МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №370/429/19

"11" липня 2019 р. Макарівський районний суд Київської області

у складі: судді Мазки Н.Б.

із секретарем Ребенок Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Макарів Макарівського району Київської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до Державної казначейської служби та Ірпінського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області про відшкодування моральної шкоди завданої бездіяльністю слідчого,

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної казначейської служби та Ірпінського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області про відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю слідчого, посилаючись на те, що 02.01.2016 року ним подана заява про кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_2 за ознаками ч.1 ст.382 КК України.

При цьому 05.03.2018 року ОСОБА_1 подане клопотання щодо надання витягу з кримінального провадження по згаданій справі.

Від посадових осіб Ірпінського ВП ГУНП в Київській області позивач дізнався про те, що відомості про кримінальне правопорушення, яке зазначено в його заяві не були внесені до ЄРДР. Тому позивач був змушений звертатися до суду за захистом своїх прав із скаргою на бездіяльність слідчого.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 10.04.2018 року задоволена скарга ОСОБА_1 та встановлена протиправна бездіяльність слідчого Ірпінського ВП ГУНП в Київській області щодо невнесення до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення, зазначене у його заяві від 02.01.2016 року. Зобов`язано слідчого Ірпінського ВП ГУНП в Київській області внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення, зазначене в заяві ОСОБА_1 від 02.01.2016 року та розпочати досудове розслідування.

Позивач стверджує, що йому завдана моральна шкода, яка полягає у глибоких та довготривалих моральних стражданнях, пов`язаних з незахищеністю від свавілля, незаконного невнесення до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення, зазначене у його заяві від 02.01.2016 року, безумовною втратою у житті позивача щодо неможливості тривалий період життя вільно спілкуватися з своїм рідним сином через явно створені штучні перешкоди, тривалістю бездіяльності уповноважених осіб правоохоронних органів, зокрема, що він не міг реалізувати своє право на розгляд своєї заяви, поданої до Ірпінського відділу поліції ГУ НП в Київській області, й вимушений був витрачати свій час і свої кошти для поновлення свого права та розгляду своєї заяви в порядку, встановленому кримінально-процесуальним судочинством та із засад розумності, виваженості та справедливості оцінює розмір сатисфакції моральної шкоди у розмірі 5 000,00 гривень, що відповідає тяжкості моральних страждань.

Позивач просить: стягнути на свою користь моральну шкоду в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України та вирішити судові витрати.

Позивач ОСОБА_1 надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представники відповідачів Державної казначейської служби та Ірпінського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області відзив у встановлений строк не надали.

Судом встановлено, що відповідно свідоцтву про народження серії НОМЕР_1 , виданого повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Макарівського районного управління юстиції у Київській області, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , його батьками вказані: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.5).

До матеріалів справи додано копію пояснення ОСОБА_2 від 14.10.2013 року, відібрані ДІМ Макарівського РВ ГУМВС України в Київській області Крамаренком М.Д. , в яких нею зазначено про те, що вона розлучилась з ОСОБА_1 і на її вихованні знаходиться син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Колишній чоловік ОСОБА_1 постійно приходить до неї та вчиняє сварки. Згідно рішенню Макарівського районного суду від 01.07.2013 року ОСОБА_1 відмовлено у позову та графіку зустрічей з дитиною. Тому дитину йому вона давати не буде. Син ОСОБА_3 боїться батька ОСОБА_1 та не хоче йти з ним гуляти (а.с.6).

Згідно листу №В.118.3 від 04.04.2014 року, виданого Макарівською районною державною адміністрацією, ОСОБА_1 членами комісії з питань захисту прав дитини рекомендовано звернувши увагу на вік дитини, вирішити питання про встановлення графіку спілкування з дитиною, в судовому порядку (а.с.7-8).

Відповідно висновку про відсутність кримінального правопорушення за матеріалами перевірки (ЄО №64 від 02.01.2016 року), перевірку за зверненням ОСОБА_1 від 02.01.2016 року, закінчено у зв`язку з відсутністю ознак кримінального правопорушення (а.с.9-10)

Відповідно характеристики, виданої Ірпінською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів №18, ОСОБА_3 з 15.09.2014 року навчається в Ірпінській загальноосвітній школі І-ІІІ ст. №18. За 2 роки навчання виявив середній рівень знань з навчальних предметів. Навчається охоче, але не завжди відповідально ставиться до виконання завдань. Домашні завдання часто виконує неохайно і неякісно. Навчається на нижчому рівні своїх здібностей. На уроках пасивний. Має нахил до математики. Хлопчик завжди охайний, ввічливий, але емоційно вразливий і замкнутий. Дуже рідко висловлює власні ідеї. ОСОБА_3 проживає з мамою і сестричкою у бабусі. Мама забезпечує учня всім необхідним шкільним приладдям. Станом навчальної роботи цікавиться, але на батьківські збори не приходить, мотивуючи, що працює в м. Києві. Велику увагу вихованню і навчанню учня приділяє бабуся. Батько із сім?єю не проживає, але цікавиться навчанням сина. Часто відвідує ОСОБА_3 в школі. Привозив гостинці, але ОСОБА_3 додому їх не забирав. Мама приходила і роздавала у класі однокласникам. Батько цікавиться відвідуванням школи його сином. З батьком, бабусею, тіткою (по лінії тата) ОСОБА_3 охоче спілкувався на перервах в школі (а.с.11).

05.03.2018 року ОСОБА_1 звернувся до Ірпінського ВП ГУНП в Київській області із заявою, згідно якої просив надати йому інформацію в порядку видачі витягу з кримінального провадження по його заяві від 02.01.2016 року (а.с.12).

Згідно ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 10.04.2018 року по справі №367/2099/18, зобов`язано слідчого (уповноважену особу) Ірпінського ВП ГУНП в Київській області у відповідності до вимог ч.1 ст.214 КПК України внести до ЄРДР відомості викладені ОСОБА_1 у заяві про вчинення кримінального правопорушення від 02.01.2016 року. Зобов`язано слідчого Ірпінського ВП ГУНП в Київській області протягом 24 годин з моменті внесення таких відомостей видати ОСОБА_1 витяг з ЄРДР по заяві від 02.01.2016 року (а.с.13).

На підставі ч.1 ст.1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди, завданої внаслідок діяльності зазначених органів, діють правила частини шостої цієї статті.

Згідно вимог ч.6 ст.1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах (ст.ст.1173,1174 цьогоКодексу).

Відповідно до вимог ст.1174 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Відповідно до вимог ч.1,2 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (ч.1 і ч.2ст.23 ЦК України).

Відповідно п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.2005 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснив, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, причинний зв`язок між протиправністю поведінки заподіювача шкоди і заподіяною шкодою.

Згідно вимог ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Згідно ч.1, 2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно вимог ч.1,5,6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем надано докази оскарження ним дій бездіяльності, яка полягає у невнесення відомостей до ЄРДР по його заяві від 02.01.2016 року про вчинення злочину і прийняття судових рішень за наслідками розгляду скарг. Разом з тим в резолютивній частині ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 10.04.2018 року, бездіяльність уповноважених осіб Ірпінського ВП ГУНП в Київській області не була визнана незаконною чи протиправною.

Також позивачем ОСОБА_1 не доведені інші обов`язкові складові цивільно-правової відповідальності.

Оцінюючі здобуті докази, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не надано доказів спричинення йому душевних страждань внаслідок протиправних дій щодо нього, причинно-наслідкового зв`язку між порушенням його права та наслідками, які спричинило це порушення, та відповідно заподіяння моральної шкоди.

Реалізація позивачем свого процесуального права на оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого під час досудового розслідування не є безумовною підставою для відшкодування моральної шкоди. Доказування наявності шкоди, причинного зв`язку між протиправністю дій її заподіювача і шкодою є обов`язком позивача.

Разом з тим, відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач при зверненні до суду із зазначеним позовом звільнений від сплати судового збору у відповідності до положень Закону України «Про судовий збір», тому, з урахуванням відмови в позові, судові витрати слід віднести на рахунок держави.

Керуючись вимоги ст.76, 77, 81, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст.22, 23, 1174, 1176 ЦК України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо воно не проголошувалося - з дати його складення, у порядку передбаченому підпунктом 15.5, пункту 15 частини 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03.10.2017 року.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст.273 ЦПК України.

Судове рішення складено 11.07.2019 року.

Суддя