Справа № 309/1891/16-ц
П О С Т А Н О В А

Іменем України

26 червня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів СОБОСЛОЯ Г.Г., ДЖУГИ С.Д.

при секретарі ВОЛОЩУК В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді цивільну справу № 309/1891/16-ц за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 до Велятинської сільської ради Хустського району Закарпатської області, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 і ОСОБА_6 про визнання недійсними та скасування рішень, свідоцтв та скасування державної реєстрації права власності, за апеляційними скаргами ОСОБА_4 і ОСОБА_5 на рішення Хустського районного суду від 13 грудня 2018 року, повний текст якого складено 22 грудня 2018 року, головуюча суддя Волощук О.Я., -

встановив:

02.06.2016 депутати Велятинської сільської ради Хустського району ОСОБА_7 Іванович, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_1 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_2 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 і ОСОБА_3 (10 осіб) звернулися до суду із зазначеним позовом до Велятинської сільської ради Хустського району, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 і ОСОБА_6 мотивуючи наступним.

15.10.2014 під час ознайомлення з протоколами сесій Велятинської сільської ради та прийнятими рішеннями депутати виявили, що серед рішень містяться такі, які на сесії не розглядалися. З`ясувалося, що колишній сільський голова ОСОБА_4 користуючись службовим становищем вписав у протокол та підробив рішення сесії сільської ради про надання дозволу на розробку проектів землеустрою та затвердження проектів землеустрою на ім`я своєї доньки ОСОБА_14 , а також на ім`я ОСОБА_6 .

Так, ОСОБА_4 вписав у рішення 25-ї сесії 6-го скликання сільської ради від 27.05.2013 те, що ОСОБА_15 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок площею 0,2 га в урочищі «Тераси» та площею 0,3124 га в урочищі «Ігнатівська» для ведення особистого селянського господарства; ОСОБА_16 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0,1624 га в урочищі «Ігнатівська» для ведення особистого селянського господарства.

Однак, у протоколі сесії відображено, що депутати слухали «…про дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_15 , мешканці АДРЕСА_1 . Таким чином, замість відображеної в протоколі однієї земельної ділянки рішення сільської ради видане на три земельні ділянки: одну в урочищі «Тераси» і дві в урочищі «Ігнатівська».

Сільський голова ОСОБА_4 рішенням від 27.05.2013 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0,1624 га в урочищі «Ігнатівська» для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_16 вирішив одноособово передати їй земельну ділянку в приватну власність і підписав це рішення.

У той же спосіб, не вносячи до порядку денного сесії ОСОБА_4 20.08.2013 одноособово «прийняв» рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення та передачу безоплатно у власність земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_15 і ОСОБА_16 . Після внесення завідомо неправдивих даних до протоколу сесії Велятинської сільської ради від 20.08.2013 ОСОБА_4 умисно склав завідомо неправдиве рішення сільської ради від 20.08.2013 про те, що сесією ради нібито прийнято рішення:

про затвердження ОСОБА_15 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1624 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , в урочищі «Ігнатівська», 0,15 га, кадастровий номер НОМЕР_2 , в урочищі «Ігнатівська» та 0,2 га кадастровий номер НОМЕР_3 , розташованої в урочищі «Тераси» для ведення особистого селянського господарства та безоплатну передачу ділянок у власність ОСОБА_15 ;

про затвердження ОСОБА_16 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1624 га в урочищі «Ігнатівська» для ведення особистого селянського господарства та безоплатну передачу ділянку у власність ОСОБА_6 .

Таке рішення не відповідало дійсності, оскільки сесією сільради не приймалося.

На підставі рішення Велятинської сільської ради від 20.08.2013 реєстраційною службою Хустського районного управління юстиції Закарпатської області проведено реєстрацію права власності на три земельні ділянки за ОСОБА_15 та на одну земельну ділянку за ОСОБА_6 , видано свідоцтва про право власності на нерухоме майно.

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 42, ч. 6 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», сільський голова підписує рішення ради; при здійсненні наданих повноважень сільський голова є підзвітним, підконтрольним і відповідальним перед територіальною громадою, відповідальним перед відповідною радою, а з питань здійснення виконавчими органами ради повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольним відповідним органам виконавчої влади.

Згідно положень п. 15 ст. 46 вказаного Закону, протоколи сесій сільської ради, прийняті нею рішення підписуються особисто сільським головою відповідної ради, у разі їх відсутності - відповідно секретарем сільської ради, а у випадку, передбаченому частинами 7 та 8 цієї статті - депутатом ради, який за дорученням депутатів головував на її засіданні.

Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування (ст.ст. 116, 123 ЗК України).

Виключно на сесії сільської ради шляхом голосування депутати більшістю голосів приймають рішення щодо надання земельних ділянок, а сільський голова підписує протокол сесій сільської ради та рішення, прийняті радою. Однак, сільський голова ОСОБА_4 одноосібно прийняв рішення про надання дозволів на розробку проектів землеустрою та затвердження цих проектів, про подальше надання земельних ділянок у власність без винесення даного питання на розгляд сесії Велятинської сільської ради.

Уповноважена для вивчення і підготовки відповідних питань постійна комісія з питань планування, бюджету, фінансів та земельних відносин сільської ради не розглядала питання про надання дозволів на розробку проектів землеустрою та затвердження цих проектів громадянам ОСОБА_15 в урочищах «Тераси» та «Ігнатівська» та ОСОБА_16 в урочищі «Ігнатівська».

Позивачі як депутати Велятинської сільської ради були присутні на її сесіях 27.05.2013 і 20.08.2013 і стверджують, що вищезгадані питання на розгляд сесії не виносилися і вони за них не голосували.

Таким чином, відповідні рішення 25-ї сесії 6-го скликання Велятинської сільської ради від 27.05.2013 і 27-ї сесії 6-го скликання ради від 27.05.2013 щодо затвердження ОСОБА_15 і ОСОБА_16 проектів землеустрою та щодо надання їм у власність земельних ділянок незаконні.

Посилаючись на ці обставини, на вищевказані норми закону, на положення ст. 21 ЦК України, виходячи з того, що відповідно до ст. 2 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» депутат сільської ради є представником інтересів територіальної громади села і як представник інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу зобов`язаний виражати та захищати інтереси відповідної територіальної громади та її частини виборців свого виборчого округу, позивачі просили:

визнати недійсними та скасувати:

рішення 25-ї сесії 6-го скликання Велятинської сільської ради від 27.05.2013 в частині:

надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок площею 0,20 га в урочищі «Тераси» та 0,3124 га в урочищі «Ігнатівська» для ведення особистого селянського господарства на території Велятинської сільської ради в межах населеного пункту с. Велятино гр-ці ОСОБА_15 , мешканці АДРЕСА_1 ;

надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0,1624 га в урочищі «Ігнатівська» для ведення особистого селянського господарства на території Велятинської сільської ради в межах населеного пункту та передачі у приватну власність гр-ці ОСОБА_16 , мешканці АДРЕСА_2 ;

рішення 27-ї сесії 6-го скликання Велятинської сільської ради від 20.08.2013 в частині:

затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачі безоплатно у власність ОСОБА_15 земельних ділянок площею 0,1624 га, кадастровий номер якої НОМЕР_1 , в урочищі «Ігнатівська», 0,15 га кадастровий номер НОМЕР_2 в урочищі «Ігнатівська» та 0,2 га, кадастровий номер НОМЕР_3 , розташованої в с. Велятино в урочищі «Тераси», для ведення особистого селянського господарства та щодо безоплатної передачі вказаних земельних ділянок у власність ОСОБА_15 ;

затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачі безоплатно у власність ОСОБА_16 земельної ділянки площею 0,1624 га урочищі «Ігнатівська» для ведення особистого селянського господарства та щодо безоплатної передачі вказаної земельної ділянки у власність ОСОБА_16 ;

свідоцтва про право власності на нерухоме майно видані на ім`я ОСОБА_15 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ):

номер 18197298, видане 25.02.2014 реєстраційною службою Хустського районного управління юстиції Закарпатської області на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер НОМЕР_1 , цільове призначення земельної ділянки - для ведення особистого селянського господарства;

номер НОМЕР_5 , видане 06.12.2013 реєстраційною службою Хустського районного управління юстиції Закарпатської області на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 Хустський район АДРЕСА_2 , кадастровий номер НОМЕР_2 , цільове призначення земельної ділянки - для ведення особистого селянського господарства;

номер НОМЕР_6 , видане 06.12.2013 реєстраційною службою Хустського районного управління юстиції Закарпатської області на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 Хустський район АДРЕСА_3 с АДРЕСА_2 , кадастровий номер НОМЕР_3 , цільове призначення земельної ділянки - для ведення особистого селянського господарства,

та скасувати державну реєстрацію права власності на вказані земельні ділянки, проведену реєстраційною службою Хустського районного управління юстиції Закарпатської області;

свідоцтво про право власності на нерухоме майно видане на ім`я ОСОБА_6 (ідентифікаційний номер НОМЕР_7 ), номер НОМЕР_8 видане 06.03.2014 реєстраційною службою Хустського районного управління юстиції Закарпатської області на земельну за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер НОМЕР_9 , цільове призначення земельної ділянки - для ведення особистого селянського господарства, та скасувати державну реєстрацію права власності на вказану земельну ділянку, проведену реєстраційною службою Хустського районного управління юстиції Закарпатської області.

Ухвалою Хустського районного суду від 25.04.2017, занесеною до журналу судового засідання, позов у частині вимог позивачів ОСОБА_17 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 залишено без розгляду.

Рішенням Хустського районного суду від 13.12.2018 позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 задоволено:

визнано недійсними та скасовано:

рішення 25-ї сесії 6-го скликання Велятинської сільської ради від 27.05.2013 в частині:

надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок площею 0,20 га в урочищі «Тераси» та 0,3124 га в урочищі «Ігнатівська» для ведення особистого селянського господарства на території Велятинської сільської ради в межах населеного пункту с. Велятино гр-ці ОСОБА_15 , мешканці АДРЕСА_1 ;

надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0,1624 га в урочищі «Ігнатівська» для ведення особистого селянського господарства на території Велятинської сільської ради в межах населеного пункту та передачі у приватну власність гр-ці ОСОБА_16 , мешканці АДРЕСА_2 ;

рішення 27-ї сесії 6-го скликання Велятинської сільської ради від 20.08.2013 в частині:

затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачі безоплатно у власність ОСОБА_15 земельних ділянок площею 0,1624 га, кадастровий номер якої НОМЕР_1 , в урочищі «Ігнатівська», 0,15 га кадастровий номер НОМЕР_2 в урочищі «Ігнатівська» та 0,2 га, кадастровий номер НОМЕР_3 , розташованої в с. Велятино в урочищі «Тераси», для ведення особистого селянського господарства та щодо безоплатної передачі вказаних земельних ділянок у власність ОСОБА_15 ;

затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачі безоплатно у власність ОСОБА_16 земельної ділянки площею 0,1624 га урочищі «Ігнатівська» для ведення особистого селянського господарства та щодо безоплатної передачі вказаної земельної ділянки у власність ОСОБА_16 ;

свідоцтва про право власності на нерухоме майно видані на ім`я ОСОБА_15 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ):

номер НОМЕР_10 , видане 25.02.2014 реєстраційною службою Хустського районного управління юстиції Закарпатської області на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер НОМЕР_1 , цільове призначення земельної ділянки - для ведення особистого селянського господарства;

номер НОМЕР_5 , видане 06.12.2013 реєстраційною службою Хустського районного управління юстиції Закарпатської області на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 Хустський район АДРЕСА_2 , кадастровий номер НОМЕР_2 , цільове призначення земельної ділянки - для ведення особистого селянського господарства;

номер НОМЕР_6 , видане 06.12.2013 реєстраційною службою Хустського районного управління юстиції Закарпатської області на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 Хустський район АДРЕСА_3 с АДРЕСА_2 , кадастровий номер НОМЕР_3 , цільове призначення земельної ділянки - для ведення особистого селянського господарства,

державну реєстрацію права власності на вказані земельні ділянки, проведену реєстраційною службою Хустського районного управління юстиції Закарпатської області;

свідоцтво про право власності на нерухоме майно видане на ім`я ОСОБА_6 (ідентифікаційний номер НОМЕР_7 ), номер НОМЕР_8 видане 06.03.2014 реєстраційною службою Хустського районного управління юстиції Закарпатської області на земельну за адресою: Закарпатська АДРЕСА_2 , кадастровий номер НОМЕР_9 , цільове призначення земельної ділянки - для ведення особистого селянського господарства, державну реєстрацію права власності на вказану земельну ділянку, проведену реєстраційною службою Хустського районного управління юстиції Закарпатської області.

Стягнуто солідарно з відповідачів 7324,00 грн судового збору.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із його обґрунтованості та доведеності, з наявності підстав для скасування оспорених рішень Велятинської сільської ради та для позбавлення ОСОБА_5 і ОСОБА_6 права власності на земельні ділянки за вимогою депутатів Велятинської сільської ради ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 .

Відповідач ОСОБА_4 рішення суду оскаржив, вважає його незаконним та необґрунтованим, наводить у скарзі такі доводи.

Суд першої інстанції не мав підстав для задоволення позову виходячи з прийняття його визнання відповідачами Велятинською сільською радою та ОСОБА_6 , оскільки відповідачі ОСОБА_4 і ОСОБА_5 позов не визнали. Прийняття судом визнання позову відповідачем може мати місце, якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб (ст. 206 ч. 4 ЦПК України). Крім того, задоволення позову через визнання його відповідачами можливе за умови такого визнання, здійсненого всіма відповідачами, чого в даному випадку не було.

Необґрунтованим є висновок суду про те, що не може піддаватися сумніву твердження позивачів-депутатів про те, що оспорені рішення сільською радою не приймалися. Таке твердження не є доказом у розумінні ст.ст. 76-80 ЦПК України. До того ж, у справі відсутні документи, які б стверджували статус позивачів як депутатів Велятинської сільської ради. Тому суд, поклавши зазначене твердження в обґрунтування рішення, ґрунтувався на припущеннях, а не на доказах (ст. 81 ч. 6 ЦПК України).

Звернувшись до суду із відповідними вимогами, позивачі фактично звинувачують відповідача ОСОБА_4 як колишнього сільського голову у вчиненні злочинів (підроблення рішень сесії сільради, зловживання владними повноваженнями та їх перевищення тощо), тоді як ст. 62 Конституції України встановлює принцип презумпції невинуватості, а особа не зобов`язана доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Відповідні факти та винуватість особи у вчинені злочину можуть бути встановлені лише в порядку кримінального судочинства відповідним вироком суду. Оскільки вироку суду немає, то відповідні підстави позову та доводи позивачів не підтверджені допустимими доказами (ст. 78 ч. 2 ЦПК України). Поза тим, правоохоронні органи перевіряли питання, про які йдеться в позові, незаконні дії з боку відповідача не були встановлені, проте, всупереч вимогам ст. 265 ч. 4 ЦПК України суд не дав ніякої оцінки наданим відповідачем доказам, які підтверджують зазначене.

Позивачі звернулися до суду і підтримували позов як депутати Велятинської сільської ради. Тим часом, по захист своїх прав може звернутися саме особа, права якої порушені, тоді як жодні цивільні (земельні) права позивачів не були порушені, таких даних і доказів у справі немає. Нормами ЦПК України не передбачено й право депутатів сільської ради звертатися до суду з позовом в інтересах інших осіб. Якщо ж ідеться про повноваження депутатів сільської ради та спосіб їх реалізації, то відповідно до ст.ст. 2, 49 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» вправі звертатися з відповідними запитами до органів влади, посадових осіб, підприємств, організацій, вимагати відповіді на свої запити і звернення, врахування пропозицій, зауважень тощо. Заперечення відповідача щодо відсутності у позивачів як депутатів підстав для звернення до суду в обраний ними спосіб не знайшли відображення в рішенні суду, суд не встановив порушень прав позивачів, а тому не мав підстав для задоволення позову.

Позивачі пред`явили вимоги до кількох відповідачів, при цьому, до ОСОБА_4 пред`явили вимоги як до колишнього сільського голови. Однак, як колишній сільський голова ОСОБА_4 не може бути відповідачем за вимогами про визнання недійсними рішень і документів про право власності, виданих сільською радою як колегіальним органом, а також виданих державним реєстратором. Кожен із відповідачів щодо іншої сторони діє в процесі самостійно (ст. 50 ЦПК України), проте, суд не дав оцінки запереченням відповідача в цій частині та свого рішення належним чином не вмотивував.

Відповідач ОСОБА_4 просить рішення суду скасувати, в позові відмовити.

Рішення суду оскаржила і відповідач ОСОБА_5 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Радь І.І., просить рішення суду скасувати та відмовити в позові. Доводи скарги зводяться до таких.

Висновок суду про те, що Велятинською сільською радою не приймалися рішення, скасування яких є предметом позову, безпідставний, оскільки такі рішення до порядку денного сесій включалися, були прийняті, дозволи на розроблення проектів землеустрою надавалися, земельні ділянки в приватну власність були передані за відповідними заявами та на підставі необхідних технічних, дозвільних та інших документів у порядку, передбаченому ст. 118 ЗК України та іншими нормами законодавства, що є доведеним, в тому числі, й з урахуванням перевірки цих обставин правоохоронними органами. Натомість доказів про протилежне в справі немає.

Констатація суду про неможливість піддавати сумніву твердження позивачів-депутатів про те, що оспорені рішення сільською радою не приймалися, цілком необґрунтована, бездоказова і суперечить доказам щодо оформлення прав на землю, наданим відповідачем і ніким не спростованим. Усні твердження позивачів з цього приводу не можуть вважатися достовірними та достатніми доказами в справі.

Позивачі не мали права на звернення до суду із цим позовом, адже про порушення їхніх земельних прав та їх захист у розумінні ст. 16 ЦК України, ст.ст. 1, 90, 152 ЗК України не йдеться, вони не є власниками землі, про такі порушення і захист прав вони питання не ставили. Посилання на те, що оспорені рішення начебто порушують права територіальної громади с. Велятино, не можуть братися до уваги, оскільки права та інтереси територіальної громади повинні захищатися відповідним органом місцевого самоврядування чи правоохоронним органом, компетентним представляти інтереси. Жодних доказів порушення прав власне позивачів у справі немає.

У справі відсутні докази, які б підтверджували зловживання, вчинення злочинних дій колишнім сільським головою Петечелом ОСОБА_18 під час розгляду питань і прийняття рішень, які є предметом позову. Зокрема, такого судового вироку немає.

Оспорені позивачами рішення Велятинської сільської ради є ненормативними актами індивідуальної дії, які застосовуються одноразово, вичерпали свою дію шляхом виконання і не можуть бути скасовані. Відповідна правова позиція неодноразово висловлювалася Верховним Судом України з посиланням на правову позицію Конституційного Суду України у справі № 7-рп/2009 (рішення від 16.04.2009). Такі обставини виключали можливість скасування вказаних позивачами рішень Велятинської сільської ради.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений свого права власності, правомірність набуття якого презюмується і захист якого гарантується (ст. 41 Конституції України, ст.ст. 321, 328 ЦК України). В силу вимог закону, положень Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, численної практики Європейського суду з прав людини, а також відповідної їй практики вищих судових інстанцій України, порушення при оформленні прав на землю, коли б такі й були допущені владними органами, не можуть бути безумовною підставою для позбавлення права власності на землю особи, яка жодних порушень не вчиняла та добросовісно, виходячи з обґрунтованого очікування щодо правомірності дій відповідних уповноважених органів і установ, з виконанням вимог, що до неї ставилися, набула прав на земельну ділянку. Справедливий баланс між втручанням у право власності, суспільним інтересом та вимогами захисту права конкретної особи повинен бути дотриманий.

Відповідач ОСОБА_4 подав відзив на апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_5 , у якому зазначає про повну підтримку скарги. У відзиві ОСОБА_4 також наводить додаткові доводи незаконності, на його думку, рішення суду першої інстанції, які пов`язуються, зокрема, з: відсутністю (на думку відповідача обумовленої цілеспрямованими діями з метою скасування оспорених рішень сільради) у сільській раді документів, на підставі яких вирішувалися земельні питання щодо ОСОБА_5 , тоді як відповідно до облікових даних щодо руху документів такі сільрадою були отримані; підвідомчістю спору адміністративному суду та пред`явленням його в порядку цивільного судочинства лише через сплив строку для звернення до адміністративного суду; неналежною сплатою судового збору та пов`язаним із цим порушенням порядку відкриття провадження в справі; неналежним здійсненням представництва позивачів адвокатом Дубчак Н.С., яка тривалий час діяла без належних повноважень.

Заслухавши доповідь судді, пояснення: відповідача ОСОБА_4 , представника відповідача ОСОБА_5 адвоката Радя І.І., які свої апеляції підтримали, представника позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 адвоката Дубчак Н.С., яка апеляції відповідачів не визнала, розглянувши справу за правилами ст. 372 ч. 2 ЦПК України за відсутності інших учасників процесу, обговоривши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, суд приходить до такого.

Відповідно до ст. 3 ч. 1 п.п. 3, 6, ст. 11, ст. 12 ч. 1, ст.ст. 13, 14, 15, 16, ст. 20 ч. 1 ЦК України (тут і далі норми матеріального права в редакції, що була чинною на час виникнення відповідних юридичних фактів), ст. 2 ч.ч. 1, 3, ст. 3 ч. 1, ст.ст. 10, 11, 15, 27, 31, 57-60 ЦПК України в редакції, що була чинною на час звернення позивачів до суду:

правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення або оспорювання саме її прав;

кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів;

особа діє у цивільних відносинах вільно, здійснює свої права на власний розсуд, а також виконує цивільні обов`язки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства і повинна діяти добросовісно, розумно, обачно, передбачаючи наслідки;

при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди, зловживання цивільними і процесуальними правами не допускається;

цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які на свій розсуд розпоряджаються цивільними та процесуальними правами, реалізують право на судовий захист;

кожна сторона зобов`язана належно довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, включно з тими, які власне обґрунтовують право на пред`явлення вимог (право на позов) та пред`явлення їх до конкретного відповідача, обов`язок доказування позову лежить на позивачеві;

доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналогічно ці питання регулюються нормами ЦПК України в редакції, чинній на час вирішення справи судом першої інстанції та апеляційного розгляду справи (ст. 3 ч.ч. 1, 3, ст. 4 ч. 1, ст.ст. 12, 13, 19, ст.ст. 43, 44, 49, 76-81).

Сторонами у справах позовного провадження є позивач (позивачі) особа, яка вважає, що її право порушене і яка пред`явила вимогу про захист порушеного права, і відповідач (відповідачі) особа, яку відповідно до принципу диспозитивності цивільного процесу визначає позивач і яка, виходячи із заявленої тим правової позиції, порушує (не визнає, оспорює, заперечує) його право та має відповідати за позовом; позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів; кожен із позивачів або відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно; участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: 1) предметом спору є спільні права чи обов`язки кількох позивачів або відповідачів; 2) права і обов`язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; 3) предметом спору є однорідні права і обов`язки (ст. 26 ч. 1, ст.ст. 30, 32, 33 і ст. 42 ч. 1, ст.ст. 43, 48, 50, 51 відповідних редакцій ЦПК України).

Таким чином, по захист своїх порушених прав може до суду звернутися саме особа, права якої порушені, і може це зробити не в будь-який спосіб, а в той, що передбачений законом, правомірній вимозі належного позивача (позивачів) відповідає обов`язок належного відповідача (відповідачів) усунути порушення права. Ці ж правила діють і у випадку, коли з позовом до суду звертається орган та інша особа (інші особи), які згідно зі ст. 45 і ст. 56 відповідних редакцій ЦПК України діють в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Суд розглядає цивільну справу не інакше як за зверненням фізичної чи юридичної особи, поданим відповідно до ЦПК України (ст. 11 ч. 1 і ст. 13 ч. 1 відповідних редакцій ЦПК України). Оскільки розгляд справи покладається на суд першої інстанції, а в апеляційному порядку здійснюється перевірка судового рішення, яким закінчено провадження в справі, під час апеляційного розгляду справи суд не вправі за відсутності для того належних підстав змінювати склад позивачів, відповідачів у справі, зміни у складі учасників процесу допустимі лише у прямо передбачених цивільним процесуальним законом випадках, зокрема, при правонаступництві (ст. 37 ч. 1, ст. 45 ч.ч. 2, 3, ст.ст. 107, 291, 292, ст. 304 ч. 1 і ст. 23 ч. 1, ст. 24 ч. 1, ст. 55 ч. 1, ст. 56 ч.ч. 2, 3, 6, ст.ст. 351, 352, ст. 368 ч. 1 відповідних редакцій ЦПК України).

Про задоволення позову рішення може бути прийняте за умови обґрунтованості та доведеності вимог, пред`явлених належним позивачем (позивачами) до належного відповідача (відповідачів) (ст.ст. 212-215 і ст.ст. 89, 263-265 відповідних редакцій ЦПК України).

Встановлено, що 27.05.2013 відбулася 25-а сесія 6-го скликання Велятинської сільської ради Хустського району Закарпатської області, перебіг якої зафіксований протоколом № 33 (а.с. 14-15 т. 1), що його засвідчену копію надано суду під час апеляційного розгляду справи. Згідно з протоколом, сесія розглянула питання, зокрема, про надання дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення громадянам у власність земельних ділянок. Вирішення цих питань щодо гр-ки ОСОБА_6 і гр-ки ОСОБА_15 зафіксоване в протоколі наступним чином:

«Слухали: про дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_6 , мешканці АДРЕСА_2 . Вирішили: рішення прийняти (додається). Проголосували одноголосно».

«Слухали: про дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_15 , мешканці АДРЕСА_1 . Вирішили: рішення прийняти (додається). Проголосували одноголосно, сільський голова М.М. Петечел участі у голосуванні не приймав».

Щодо всіх інших громадян, яким надавалися дозволи на розробку проектів землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства, для садівництва тощо рішення були прийняті в такий самий спосіб: без зазначення площ відповідних ділянок, змісту відповідного рішення, точного місцезнаходження ділянок, із вказівкою на те, що відповідне рішення додається, при цьому, урочище, в якому знаходиться ділянка як зазначалося (гр-ка ОСОБА_19 урочище «Ігнатівська», гр-н ОСОБА_20 урочище «Сасино» та інші), так і не зазначалося (гр-ни ОСОБА_6 , ОСОБА_15 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та інші).

Зафіксовані в протоколі рішення сесії сільради оформлені окремими документами, а саме:

щодо ОСОБА_6 рішенням від 27.05.2013 «Про дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства», яким на підставі ст.ст. 33, 80, 81, 116, 118, 126 ЗК України їй за результатом розгляду поданої заяви надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0,1624 га в урочищі «Ігнатівська» для ведення особистого селянського господарства на території Велятинської сільської ради в межах населеного пункту (а.с. 131 т. 1);

щодо ОСОБА_15 рішенням від 27.05.2013 «Про дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства», яким на підставі ст.ст. 33, 80, 81, 116, 118, 126 ЗК України їй за результатом розгляду поданої заяви надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок площею 0,2000 в урочищі «Тераси» і площею 0,3124 га в урочищі «Ігнатівська» для ведення особистого селянського господарства на території Велятинської сільської ради в межах населеного пункту (а.с. 130 т. 1).

20.08.2013 відбулася 27-а сесія 6-го скликання Велятинської сільської ради, хід якої зафіксований протоколом № 36 (а.с. 11-13 т. 1), що його засвідчену копію надано суду під час апеляційного розгляду справи. Згідно з протоколом, сесія розглянула питання, зокрема, про затвердження проектів землеустрою щодо відведення та передачу у власність громадянам земельних ділянок. Вирішення цих питань щодо гр-ки ОСОБА_6 і гр-ки ОСОБА_15 зафіксоване в протоколі наступним чином:

«Слухали: про затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачу у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_6 , мешканці АДРЕСА_2 . Вирішили: рішення прийняти (додається). Проголосували одноголосно».

«Слухали: про затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачу у власність земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_15 , мешканці АДРЕСА_1 . Вирішили: рішення прийняти (додається). Проголосували одноголосно, сільський голова М.М. Петечел участі у голосуванні не приймав».

Щодо всіх інших громадян, яким затверджувалися проекти землеустрою щодо відведення та передачу у власність земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства, для садівництва тощо рішення були прийняті в такий самий спосіб: без зазначення площ відповідних ділянок, змісту відповідного рішення, місцезнаходження ділянок, у тому числі, без зазначення урочищ, в яких знаходяться ділянки, із вказівкою на те, що відповідне рішення додається.

Зафіксовані в протоколі рішення сесії сільради оформлені окремими документами, а саме:

щодо ОСОБА_15 рішенням від 20.08.2013 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачу безоплатно у власність земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства», яким на підставі ст. 26 ч. 1 п. 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.ст. 12, 26, 33, 80, 81, 116, 121, 122 ЗК України їй за результатом розгляду поданої заяви затверджено проект землеустрою щодо відведення та передачу безоплатно у власність земельних ділянок площею 0,1624 га, кадастровий № НОМЕР_1 , в урочищі «Ігнатівська», площею 0,1500 га, кадастровий № НОМЕР_2 , в урочищі «Ігнатівська» та площею 0,2000 га в урочищі «Тераси», кадастровий № НОМЕР_3 , для ведення особистого селянського господарства (а.с. 128 т. 1);

щодо ОСОБА_6 рішенням від 20.08.2013 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачу безоплатно у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства», яким на підставі ст.ст. 33, 80, 81, 116, 118, 126 ЗК України їй за результатом розгляду поданої заяви затверджено проект землеустрою щодо відведення та передачу безоплатно у власність земельної ділянки площею 0,1624 га, кадастровий № НОМЕР_9 в урочищі «Ігнатівська» для ведення особистого селянського господарства (а.с. 129 т. 1).

Вищевказані протоколи і рішення підписані Велятинським сільським головою М. ОСОБА_23 . Петечелом.

ОСОБА_15 зареєструвала своє право власності на земельні ділянки з кадастровим № НОМЕР_2 в урочищі «Ігнатівська» та з кадастровим № НОМЕР_3 в урочищі «Тераси» 06.12.2013, на земельну ділянку з кадастровим № НОМЕР_1 в урочищі «Ігнатівська» - 25.02.2014 (а.с. 17-19, 21, 22 т. 1). На ім`я ОСОБА_6 06.03.3013 видане державним реєстратором реєстраційної служби Хустського РУЮ Закарпатської області Горщаром М.В. Свідоцтво про право власності на нерухоме майно щодо земельної ділянки площею 0,1624 га з кадастровим № НОМЕР_9 в урочищі «Ігнатівська» с. Велятино Хустського району (а.с. 20 т. 1), докази реєстрації її права власності на цю ділянку суду не надавалися.

ОСОБА_15 уклала шлюб 12.02.2015, після шлюбу має прізвище « ОСОБА_24 », що підтверджується даними її паспорта (а.с. 78 т. 1). ОСОБА_5 є донькою ОСОБА_4 .

З наведеного випливає, що рішення про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та про затвердження цих проектів і надання ділянок у власність ОСОБА_5 і ОСОБА_16 приймалися в такий самий спосіб, що й стосовно інших громадян. ОСОБА_5 і ОСОБА_6 отримали правовстановлюючі документи для оформлення відповідних прав на землю, щодо ОСОБА_5 у справі наявні докази виготовлення у серпні 2013 року Проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства, який містить відповідні дозвільні, погоджувальні, графічні та інші документи і матеріали стосовно земельних ділянок (а.с. 21-41 т. 2) та докази завершення процедури оформлення прав на земельні ділянки, щодо ОСОБА_6 такі докази не були надані.

Питання належності та правомірності оформлення протоколів сесій Велятинської сільської ради за 27.05.2013 і за 20.08.2013, в тому числі, дії секретаря Велятинської сільської ради Тайстри ОСОБА_25 під час оформлення протоколів, були предметом перевірки Управління державної служби боротьби з економічною злочинністю УМВС України в Закарпатській області за заявою ОСОБА_4 . З Висновку від 23.04.2015 за результатами перевірки, затвердженого начальником УМВС України в Закарпатській області Шараничем С. ОСОБА_26 , випливає, що факти підроблення протоколів сесій, внесення до них неправдивих відомостей щодо питань, які розглядалися на сесіях, свого підтвердження не знайшли, а складені протоколи відповідають всім фактичним обставинам подій, які вдалося дослідити під час перевірки (а.с. 220-223 т. 1). Чинного обвинувального вироку або процесуального рішення про закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав щодо ОСОБА_4 з приводу протиправних дій, пов`язаних із розглядом Велятинською сільською радою питань, про які йдеться, суду не надано. В силу положень ст. 62 Конституції України, ніхто не може вважатися винним у кримінальному правопорушенні, доки його вину не буде доведено і встановлено в передбаченому законом порядку, і не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні такого правопорушення.

У 2014 році ОСОБА_17 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_1 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_2 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 і ОСОБА_3 як депутати Велятинської сільської ради вже зверталися до суду з аналогічним позовом до Велятинської сільської ради Хустського району та ОСОБА_4 , де третіми особами, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів вказали ОСОБА_5 і ОСОБА_6 . Ухвалою Хустського районного суду від 19.11.2014 було відкрито провадження в справі, ухвалою цього ж суду від 12.10.2015, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 12.05.2016, позов було залишено без розгляду з підстави, передбаченої ст. 207 ч. 1 п. 3 ЦПК України (в редакції на час прийняття процесуального рішення), тобто, через повторну неявку до суду позивачів.

Ці ж десять осіб у червні 2016 року вказуючи на те, що діють саме як депутати Велятинської сільської ради в інтересах територіальної громади та своїх виборців, пред`явили позов, що розглядається. У подальшому ухвалою Хустського районного суду від 25.04.2017, занесеною до журналу судового засідання, позов у частині вимог позивачів ОСОБА_17 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 залишено без розгляду (а.с. 181-182 т. 1). Ухвала про залишення позову вказаних осіб без розгляду не оскаржувалася, позов продовжили підтримувати ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

На час розгляду справи судом першої інстанції у ній були відсутні дані про статус позивачів як депутатів Велятинської сільської ради. Апеляційному суду стороною позивачів були надані документи, з яких випливає, що:

18.11.2010 були визнані повноваження Велятинського сільського голови ОСОБА_4 і депутатів Велятинської сільської ради шостого скликання, зокрема, ОСОБА_17 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_1 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_2 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 і ОСОБА_3 (протокол № 1, рішення про визнання повноважень сільського голови та депутатів);

05.11.2015 були визнані повноваження Велятинського сільського голови ОСОБА_27 Ж.М. і депутатів Велятинської сільської ради сьомого скликання, серед яких із числа позивачів, які первісно пред`являли позов: ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_10 і ОСОБА_13 (протокол № 1, рішення про визнання повноважень сільського голови та депутатів).

Отже, з числа осіб, які пред`явили позов, депутатами Велятинської сільської ради були лише ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_10 і ОСОБА_13 , а з осіб, які продовжили підтримувати позов, такими є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Тож обґрунтування позову тим, що всі позивачі діють як депутати Велятинської сільської ради і реалізують надані їм законом відповідні повноваження не має свого підтвердження. З числа десяти позивачів, які первісно пред`явили позов, депутатами на час його пред`явлення були лише чотири особи, а з тих, які продовжили підтримувати вимоги дві особи.

Згідно з вимогами ст. 45 ч.ч. 1, 2 ЦПК України в редакції, що була чинною до 15.12.2017, у випадках, встановлених законом, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до суду із заявами про захист прав, свобод та інтересів інших осіб, або державних чи суспільних інтересів та брати участь у цих справах; при цьому органи державної влади, органи місцевого самоврядування повинні надати суду документи, які підтверджують наявність поважних причин, що унеможливлюють самостійне звернення цих осіб до суду для захисту своїх прав, свобод та інтересів;

з метою захисту прав і свобод людини і громадянина у випадках, встановлених законом, Уповноважений Верховної Ради України з прав людини може особисто або через свого представника звертатися до суду з позовом (заявою); при цьому Уповноважений Верховної Ради України з прав людини повинен обґрунтувати суду неможливість особи самостійно здійснювати захист своїх інтересів;

з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою (заявою); прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві (заяві) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах; у разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача; прокурор, який звертається до суду з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді, повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення такого представництва, передбачених ч.ч. 2 або 3 ст. 25 Закону України «Про прокуратуру».

Загалом так само врегульовані питання пред`явлення позову органами державної влади, органами місцевого самоврядування, фізичними, юридичними особами, Уповноваженим Верховної Ради України, прокурором на захист прав, свобод та інтересів інших осіб, або державних чи суспільних інтересів і положеннями ст. 56 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017.

Місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи; статус депутатів рад та їхні повноваження визначаються законом (ст.ст. 140, 141 Конституції України).

За змістом положень ст.ст. 2, 6, 10, 11, 25, 51 та інших норм Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (Закон № 280/97-ВР), інтереси територіальної громади представляють та від її імені діють у межах, передбачених Конституцією України та законом, передусім представницький орган місцевого самоврядування рада, зокрема, сільська, а також відповідно до визначених повноважень виконавчі органи ради, зокрема, виконавчий комітет (у разі його створення). Зазначене узгоджується з положеннями ст. 2 ч. 2, ст.ст. 169, 172 ЦК України щодо територіальної громади як учасника цивільних відносин.

Депутат місцевої ради є представником інтересів територіальної громади села, селища, міста чи їх громад, який відповідно до Конституції України і закону про місцеві вибори обирається на основі загального, рівного, прямого виборчого права шляхом таємного голосування на строк, встановлений Конституцією України; депутат як представник інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу зобов`язаний виражати і захищати інтереси відповідної територіальної громади та її частини - виборців свого виборчого округу, виконувати їх доручення в межах своїх повноважень, наданих законом, брати активну участь у здійсненні місцевого самоврядування; депутат має всю повноту прав, що забезпечують його активну участь у діяльності ради та утворюваних нею органів, несе обов`язки перед виборцями, радою та її органами, виконує їх доручення (ст. 49 Закону № 280/97-ВР, ст.ст. 2, 3 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» (Закон № 93-IV)).

Права депутата місцевої ради у виборчому окрузі та в раді, її органах передбачені ст.ст. 11, 19 Закону № 93-IV, конкретизуються в інших статтях цього Закону (ст.ст. 13, 15, 21 та ін.) і полягають у праві депутата, зокрема, на депутатське звернення (в тому числі, до керівників правоохоронних та контролюючих органів), депутатський запит, депутатське запитання; на невідкладний прийом; вимагати усунення порушень законності і встановлення правового порядку (в тому числі, шляхом звернення до відповідних місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб, а також до правоохоронних і контролюючих органів та їх керівників з вимогою вжити заходів щодо припинення порушень законності).

Закон не передбачає права депутата місцевої (сільської) ради на звернення особисто до суду в порядку цивільного судочинства з позовом в інтересах і на захист прав територіальної громади. Повноваження і права депутата реалізуються з метою захисту законних інтересів територіальної громади, свого виборчого округу та виборців у спосіб, передбачений законом, з використанням вищевказаних правових засобів. У силу наведених вище норм законодавства, положень ст. 19 Конституції України, ст. 24 Закону № 280/97-ВР, ст. 18 Закону № 93-IV, інших норм законодавства, депутат місцевої ради зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, і не вправі перебирати на себе права і повноваження інших органів влади, місцевого самоврядування, посадових осіб.

Територіальна громада діє в цивільних відносинах, у тому числі, на захист своїх прав на землю, самостійно, через органи місцевого самоврядування у межах їхньої компетенції, встановленої законом. У разі наявності підстав для пред`явлення вимог до певного органу місцевого самоврядування, в інтересах держави, територіальної громади встановленим порядком (виходячи з відповідних прав, повноважень, компетенції та з урахуванням конкретних обставин і обґрунтування) може діяти уповноважений у спірних правовідносинах орган державної влади, інший орган місцевого самоврядування, прокурор.

Виходячи з наведеного, позивачі не мали правових підстав для пред`явлення даного позову суто виходячи зі свого статусу як депутатів Велятинської сільської ради. Понад те, й такий статус мали не всі особи, які пред`явили та підтримали позов. Питання про захист власне своїх цивільних (земельних) прав позивачі не ставили, з цього не виходили, порушенням таких конкретних прав кожного з них вимоги позову не обґрунтовували, доказів щодо таких порушень не подавали, про захист таких конкретних порушених прав, їх поновлення не просили. Позивачі не пред`являли вимог як власники (користувачі) земельної ділянки (ділянок), права яких порушені оспореними рішеннями і діями.

Відповідно до ст.ст. 14, 41 Конституції України, ст.ст. 11, 16, 21, 316-319, 321, 328, 373, 386, 393, 396 ЦК України, ст.ст. 78, 81, 83, 90, 92, 93, 95, 152, 153, 155 ЗК України, правомірність набуття права власності на землю (права користування землею) презюмується, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а власник (землекористувач) управі в порядку, встановленому законом, захищати своє право на землю, в тому числі, власник (землекористувач), управі як вимагати визнання недійсним і скасування правового акта індивідуальної дії, виданого органом місцевого самоврядування, якщо він не відповідає законові і порушує права власника (землекористувача), а також похідних від такого акта документів і державної реєстрації прав на земельну ділянку, так і заперечувати проти цього, захищаючи набуте право.

Враховуючи вищевикладене, право вимагати визнання недійсними, скасування відповідних рішень органу місцевого самоврядування та похідних документів і реєстраційних дій, а, отже, і право на відповідний позов має саме власник майна (учасник цивільних і процесуальних відносин), конкретні цивільні права якого порушені, а також за певних обставин інша особа, яка має відповідне речове право щодо такого майна (ст. 396 ЦК України, ст. 152 ч. 2 ЗК України).

За встановлених у справі обставин, позивачі не мали права на позов, який пред`явили, не може бути об`єктом цивільно-правового захисту право, яке у позивачів не виникло і якого не існує. Тим часом, право власності на землю (право землекористування) підлягає захисту і оскільки порушення прав позивачів немає і вони не мають права вимоги щодо позбавлення ОСОБА_5 і ОСОБА_6 прав на земельні ділянки, то відповідно не мають і права вимоги про визнання недійсними, скасування рішень органу місцевого самоврядування, інших документів і дій, якими право ОСОБА_5 і ОСОБА_6 на землю оформлювалося, безвідносно до того, вважають позивачі такі рішення, документи і дії законними, чи ні. Питання законності зазначених позивачами рішень, документів і дій не лежать у площині захисту земельних прав цих позивачів за вимогами, пред`явленими з наведених ними в заяві підстав. Відповідні обставини можуть бути предметом доказування (ст. 77 ч. 2 ЦПК України) і можуть мати значення за умови їх належного встановлення та доведення в справі, учасниками якої є особи, які мають належні права як на позов, так і на захист від нього.

Далі. Позивачі пред`явили позов до ОСОБА_4 виходячи з того, що він був на час прийняття оспорених рішень Велятинським сільським головою. Однак, ОСОБА_4 , хоча й був на відповідний час головною посадовою особою територіальної громади села Велятино, не є належним відповідачем за позовом про визнання недійсними та скасування рішень сільської ради, прийнятих сесіями цієї ради в межах її компетенції (ст.ст. 12, 25, 26, Глава 3, інші положення Закону № 280/97-ВР). Із ОСОБА_4 відсутній спір про право цивільне, а як посадова особа він діяв не від власного імені, а виконуючи відповідні повноваження, представляючи територіальну громаду та її органи самоврядування. Самі лиш ці обставини (поза іншими встановленими обставинами) виключали наявність підстав для задоволення даного цивільного позову, пред`явленого особисто до ОСОБА_4 .

Суд першої інстанції не мав підстав і для врахування при задоволенні позову визнання його Велятинською сільською радою (а.с. 158, 195 т. 1, а.с. 4 т. 2, а.с. 6 т. 3) і ОСОБА_6 (а.с. 161, 206 т. 1). За правилами ст. 176 ч. 4 ЦПК України в редакції до 15.12.2017 і ст. 206 ч. 4 цього Кодексу в редакції, чинній з 15.12.2027 (враховуючи час вчиненні відповідних дій учасниками процесу), визнання відповідачем позову може бути прийняте судом і враховане при задоволенні позову лише за наявності для того законних підстав, якщо ж визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідачі ОСОБА_5 і ОСОБА_4 позов не визнали, а з урахуванням встановленого під час апеляційного розгляду справи (зокрема, відсутності права на позов у його ініціаторів), визнання такого позову іншими відповідачами не узгоджується із законом та порушує права й інтереси інших відповідачів.

Судом були залишені поза увагою й вимоги цивільного процесуального закону та обставини щодо пред`явлення позову кількома позивачами до кількох відповідачів, у якому підстави для процесуальної співучасті (в усякому разі - щодо позивачів, щодо ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , а також ОСОБА_4 між собою) відсутні, позаяк предметом спору не є відповідні спільні права чи обов`язки кількох позивачів або відповідачів, права і обов`язки кількох позивачів чи відповідачів не виникли з однієї підстави, а предметом спору не є однорідні права і обов`язки.

Відтак, суд першої інстанції не мав підстав за позовом осіб, які не мали права вимоги, визнавати недійсними та скасовувати рішення органу місцевого самоврядування та позбавляти відповідачів прав на земельні ділянки. Відповідні доводи апеляцій знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи. Суд ухвалив необґрунтоване рішення, що не відповідає вимогам закону, з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, водночас не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ст. 367 ч.ч. 1, 4 ЦПК України). Беручи до уваги вищевикладене, апеляції на підставі ст. 376 ч.ч. 1, 2, 4 ЦПК України підлягають задоволенню, а рішення суду скасуванню в повному обсязі з відмовою в позові.

Керуючись ст. 374 ч. 1 п. 1, ст.ст. 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційні скарги ОСОБА_4 і ОСОБА_5 задовольнити, рішення Хустського районного суду від 13 грудня 2018 року скасувати, у позові ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 до Велятинської сільської ради Хустського району Закарпатської області, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 і ОСОБА_6 про визнання недійсними та скасування рішень, свідоцтв та скасування державної реєстрації права власності відмовити .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду. Повне судове рішення складене 8 липня 2019 року.

Судді