між ними не склались, тому шлюб між ними розірвано. Після розірвання шлюбу їхній син проживає з нею та перебуває на її утриманні.

На даний час ОСОБА_3 досягнув повноліття і навчається на другому курсі факультету прокуратури та слідства денної форми навчання Національного університету «Одеська юридична академія». Термін навчання з 01 вересня 2017 року до 30 червня 2021 року.

У зв`язку з навчанням сина, вона потребує матеріальної допомоги від батька на утримання їхнього повнолітнього сина, оскільки самостійно оплачує навчання сина, проживання у гуртожитку, а також витрати на проїзд, одяг, харчування, канцелярські товари тощо.

Позивачем вказано, що відповідач працездатний та має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання сина, який продовжує навчання, так як працює на посаді начальника Тростянецької дільниці Гайсинського міжрайонного управління газового господарства, має високий та стабільний заробіток.

На підставі вищевикладеного, позивач просила стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з ІНФОРМАЦІЯ_4 і до закінченням сином навчання у Національному університеті «Одеська юридична академія», тобто до 30.06.2021 року; стягнути з ОСОБА_2 на її користь Ѕ частину витрат понесених на навчання сина та його проживання в гуртожитку, а також стягнути витрати понесені на правничу допомогу.

Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 18 квітня 2019 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 в частині вимог про стягнення з ОСОБА_2 на її користь Ѕ частину витрат понесених на навчання сина та його проживання в гуртожитку, залишено без розгляду.

Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 18 квітня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на користь ОСОБА_1 на повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який продовжує навчання в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з ІНФОРМАЦІЯ_4 і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення ним 23-ох річного віку.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допущено до негайного виконання.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що ОСОБА_3 продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги, а відповідач у свою чергу спроможний надавати таку допомогу, тому з урахуванням обов`язку обох батьків по утриманню дитини, яка продовжує навчання, ОСОБА_2 зобов`язаний утримувати повнолітнього сина.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з?ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції в порушення статей 198, 199 СК України не з`ясовано його матеріальний стан і чи він спроможний надавати визначену суму коштів.

Судом було залишено поза увагою той факт, що на його утриманні перебуває дружина та 3 неповнолітніх сина, а тому він не має фінансової спроможності сплачувати аліменти у заявленому розмірі.

Також, судом не враховано, що на даний момент він не має постійного місця роботи, з 05 листопада 2018 року перебуває на обліку в центрі зайнятості, і будь які інші джерела доходу у нього відсутні.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Апеляційна скарга на підставі ст.369 ЦПК України розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, дійшов таких висновків.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 7).

Відповідно до довідки Національного університету «Одеська юридична академія» № ВК-5 від 17 вересня 2018 року, ОСОБА_3 являється студентом 2 курсу факультету прокуратури та слідства (контракт) денної форми навчання (а.с. 10).

Відповідно до договору про надання житлової площі у гуртожитку № 162 від 01 вересня 2017 року ОСОБА_3 надано житлову площу у гуртожитку НУ «ОЮА» № 1 в період з 01 вересня 2017 року по 30 червня 2021 року, за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.10).

Згідно із індивідуальним договором № 2017-О-002805 про підготовку фахівця - бакалавра від 08 серпня 2017 року плата за кожен рік навчання ОСОБА_3 складає 21700 грн. (а.с. 11).

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка зокрема передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжуються навчання і у зв`язку із чим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст. ст. 199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

При цьому СК України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітнім сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх дитина.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину)».

Згідно статті 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192, 194-197 цього Кодексу.

Отже, для вирішення питання щодо стягнення аліментів суд має з`ясувати три складові: чи повнолітня дитина продовжує навчання, чи потребує вона матеріальної допомоги та чи може надавати таку матеріальну допомогу один з батьків, який не приймає участі в утриманні дитини.

Відповідно до ч. 1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на вище зазначене та враховуючи те, що відповідач є здоровою працездатною особою, інших підстав які унеможливлюють утримувати повнолітнього сина ОСОБА_3 , який продовжує навчання, відповідачем не надано, а позивач у свою чергу надала належні докази, що підтверджують навчання сина в університеті, квитанцію про оплату на навчання та проживання в гуртожитку, таким чином суд першої інстанції правильно вирішив, що відповідач зобов`язаний та спроможний надавати матеріальну допомогу сину, який продовжує навчання.

Доводи апеляційної скарги про те, що він не має можливості надавати допомогу на утримання сина на період його навчання, аргументуючи тим, що на його утриманні перебуває дружина та 3 неповнолітніх сина, не заслуговують на увагу, оскільки вказане не звільняє від його від обов`язків по утриманню його сина від першого шлюбу - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Разом з цим, суд першої інстанції не звернув увагу на положення ст. 191 СК України, відповідно до якої аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Таким чином, суд першої інстанції помилково вирішив стягувати аліменти з ОСОБА_2 , з ІНФОРМАЦІЯ_4, з моменту повноліття сина, оскільки ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітнього сина 07 листопада 2018 року , тому стягнення аліментів повинне розпочинатись саме з 07 листопада 2018 року.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині визначення дати з якої слід стягувати аліменти.

Крім цього, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині вирішення питання про стягнення витрат на правничу допомогу.

Відповідно до положень статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснення ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ст. 134 ЦПК України у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

З матеріалів справи видно, що позивачем не надано доказів на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, зокрема: договору про надання правової допомоги, акт приймання-передачі юридичних послуг, квитанцію про оплату вказаних послуг.

Таким чином, суд першої інстанції безпідставно стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати пов`язані із наданням правничої допомоги у розмірі 3000 грн, оскільки вони є непідтвердженими, а тому рішення суду підлягає скасуванню у цій частині та ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні вказаної вимоги.

Судові витрати в розмірі 1057,20 грн. сплачені ОСОБА_2 в якості судового збору за подання апеляційної скарги слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 382, 384, 389 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 18 квітня 2019 року в частині визначення дати з якої слід стягувати аліменти змінити та визначити, що аліменти підлягають стягненню, починаючи з 07 листопада 2018 року.

Рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 18 квітня 2019 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат за надання правничої допомоги в розмірі 3000 грн. скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні вказаної вимоги.

В іншій частині рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 18 липня 2019 року залишити без змін.

Витрати, понесені ОСОБА_2 за подання апеляційної скарги в сумі 1057,20 грн., компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач: /підпис/ В.В. Оніщук

Судді: /підпис/ С.Г. Копаничук

/підпис/ С.К. Медвецький

Згідно із оригіналом:

Суддя-доповідач: В.В. Оніщук