У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.07.2019 Справа №607/14002/14-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді - Сливка Л.М.

за участі секретаря судового засідання - Хамелко О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі заяву представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про відвід головуючого судді Дзюбич Віктора Леонідовича у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 за участю третьої особи ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання заповіту недійсним та позовом ОСОБА_4 до Тернопільської районної державної нотаріальної контори, Державного нотаріального архіву Тернопільської області, ОСОБА_1, Тернопільського районного управління юстиції за участю третіх осіб ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про визнання недійсним заповіту, дублікату заповіту, визнання права власності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області (головуючий суддя Дзюбич В.М.) перебуває вказана цивільна справа.

Під час розгляду справи представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав до суду заяву про відвід головуючого по справі судді Дзюбич В.Л.

Згідно із вимогами ч. 3 ст. 40 ЦПК України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 липня 2019 року вирішення питання про відвід передано судді Сливка Л.М.

На підстав вимог ч. 8 ст. 40 ЦПК України суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

В обґрунтування заяви про відвід головуючого по справі судді заявник вказує, що суддя, на думку відповідача, є необ`єктивним та упередженим, оскільки відмовив представнику відповідача у заявленому ним клопотанні від 24 січня 2019 року про витребування доказів, відмовив у клопотанні представника відповідача від 08 червня 2018 року про направлення позивачу ОСОБА_3 повідомлення шляхом вручення документів у порядку, встановленому статтями 4-6 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, укладену 1993 року, яка ратифікована Верховною Радою України; відмовив у клопотанні представника відповідача про зупинення провадження у справі від 14 березня 2019 року та відмовив у клопотанні представника відповідача від 12 грудня 2018 року про залишення позовної заяви без руху. Вважає, що вказані обставини ставлять під сумнів об`єктивність судді Дзюбича В.Л. у розгляді вказаної справи, а тому, на його думку, суддя не може неупереджено розглянути даний спір.

Посилаючись на вказані обставини просив заяву задовольнити.

При вирішенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про відвід, суд приймає до уваги наступне:

відповідно до вимог ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу та підлягає відводу (самовідводу) якщо: він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Частиною 4 ст. 36 ЦПК України визначено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Положеннями ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначено, що суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно практики Європейського Суду з прав людини, наявність безсторонності відповідно до вимог п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, повинна визначатися за суб`єктивними та об`єктивними критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий, та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід враховувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду.

У п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Веттштайн проти Швейцарії» вказано, що особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Відтак, суд вважає, що підстави для відводу головуючого судді, зазначені у клопотанні є необґрунтованими, оскільки всупереч вимогам ч. 3 ст. 12 ЦПК України заявником не надано суду жодних належних та допустимих доказів, які б давали підстави зробити висновок про те, що головуючий по справі суддя Дзюбич В.Л. заінтересований у розгляді справи, а також є інші обставини, які викликають сумніви в об`єктивності та неупередженості головуючого судді Дзюбича В.Л.

Разом з тим, як зазначено вище, саме особиста безсторонність суду (у цьому випадку головуючого судді) презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Із змісту заяви про відвід головуючого судді вбачається, що доводи заявника зводяться до незгоди з процесуальними діями судді, що відповідно до вимог ст. 36 ЦПК України не може бути підставою для відводу судді.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для апеляційного оскарження судового рішення, оскільки суд першої інстанції не вправі давати правову оцінку процесуальним діям судді при розгляді справи.

Враховуючи наведене, суд приходить до переконання про відсутність підстав визначених статтею 36 ЦПК України для відводу головуючого по справі судді Дзюбича В.Л., а тому у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про відвід головуючого судді Дзюбич Віктора Леонідовича у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 за участю третьої особи ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання заповіту недійсним та позовом ОСОБА_4 до Тернопільської районної державної нотаріальної контори, Державного нотаріального архіву Тернопільської області, ОСОБА_1, Тернопільського районного управління юстиції за участю третіх осіб ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про визнання недійсним заповіту, дублікату заповіту, визнання права власності та зобов`язання вчинити дії слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись статтями 36, 40 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про відвід головуючого судді Дзюбич Віктора Леонідовича у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 за участю третьої особи ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання заповіту недійсним та позовом ОСОБА_4 до Тернопільської районної державної нотаріальної контори, Державного нотаріального архіву Тернопільської області, ОСОБА_1, Тернопільського районного управління юстиції за участю третіх осіб ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про визнання недійсним заповіту, дублікату заповіту, визнання права власності та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяЛ. М. Сливка