Постанова

Іменем України

08 липня 2019 року

м. Київ

справа № 229/3903/16-ц

провадження № 61-32994св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

третя особа - орган опіки та піклування Дружківської міської ради,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» на рішення Дружківського міського суду Донецької області у складі судді Рагозіної С. О. від 21 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області у складі колегії суддів: Космачевської Т. В., Жданової В. С., Канурної О. Д., від 27 червня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2016 року публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» (далі - ПАТ «ВіЕйБі Банк», банк) звернулося з позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позовна заява мотивована тим, що 28 липня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк», правонаступником якого є ПАТ «ВіЕйБі Банк», та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав позичальнику грошові кошти у сумі 14 790 євро строком до 27 липня 2028 року зі сплатою 12,5 % річних та подальшим збільшенням процентної ставки до 16,5 % річних

У забезпечення виконання зобов`язання за цим кредитним договором між банком та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки, предметом якого є квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, спадщину після її смерті прийняв її чоловік ОСОБА_1 та неповнолітні діти: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

У зв'язку з невиконанням позичальником умов кредитного договору станом на 14 вересня 2016 року виникла заборгованість у сумі 1 019 814,67 грн, з яких заборгованість за кредитом - 14 605,05 євро, що еквівалентно 43 4081,15 грн; заборгованість за відсотками - 18 760,71 євро , що еквівалентно 557 592,78 грн; комісія - 10 367,54 грн; штраф за несвоєчасне погашення кредиту, сплату процентів за користування - 17 773,20 грн.

У рахунок часткового відшкодування цієї заборгованості банк просив звернути стягнення на вказану вище квартиру шляхом продажу банком від свого імені будь-якій особі-покупцю за початковою ціною, визначеною на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності під час його реалізації у порядку, передбаченому статтею 38 Закону України «Про іпотеку», з наданням банку всіх прав продавця, у тому числі, але не виключно: укладати договір купівлі-продажу, отримувати дублікати правовстановлюючих документів на вказаний предмет іпотеки в органах, БТІ, органах нотаріату та інших органах державної влади, місцевого самоврядування та у будь-яких установах незалежно від форм власності; отримувати всі необхідні документи та довідки (в тому числі витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності) для продажу вищезазначеного предмета іпотеки у Державній реєстраційній службі України та всіх підпорядкованих структурних підрозділах, в органах нотаріату або у інших органах, які будуть здійснювати функції з реєстрації речових прав на нерухоме майно; здійснювати будь-які платежі у якості продавця в процесі укладання договору купівлі-продажу предмету іпотеки; звертатися до суб`єктів оціночної діяльності із заявою про проведення експертної оцінки предмету іпотеки, а також ставити підписи від свого імені за одержання експертної оцінки; отримувати довідки та документи, які необхідні для укладання та нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу; надати приватному нотаріусу право відкрити розділ на предмет іпотеки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та зареєструвати право власності на предмет іпотеки за набувачем (покупцем); отримувати в органах місцевого самоврядування за місцезнаходженням предмета іпотеки довідки про склад сім`ї іпотекодавця, копії будинкових книг, технічну документацію.

Короткий зміст оскаржуваних судових рішень

Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 21 квітня 2017 року позов ПАТ «ВіЕйБі Банк» задоволено частково.

У рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_2 перед ПАТ «ВіЕйБі Банк» за кредитним договором від 28 липня 2008 року, яка станом на 27 грудня 2015 року становить 563 468,14 грн, у тому числі: заборгованість за тілом кредиту - 5 240,25 євро (131 735,79 грн), проценти за користування кредитом - 16 806,08 євро (422 491,71 грн), заборгованість за комісією - 9 240,64 грн, звернуто стягнення на нерухоме майно, а саме квартиру зі всіма об`єктами, функціонально пов`язаними з цим нерухомим майном, загальною площею 66,6 кв.м, житловою площею 39,5 кв.м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , яка є предметом іпотечного договору від 28 липня 2008 року, укладеного між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_2 , шляхом продажу ПАТ «ВіЕйБі Банк» від свого імені будь-якій особі покупцю за початковою ціною продажу предмета іпотеки на рівні, встановленому у договорі іпотеки, у розмірі 133 373,09 грн.

Ухвалено, що рішення в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню під час дії мораторію, встановленого Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

Вирішено питання про розподіл судового збору.

У задоволенні решти позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що у зв'язку з невиконанням позичальником умов кредитного договору виникла заборгованість, що станом на дату смерті останньої складала 563 468,14 грн, у рахунок погашення якої слід звернути стягнення на предмет іпотеки. Оскільки предмет іпотеки (спірна квартира) знаходиться у місті Дружківці Донецької області, яке віднесено до населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки слід зупинити на час дії мораторію, встановленого Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 27 червня 2017 року відхилено апеляційну скаргу ПАТ «ВіЕйБі Банк», рішення Дружківського міського суду Донецької області від 21 квітня 2017 року залишено без змін.

Рішення суду першої інстанції оскаржувалося банком у частині зупинення його виконання на час дії мораторію, встановленого Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», а також в частині відмови у наданні іпотекодержателю додаткових повноважень, а саме: отримання витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки та виключає необхідність отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця.Мораторій, встановлений Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», зупиняє дію положень Закону України «Про іпотеку» у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, а тому висновок суду першої інстанції щодо зупинення виконання судового рішення у цій частині є правильним.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи

У касаційній скарзі, поданій у липні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ПАТ «ВіЕйБі Банк» просить скасувати судові рішення попередніх інстанцій у частині зупинення виконання рішення суду першої інстанції на час дії мораторію, встановленого Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», а також у частині відмови у наданні іпотекодержателю додаткових повноважень, а саме: отримання витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» передбачені обмеження прав іпотекодержателя у частині реалізації його прав на продаж предмета іпотеки, проте Закон України «Про іпотеку» відповідних положень не містить. Зупинення виконання оскаржуваного судового рішення порушить права держави в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» та інших кредиторів банку.

Судові рішення у частині вирішення спору щодо розміру заборгованості, в рахунок погашення якої звертається стягнення на предмет іпотеки та спосіб такого стягнення не оскаржуються, а тому в силу вимог статті 400 ЦПК України в касаційному порядку не переглядаються.

Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 06 червня 2019 року справу призначено судді-доповідачеві Верховного Суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

28 липня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк», правонаступником якого є ПАТ «ВіЕйБі Банк», та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав позичальнику грошові кошти у сумі 14 790 євро строком до 27 липня 2028 року зі сплатою 12,5 % річних та подальшим збільшенням процентної ставки до 16,5 % річних.

У забезпечення виконання зобов`язання за цим кредитним договором між банком та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки, предметом якого є квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, спадщину після її смерті прийняв її чоловік ОСОБА_1 та неповнолітні діти: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

У зв`язку з невиконанням позичальником умов кредитного договору станом на 14 вересня 2016 року виникла заборгованість у сумі 1 019 814,67 грн, з яких заборгованість за кредитом - 14 605,05 євро, що еквівалентно 43 4081,15 грн; заборгованість за відсотками - 18 760,71 євро, що еквівалентно 557 592,78 грн; комісія - 10 367,54 грн; штраф за несвоєчасне погашення кредиту, сплату процентів за користування - 17 773,20 грн.

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Вирішуючи спір, суди виходили з того, що дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки та виключає необхідність отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця. Мораторій, встановлений Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», зупиняє дію положень Закону України «Про іпотеку» у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

За положеннями частин першої і третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку» в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Частиною першою статті 40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Разом з тим, згідно із статтею 9 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (у редакції, яка діяла на момент розгляду справи у судах) протягом терміну дії цього Закону щодо нерухомого майна, розташованого на території проведення антитерористичної операції, що належить громадянам України (у тому числі фізичним особам-підприємцям) або юридичним особам-суб`єктам малого і середнього підприємництва та перебуває в іпотеці, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти), статей 41, 43-47 (у частині реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах) Закону України «Про іпотеку».

Місто Дружківка включено до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р.

Отже, враховуючи положення статті 9 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», цілеспрямовано введені державою з метою захисту прав громадян, які проживають на території України, на якій проводилась антитерористична операція, виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти, не може здійснюватися до закінчення дії цього Закону.

Таким чином, під час ухвалення оскаржуваних судових рішень суди обґрунтовано врахували положення статті 9 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», з огляду на це доводи касаційної скарги щодо неправильного застосування судами норм матеріального права є безпідставними.

Разом із тим безпідставними є також доводи касаційної скарги у частині вирішення позовних вимог щодо відмови у наданні іпотекодержателю додаткових повноважень, необхідних для реалізації предмета іпотеки, оскільки застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що містить вказаний договір, передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки та виключає необхідність отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця.

Судові рішення першої та апеляційної інстанцій в частині, що є об'єктом касаційного перегляду, ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, з повним з`ясуванням судами обставин, що мають значення для справи, відповідністю висновків судів обставинам справи, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Таким чином доводи касаційної скарги про порушення судами норм матеріального та процесуального права є необґрунтованими.

Інші доводи касаційної скарги були предметом розгляду судів та додаткового правового аналізу не потребують, на законність судових рішень не впливають, а зводяться до незгоди заявника із висновками судів, а також спростовуються встановленими вище обставинами справи.

Доводи, наведені в касаційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду з їх оцінкою.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» залишити без задоволення, а рішення Дружківського міського суду Донецької області від 21 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 27 червня 2017 року - без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара