Справа № 495/4454/18
З а о ч н е р і ш е н н я
11 березня 2019 року м. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:
головуючої одноособово - судді Шевчук Ю.В.
при секретарі - Савенко М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за уточненим позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , Білгород-Дністровського районного споживчого товариства Одеської області, ПП комерційної фірми «Багіра і Ко», ОСОБА_10 про виділення в натурі частки зі спільної часткової власності,-
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з уточненим позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , Білгород-Дністровського районного споживчого товариства Одеської області, ПП комерційної фірми «Багіра і Ко», ОСОБА_10 про виділення в натурі частки зі спільної часткової власності та просить суд:
-Виділити в натурі ОСОБА_1 в окрему одиницю частку спільного майна (Столярний цех літ. «Ф». загальна площа 119,8 кв.м. на плані) за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: 1 - цех, загальна площа 89,3 кв.м., 2 - коридо, загальна площа 12,3 кв.м., 3 - приміщення, загальна площа 4,8 кв.м., 4 - приміщення, загальна площа 6,6 кв.м., 5 - приміщення, загальна площа 6,8 кв.м., згідно з технічним паспортом, виданим Суб`єктом господарювання ОСОБА_11 09.11.2017 року.
-Припинити право спільної часткової власності на нежитлове приміщення розташоване по АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_1 .
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву з проханням справу розглянути без його участі в судовому засіданні, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення, яке повернуте з відміткою за закінченням встановленого строку зберігання, причини неявки суду не відомі.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, була повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі.
Представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_12 в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просив у задоволенні позовних вимог позивача відмовити, оскільки жодного спору щодо порядку користування майном між співвласниками не існує. Крім того, з позову не вбачається, яким чином буде здійснюватись користування земельною ділянкою.
Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі.
Відповідач ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення, яке повернуте з відміткою за закінченням встановленого строку зберігання, причини неявки суду не відомі.
Відповідач ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі.
Відповідач ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилася, була повідомлена належним чином, про що свідчить поштове повідомлення, яке повернуте з відміткою за закінченням встановленого строку зберігання, причини неявки суду не відомі.
Відповідач ОСОБА_9 в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі.
Представник Білгород-Дністровського районного споживчого товариства Одеської області в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення, яке повернуте з відміткою вручено особисто, причини неявки суду не відомі.
Представник ПП комерційна фірма «Багіра і Ко» в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення, яке повернуте з відміткою за закінченням встановленого строку зберігання, причини неявки суду не відомі
Відповідач ОСОБА_10 в судове засідання не з`явилася, була повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі.
Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ч.3 ст.128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик.
Згідно ч.5 ст.128 ЦПК України, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно.
Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК Україна, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасним існуванням умов, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно ст.282 ЦПК України, за формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим статтями 263 і 265 цього Кодексу, і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд.
Відповідно до ст.283 ЦПК України, відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу.
Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна вимога, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного висновку.
Згідно з договором купівлі-продажу від 10 серпня 2016 року, ОСОБА_1 є власником 9/1000 частин комплексу будівель не житлової нерухомості, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 і в цілому складається з: Адміністративна будівля, А: загальна площа - 489,9 кв.м.; Адміністративна будівля Б: загальна площа - 157,5 кв.м.; гараж В, загальна площа 55,8 кв.м.; будівля «Червоного кутка» Г, загальна площа - 1006, кв.м.; Майстерні Ж, загальна площа - 95,5 кв.м., Майстерні З, загальна площа - 63,3 кв.м.; скла І, загальна площа - 214,3 кв.м.; майстерні П, загальна площа 32,3 кв.м.; склад К, загальна площа - 26,5 кв..м.; магазин Л, загальна площа - 157,8 кв.м.; склад М, загальна площа - 202,8 кв.м.; магазин - бар О, загальна площа - 202,4 кв.м., Ємкість Т, контора У, загальна площа - 26,4 кв.м.; столярний цех Ф, загальна площа - 37,7 кв.м.; Склад Ш, загальна площа - 129,5 кв.м.; будівля магазину Я, загальна площа - 57,5 кв.м.
Право власності на вищевказану нерухомість зареєстровано за позивачем у Реєстрі прав власності.
Співвласниками інших частин є відповідачі, яким належать інші частини цього комплексу будівель нежитлової нерухомості. як вказує позивач, між ними, як співвласниками цього майна, виникають непорозуміння та суперечки з приводу користування, утримання та збереження цього майна і угоди про спосіб виділення в натурі його частки із сумісного спільного володіння не досягнуто.
Поняття спільної часткової власності визначено в частині першій статті 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.
Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні.
Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки.
Відповідно до ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.
Виходячи з положень ст. ст. 183, 367ЦК України та роз`яснень, викладених у п. п. 6, 7 Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року № 7«Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок», виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири.
З аналізу вище зазначених правових норм слідує, що кожен учасник права спільної часткової власності має суб`єктивне цивільне право на виділ своєї частки. Юридичне значення виділу полягає в тому, що учасник отримує у натурі певне майно, яке відповідає його частці, а у разі неможливості - компенсацію за нього, у власність. При цьому право спільної власності щодо суб`єкта, який виділив свою частку у натурі, припиняється. Якщо з учасників спільної часткової власності після здійснення виділу залишився тільки один суб`єкт, природно, що право спільної власності припиняється взагалі. Проте якщо після виділу суб`єктів-співвласників залишилося хоча б двоє, право спільної часткової власності продовжує існувати - з перерозподіленими частками та, як правило, з видозміненим складом майна, яке перебуває у спільній частковій власності.
Відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.
У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.
Виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364 ЦК України можна дійти висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності.
Змістом пунктів 2.2, 2.7 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55, встановлено проведення поділу на самостійні об`єкти нерухомого майна відповідно до законодавства з наданням кожному об`єкту поштової адреси і вирішення спорів щодо поділу об`єктів нерухомого майна в судовому порядку.
Отже, можливість проведення виділу або поділу у натурі майна, яке перебуває у спільній частковій власності, закон пов`язує з домовленістю співвласників, оформленою письмовим і нотаріально посвідченим договором, або у судовому порядку за відсутності цих обставин.
Суд також звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1ст. 15 ЦК Україникожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.
За змістом наведених норм, позовне провадження характеризується наявністю матеріально-правового спору між сторонами, відповідачем у справах позовного провадження є особа - учасник цивільних правовідносин, яка порушує, не визнає або оспорює відповідні права позивача.
Майно учасників спільної часткової власності за наявності спору між ними ділиться в натурі. Фактично з наведених вище обставин справи вбачається, що між сторонами відсутній цивільно-правовий спір.
Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.
Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників.
Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання не співмірної шкоди господарському призначенню майна.
Відповідно до ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Аналізуючи наведене вище, суд приходить до висновку, що позивачем не надано суду доказів на підтвердження того, що між позивачем та відповідачами дійсно існує спір з приводу предмету позову, та даний спір сторони не взмозі вирішити мирним шляхом, або укладенням відповідного договору у нотаріуса. Окрім того, позивачем суду надано висновок ПФ «МАЛАХІТ» № 152 від 25.12.2018 року, в якому вказано про те, що за технічними показниками 9/1000 частин об`єкта може бути відокремлено, має є окремий вхід і може бути відокремлено в окремий об`єкт, однак, даний висновок не передбачає варіанти виділу в натурі в окремий об`єкт 9/1000 частин об`єкта, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , які б відповідали Державним будівельним нормам України. Також, суд звертає увагу на той факт, що у даному висновку не врегульовано питання щодо можливого (або неможливого) поділу земельної ділянки, на якій знаходяться вказані будівлі. Окрім того, позивачем до даного висновку на додано документи, які підтверджують той факт, що ПФ «МАЛАХІТ» є ліцензованою організацією щодо надання таких висновків.
Враховуючи встановлені судом обставини та зібрані докази, а також те, що жодного спору щодо порядку користування майном між співвласниками не існує, позивачем не надано висновок експерта, який містить варіанти виділу в натурі в окремий об`єкт 9/1000 частин об`єкта, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 та не надано позивачем доказів, які б давали передбачені законом підстави для задоволення позову, тому суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.
Керуючись ст.ст. 183, 317, 319, 358, 364, 367, 368 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 81, 209, 259, 263-265, ЦПК України, суд,
У задоволенні уточненої позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , Білгород-Дністровського районного споживчого товариства Одеської області, ПП комерційної фірми «Багіра і Ко», ОСОБА_10 про виділення в натурі частки зі спільної часткової власності - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя: