Справа №:755/5303/19
Провадження №: 4-с/755/87/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" липня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Арапіної Н.Є.

з секретарем Рудь Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва цивільну справу за скаргою стягувача Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Родовід Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» Шевченка Андрія Миколайовича за участю старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Ясинської Катерини Михайлівни, боржника ОСОБА_1 , боржника ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними, скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачу,

в с т а н о в и в:

скаржник звернувся до суду із скаргою за участю старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Ясинської Катерини Михайлівни, боржника ОСОБА_1 про визнання дій неправомірними, скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачу. Свої вимоги мотивував тим, що 13 листопада 2012 року Дніпровським районним судом м. Києва ухвалено рішення по справі № 2604/19695/12 за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором. 05 березня 2013 року заявником отримано виконавчий лист на примусове виконання вище зазначеного рішення. 18 березня 2019 року заявник отримав копію постанови державного виконавця Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Ясинської Катерини Михайлівни про повернення виконавчого документу стягувачу, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Заявник вважає, що державним виконавцем не здійснено всіх необхідних дій для ви примусового виконання рішення суду, а саме не подано до суду подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника. У зв`язку з чим просить визнати дії державного виконавця Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Ясинської Катерини Михайлівни щодо винесення постанови про повернення виконавчого документу стягувачу неправомірними, скасувати постанову державного виконавця Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Ясинської Катерини Михайлівни про повернення виконавчого документа стягувачу від 16 листопада 2018 року.

05 квітня 2019 року ухвалою суду прийнято до свого провадження скаргу, призначено судовий розгляд, залучено ОСОБА_2 участі у справі в якості заінтересованої особи та витребувано у Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві (02094, вул. Краківська, 20, м. Київ) належним чином завірені матеріали виконавчого провадження ВП № 45383685.

09 липня 2019 року розгляд справи закінчено ухваленням ухвали по суті вимог.

Сторони в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомленіпро час та місце розгляду справи. Причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 26 грудня 2003 року "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби і звернень учасників виконавчого провадження" неявка в судове засідання в зазначених справах заявника або заінтересованої особи, якім повідомлено про час та місце його проведення, не перешкоджає розгляду скарги.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

В провадженні Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві перебуває виконавче провадження ВП № 45383685 з примусового виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 13 грудня 2012 року по справі № 2604/19695/12 за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с. 39-108).

Підставою для задоволення скарги заявником зазначено, що державний виконавець Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Ясинська Катерина Михайлівна не реалізувала свого права вплинути на боржника шляхом звернення до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника.

Старший державний виконавець Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Ясінська Катерина Михайлівна не скористалася процесуальним правом подачі заперечень на скаргу.

Боржник ОСОБА_1 не скористалася процесуальним правом подачі заперечень на скаргу.

Боржника ОСОБА_2 не скористався процесуальним правом подачі заперечень на скаргу.

Відповідно до статті 1 Закону України „Про виконавче провадження" встановлено, що Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 5 Закону України „Про виконавче провадження" визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Виходячи із засад цивільного судочинства, судове рішення, як таке, вже само по собі являється актом примусу, спрямованим на вчинення тих чи інших дій в інтересах та на користь учасників судового провадження.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України.

Умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом України «Про виконавче провадження». Вказаний нормативний акт є спеціальним по відношенню до інших нормативних актів при вирішенні питання щодо оцінки дій державної виконавчої служби.

Положеннями статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" передбачені обов`язки і права державного виконавця, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно ч. 5 с. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Згідно ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Згідно п. 13 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб

Згідно п. 4 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду.

Питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця (ст. 439 ЦПК України).

Однак в досліджених судом належним чином завірених матеріалах виконавчого провадження ВП № 45383685 відсутні відомості про звернення до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника, а тому дії старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Ясинської Катерини Михайлівни щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу є неправомірними.

За встановлених обставин, скарга Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Родовід Банк» в частині визнання дій старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Ясінської Катерини Михайлівни щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу підлягає задоволенню: визнати дії старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Ясінської Катерини Михайлівни щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні № 45383685 від 16 листопада 2018 року неправомірними.

Вимоги в частині скасування постанови старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Ясінської Катерини Михайлівни від 16 листопада 2018 року про повернення виконавчого документу стягувачу у виконавчому провадженні № 45383685 не підлягають задоволенню з таких підстав.

Діяльність суб`єктів владних повноважень врегульовано законами та підзаконними нормативно-правовими актами, ці правові документи дають суб`єктам владних повноважень можливість користування певною свободою розсуду при вирішенні питань і встановлюють лише межі такої свободи, тобто наділяють їх дискреційними повноваженнями.

Як передбачено ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 1.6 наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Методології проведення антикорупційної експертизи проектів нормативно-правових актів» № 1380/5 від 23.06.2010 дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом.

Тобто здійснення органом державної влади дискреційних повноважень може, в деяких випадках, передбачати вибір між здійсненням певних дій і нездійсненням дії.

При цьому, як випливає зі змісту Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80) 2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнята Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Суд, розглядаючи справу щодо правомірності дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Аналогічне роз`яснення надане судам в п. 18 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21.05.2012, яке зводиться до того, що суд не має права зобов`язувати державного виконавця до вчинення тих дій, які згідно із Законом України «Про виконавче провадження» можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Підсумовуючи викладене, слід зазначити, що при вирішенні питання про скасування постанови старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Ясінської Катерини Михайлівни від 16 листопада 2018 року про повернення виконавчого документу стягувачу у виконавчому провадженні № 45383685, слід виходити з того, що суд не вправі підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження державного виконавця (державної виконавчої служби) щодо вирішення питань, які законодавством віднесено до їх компетенції.

За встановлених обставин суд приходить висновку про задоволення скарги стягувача Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Родовід Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» Шевченка Андрія Миколайовича за участю старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Ясинської Катерини Михайлівни, боржника ОСОБА_1 , боржника ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними, скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачу частково: визнати дії старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Ясінської Катерини Михайлівни щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні № 45383685 від 16 листопада 2018 року неправомірними. В решті вимог відмовити.

Керуючись ст. 19 Конституції України, Законом України "Про виконавче провадження", п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 26 грудня 2003 року "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби і звернень учасників виконавчого провадження", ст.ст. 260, 353, 439, 447, 450, 451 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Скаргу стягувача Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Родовід Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» Шевченка Андрія Миколайовича за участю старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Ясинської Катерини Михайлівни, боржника ОСОБА_1 , боржника ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними, скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачу задовольнити частково.

Визнати дії старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Ясінської Катерини Михайлівни щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні № 45383685 від 16 листопада 2018 року неправомірними.

В решті вимог відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення судового рішення через Дніпровський районний суд м. Києва.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 12 липня 2019 року.

Суддя Н.Є.Арапіна