ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 4-с/753/190/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" липня 2019 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі

головуючого - судді Комаревцевої Л.В.

з секретарем Гаврилюк О.В.

за участю представника скаржника ОСОБА_1

представника заінтересованої особи ОСОБА_2 .

заінтересованої особи ОСОБА_3

представника заінтересованої особи ОСОБА_7 .

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу ОСОБА_6 ( АДРЕСА_1 ) на постанову головного державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Фещук Олени Андріївни (02121, м. Київ, пр-кт. М.Бажана, 7Є) про повернення виконавчого документа стягувачу, заінтересована особа: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ),

В С Т А Н О В И В :

У червні 2019 року до суду надійшла скарга ОСОБА_6 ( АДРЕСА_1 ) на постанову головного державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Фещук Олени Андріївни (02121, м. Київ, пр-кт. М.Бажана, 7Є) про повернення виконавчого документа стягувачу, заінтересована особа: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ).

В обґрунтування скарги, заявник посилався на те, що 10.06.2019 головним державним виконавцем Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Фещук О.А. було винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання виконавчого листа у справі № 753/4913/19 від 29.03.2019, виданого Дарницьким районним судом м. Києва стосовно боржника ОСОБА_3 . Зазначене повідомлення було отримано 21.06.2019.

Заявник вважає, що документ, що підлягає виконанню відповідає встановленим вимогам, а повідомлення є незаконним та необґрунтованим, порушує права заявника, оскільки прийняте безпідставно, а тому підлягає скасуванню, у зв`язку з чим, заявник вимушений звернутись до суду із зазначеною скаргою.

Ухвалою суду від 05.07.2019 відкрито провадження за скаргою, розгляд якої призначено у відкрите судове засідання на 17.07.2019

В судове засідання представник скаржника з`явилась, скаргу підтримала в повному обсязі та просила її задовольнити.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_2. проти задоволення скарги заперечувала, пославшись на надані суду письмові заперечення. Вказала, що зазначення ідентифікуючих ознак у виконавчому документі є обов`язковою умовою для відкриття виконавчого провадження, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

Заінтересована особа ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_7 проти задоволення скарги заперечували, пославшись на письмові пояснення. Представник заінтересованої особи ОСОБА_7. вказав, що ухвала суду про накладення арешту перебуває на стадії апеляційного провадження та при накладенні арешту не було враховано права третіх осіб. В тому числі ухвала суду не відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Заслухавши пояснення представників сторін, заінтересованої особи, вивчивши та дослідивши наявні письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню у зв`язку з наступним.

Відповідно дост.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п.9 ч.2 ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно вимог ч.1 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Встановлено, що 29.03.2016 Дарницьким районним судом м. Києва винесено ухвалу про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Лабутіної Юлії Юріївни про визнання договору дарування квартири недійсним та скасування рішення про реєстрацію права власності.

06.06.2019 заявником до Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві подано заяву про примусове виконання ухвали суду від 29.03.2019 про забезпечення позову. .

Згідно з ч.2 ст.18 ЦПК України невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

21.06.2019 на адресу скаржника надійшло повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання. В повідомленні про повернення зазначена підстава повернення, ст.4 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно ст.448 ЦПК України, скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ст.449 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Встановлено, що повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання отримано скаржником 21.06.2019.

Підставою для повернення виконавчого документа стягувачу є те, що у виконавчому документі не зазначено: ідентифікуючі дані боржника.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); строк пред`явлення рішення до виконання. У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів звязку та адреси електронної пошти. У разі пред`явлення до примусового виконання рішення міжнародного юрисдикційного органу у випадках, передбачених міжнародним договором України, такий виконавчий документ повинен відповідати вимогам, встановленим міжнародним договором України. У разі якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, а також якщо належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, чи резолютивною частиною рішення передбачено вчинення кількох дій, у виконавчому документі зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати таке рішення, або зазначається, що обов`язок чи право стягнення є солідарним. Виконавчий документ підписується уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплюється печаткою. Скріплення виконавчого документа печаткою із зображенням Державного Герба України є обов`язковим, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, згідно із законом зобов`язаний мати таку печатку.

Таким чином, встановлено, що виконавчий документ відповідає вищезазначеним положенням закону.

Суд вважає важливими заперечення представників заінтересованих осіб щодо не зазначення в ухвалі суду ідентифікуючих ознак боржника, втім не може їх врахувати виходячи з наступного.

Арешт за ухвалою суду накладено на квартиру АДРЕСА_3 з зазначенням реєстраційного номеру об`єкта нерухомого майна.

Вказані дані за пошуковими електронним реєстром надають можливість ідентифікувати об`єкт нерухомого майна.

В тому числі, відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Судом встановлено, що скарга є обґрунтованою, а оскаржувані дії є неправомірними з огляду на наступне.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: з метою захисту інтересів стягувача :одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Відсутність у виконавчому листі відомостей про дату народження боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків та його паспортні дані не є обов`язковою підставою для повернення державним виконавцем виконавчих документів без прийняття до виконання і не позбавляє виконавця скористатися своїм правом та отримати таку інформацію у відповідних установах.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, розглянувши 22 серпня 2018 року цивільну справу № 1/283/17ц (провадження № 61-331св18) за скаргами на бездіяльність державного виконавця Братського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального правління юстиції у Миколаївській області.

Аналогічний правовий висновок викладений і в постанові Верховного Суду від 27 грудня 2018 року у справі № 469/1357/16ц (провадження № 61-32698св18), прийнятій колегією суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду.

Обґрунтовуючи такий висновок, Верховний Суд посилався саме на ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Такий правовий висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові № 6-62цс14 від 25 червня 2014 року, у якій ідеться про те, що відсутність у виконавчому листі ідентифікаційного номера боржника не є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ст. 81 ЦПК України).

Отже, в силу вимог ст.ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як вбачається з матеріалів справи, державним виконавцем не надано до суду жодного належного та допустимого доказу того, що під час виконання вказаного виконавчого документу державним виконавцем було здійснено всі необхідні та передбачені чинним законодавством заходи щодо розшуку майна боржника.

За таких обставин оскаржуване рішення є неправомірним і підлягає скасуванню. Відповідно до ч. 1 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Разом з тим, не підлягає задоволенню вимога скаржника щодо зобов"язання головного державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Фещук О.А. відкрити виконавче провадження щодо примусового виконання ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 29.03.2019 № 753/4913/19, оскільки державний виконавець є суб`єктом владних повноважень та має право самостійно приймати рішення, які відносено до його компетенції відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2,4,12, 2, 76-81, 447,447,449,451 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_6 ( АДРЕСА_1 ) на постанову головного державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Фещук Олени Андріївни (02121, м. Київ, пр-кт. М.Бажана, 7Є) про повернення виконавчого документа стягувачу, заінтересована особа: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ) - задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати повідомлення головного державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Фещук Олени Андріївни від 10.06.2019 про повернення виконавчого документу стягувачу, а саме ухвали № 753/4913/19, відповідно до якої накладено арешт на квартиру АДРЕСА_3 , що належить на праві власності ОСОБА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00 в цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Лабутіної Юлії Юріївни про визнання договору дарування квартири недійсним та скасування рішення про реєстрацію права власності..

В задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва.

Повний текст рішення виготовлено 17.07.2019

Суддя: Комаревцева Л.В.