Справа № 274/5127/18 Провадження № 2-др/274/1/19
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.07.19 р.м. Бердичів

Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Корбут В.В. (далі - Суд), за участю секретаря судового засідання Жмурко В.І.,

розглянувши заяву ОСОБА_1
проухвалення додаткового рішення
у цивільній справі за позовомОСОБА_2 , ОСОБА_1
доБердичівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області
прозняття арешту з нерухомого майна,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась з вказаною заявою, у якій просить ухвалити додаткове рішення, яким вирішити питання про стягнення судових витрат, які були заявлені у позовній заяві.

Також від ОСОБА_1 надійшла заява від 16.07.2019 р., у якій вона зазначає, що є пенсіонером, а відтак сплачена нею сума судового збору є для нею суттєво, а відтак просить задовольнити її заяву.

ОСОБА_2 своєї позиції щодо заяви не повідомила.

Бердичівський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області проти задоволення заяви заперечив та просить відмовити у її задоволенні, посилаючись на те, що дії державного виконавця з арешту нерухомого майна були законними та доцільними на момент проведення виконавчих дій, спрямованих на примусове виконання судового рішення.

Судом з`ясовано, що у вересні 2018 р. ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звернулись з вказаним позовом, у якому просили звільнити з-під арешту будинок за адресою: АДРЕСА_1 , накладений постановою державного виконавця Костюк В.В. серії НОМЕР_1 від 03.04.2008 р. за реєстраційним № 7096673, посилаючись на те, що вони є власниками зазначеного будинку з 1997 р., однак, постановою від 03.04.2008 р. державного виконавця Костюка В.В. на будинок було накладено арешт як на майно ОСОБА_3 , проте останній у будинку не проживав та не був зареєстрований.

Також у позовній заяві містилась вимога про стягнення з Бердичівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області на користь ОСОБА_1 понесених судових витрат.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 28.11.2018 р. позов задоволено, рішення не оскаржувалось, а відтак набрало законної сили.

Під час ухвалення зазначеного рішення Судом не було вирішено питання про стягнення судових витрат, хоча, як вказувалось вище, така вимога містилась у позовній заяві.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 Цивільного процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати.

За таких обставин Суд вважає за можливе та необхідне ухвалити додаткове рішення щодо питання про судові витрати.

ОСОБА_1 за подання позовної заяви сплатила судовий збір у розмірі 704,80 грн., що підтверджується квитанцією від 26.09.2018 р. (а. с. 1).

Згідно з частиною першою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, оскільки, як вказувалось вище, позов було задоволено, то судовий збір має бути у повному обсязі покладено на відповідача - Бердичівський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області.

Законність та доцільність арешту нерухомого майна на момент проведення державним виконавцем виконавчих дій, спрямованих на примусове виконання судового рішення, на що посилається Бердичівський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області як на підставу для відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 , по-перше, не є у відповідності до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України підставою для відмови у стягненні з нього як з відповідача, позов до якого задоволено, судового збору.

По-друге, Суд вважає це посилання помилковим, оскільки рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 28.11.2018 р., яке набрало законної сили, встановлено, що, зокрема, будинок за адресою: АДРЕСА_1 , на момент накладення на нього державним виконавцем арешту як на власність ОСОБА_3 останньому не належав, власником будинку були та на даний час є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Тобто дії державного виконавця з накладення арешту на будинок за адресою: АДРЕСА_1 , як на власність ОСОБА_3 не можуть вважатись законними.

Враховуючи викладене, Суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 258, 259, 263 - 265, 270 Цивільного процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:

1. Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 (за відомостями позовної заяви), РНОКПП НОМЕР_3 ) до Бердичівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області (Житомирська область, м. Бердичів, вул. Європейська, буд. 128, ідентифікаційний код юридичної особи: 35006362) задовольнити.

2. Стягнути з Бердичівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області на користь ОСОБА_1 у якості відшкодування судового збору грошові кошти у розмірі 704,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення у письмовій формі до Житомирського апеляційного суду області через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Корбут