Провадження № 2/522/1680/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2019 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: судді - Бондар В.Я.,

за участю секретаря судового засідання - Грищук В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про зобов`язання привести нежитлове приміщення в первісний стан, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі 27.07.2018 року звернулися до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та просили: зобов`язати відповідачів власними силами і за свій рахунок відновити нежитлове приміщення 14 (колишня квартира АДРЕСА_1 , згідно до технічного паспорту виготовленого КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» станом на 09.02.2006 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 є власниками квартир у багатоквартирному будинку за адерсою: АДРЕСА_1 . 21.02.2018 року ОСОБА_5 та ОСОБА_4 набули у власність квартиру НОМЕР_1 вказаного будинку та здійснили її реконструкцію під нежитлове приміщення. Внаслідок реконструкції були здійснені будівельні роботи: знесено всі внутрішні стіни та перегородки в межах вказаної квартири; у фасадній стіні будинку улаштовано фасадний вхід та прибудинковий ганок. Після закінчення будівництва відповідачі отримали декларацію про готовність об`єкта до експлуатації від 22.03.2018 року Управління державного архітектурно-будівельного контролю ОМР. Вказаними діями відповідачі порушили право власності позивачів, оскільки Знесення всіх внутрішніх стін та утворення у фасадній стіні дверного отвору загрожує міцності будинку, та як наслідок безпечності проживання у будинку. Прибудова ганку біля дверного отвору призвело до перешкоди позивачам вільно користування територією багатоквартирного будинку.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 03.08.2018 року позов залишено без руху, позивачам надано 10-денний термін для усунення недоліків позову, з дня отримання копії ухвали.

Після усунення недоліків позову, ухвалою суду від 27.08.2018 року провадження у справі відкрите, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 23.11.2018 року.

До суду 21.09.2018 року надійшов відзив ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , згідно якого проси відмовити у задоволенні позову. Представник відповідача вказує, що ОСОБА_5 здійснила реконструкцію квартири з отриманням всіх належних дозвільних документів та зареєструвала за собою право власності на приміщення, тому жодним чином не порушила права позивачів. Об`єкт не вважається самочинним будівництвом, оскільки його будівництво здійснювалося з дозволу контролюючих органів. На думку відповідача, з даним позовом може звертатися лише орган державної влади або орган місцевого самоврядування, ніяк не власники інших квартир в будинку. Також вказує, що позивачем не доведено, що реконструкція квартири НОМЕР_1 призвела до порушення їх прав, що загрожує міцності житлового будинку та ін.

Представник позивачів ОСОБА_7 19.11.2018 року подав до суду відповідь на відзив, де відзначив, що відповідачі є співвласниками багатоквартирного будинку та порушують права інших співвласників. Будівництво було вчинено позивачами без отримання згоди усіх співвласників багатоквартирного будинку. Улаштування у фасадній стані будинку фасадного входу є вручання у несучу (опорну) конструкцію, що є спільною сумісною власністю власників квартир у багатоквартирному будинку.

Розгляд справи у підготовчому засіданні 23.11.2018 року було відкладено на 19.02.2019 року, у зв`язку з неявкою ОСОБА_4 .

В результаті проведених підготовчих дій, у підготовчому засіданні 19.02.2019 року протокольно ухвалено закрити підготовче провадження, призначити розгляд справи по суті на 04.04.2019 року.

У судовому засіданні 04.04.2019 року було оголошено перерву до 24.04.2019 року.

З метою підготовки до судових дебатів, у судовому засіданні, проведеному 24.04.2019 року було оголошено перерву до 04.07.2019 року.

У судовому засіданні 04.07.2019 року представник позивачів - ОСОБА_7 підтримав заявлені позовні вимоги та просив задовольнити.

Представник ОСОБА_5 - адвокат Волканов Є.С. заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі.

ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце судового розгляду була повідомлена належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників, дійшов висновку, про часткове задоволення позовних вимог, зважаючи на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 належить на праві власності квартира АДРЕСА_4 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 14.12.1994 року (а.с.14-15).

ОСОБА_8 є власником квартири АДРЕСА_5 , що вбачається з договору купівлі-продажу квартири від 23.06.2015 року, зареєстрований в реєстрі за №1297 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Пашичевою Г.Л. (а.с.16).

ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_6 , що встановлено з договору дарування від 04.12.2014 року, зареєстрованого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н.А. за №7048 (а.с.17-18).

Власники квартири в багатоквартирному будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 склали 23.03.2018 року колективну скаргу, згідно якої виявили занепокоєння у пошкодженні несучих конструкцій квартири НОМЕР_1 , вказали, що їм стало відомо, що планується зробити дверний отвір на фасадній стіні, просили Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю в м. Одесі перевірити законність дії відповідачів та виразили категоричну незгоду з такими діями відповідачів (а.с.25-28).

Заступник начальника Якименко Р.К. Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради листом №01-10/90-3Г від 21.03.2018 року повідомив ОСОБА_9 (для сповіщення інших), що системне врегулювання питань, порушених у даному зверненні, можливе в рамках судового розгляду (а.с.33-34).

Власниками квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , що підтверджується інформаційною довідкою №131191616 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (а.с.10-13).

Висновок №ЕD-2514-1-1051.18 судового експерта Чорної Юлії Петрівни від 15.06.2018 року (а.с.19-23), згідно якого у результаті частково проведеного візуально-інструментального обстеження реконструйованої квартири АДРЕСА_1 , приймаючи до уваги відсутність проекту реконструкції та іншої технічної документації на квартиру НОМЕР_1 експерт встановив, що об`єкт дослідження не відповідає вимогам по відсутності проектної документації на реконструкцію квартири, спростовується наступними матеріалами справи.

Держархбудінспекція України була повідомлена про початок будівельних робіт щодо реконструкції квартири НОМЕР_1 під нежитлове приміщення з улаштування фасадного входу без зміни геометричних розмірів, фундаментів у плані: АДРЕСА_1 (а.с.100).Технічний нагляд вів ОСОБА_10 , а авторський нагляд здійснював ОСОБА_11

Також було подано декларацію про готовність об`єкта до експлуатації (а.с.101).

Крім того, висновок експерта Чорної Ю.П. складений на основі візуального огляду та за відсутності документів, тому з урахуванням матеріалів справи, суд дійшов висновку, що висновок експерта є помилковим.

Відмовляючи в частині вимог щодо приведення нежитлового приміщення в первинний стан, в частині повернення нежитловому приміщенню № 14 вигляд відповідно до технічного паспорту від 09.02.2006 року, зокрема переведення нежитлового приміщення в квартиру, повернення стін, що були наявні всередині квартири, суд виходить з такого.

Згідно з частиною другою статті 383 ЦК України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Відповідно до частини сьомої статті 376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначаються співвласниками (частина третя статті 42 ЗК України).

Суд погоджується з доводами представника відповідача, що право на звернення до суду з позовом про повернення приміщення в первісний стан на підставі статті 376 ЦК України належить, зокрема, відповідним інспекціям державного архітектурно-будівельного контролю чи власнику земельної ділянки в особі міської ради.

Проте, проведення реконструкції квартири АДРЕСА_1 не було самочинним будівництвом та як встановлено вище здійснено з наданням дозвільних документів.

Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист дззз людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 р. відповідно до Закону від 17 липня 1997 р. N 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів 2. N 4, N 7 та N 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної злісності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ч. 1 ст. 316, ч. 1 ст. 317 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

При цьому, позивачами не доведено, що перебудови здійснені в середині квартири (нежитловому приміщенні наразі) ОСОБА_4 та ОСОБА_5 завдають шкоди іншим співвласникам багатоквартирного будинку, загрожує міцності житлового будинку та призводить до порушення санітарних чи пожежних норм.

Тому, вчинення власниками ремонтних робіт на своїй власності без доведення порушення прав інших мешканців будинку, тим більше з отриманням дозвільних документів на реконструкцію, не може вважатися незаконним.

Задовольняючи частину вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 щодо приведення в первісний стан нежитлове приміщення АДРЕСА_1 , шляхом відновлення віконного прорізу, замість улаштованого дверного прорізу на фасадній стіні будинку, суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» багатоквартирний будинок - житловий будинок, в якому розташовано три чи більше квартири. У багатоквартирному будинку можуть також бути розташовані нежитлові приміщення, які є самостійними об`єктами нерухомого майна.

Спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників. Спільне майно багатоквартирного будинку не може бути поділено між співвласниками, і такі співвласники не мають права на виділення в натурі частки із спільного майна багатоквартирного будинку.

Частиною першою та другою статті 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.

Фасадна стіна будинку є несучою конструкцією та відноситься до спільного майна багатоквартирного будинку.

З технічних паспортів на квартиру та в подальшому нежитлове приміщення АДРЕСА_1 вбачається, що дверний проріз здійснено власниками такого приміщення саме у фасадній стіні.

З матеріалів справи не вбачається, що співвласники багатоквартирного будинку надавали дозвіл ОСОБА_4 та ОСОБА_5 для здійснення втручання до несучої стіни, а саме для знесення частини стіни, з метою встановлення дверного прорізу, замість віконного.

Представником позивачів адвокатом Левіт В.С. 20.07.2018 року за вих. №20/07-18 направлено адвокатський запит ОСББ «Шевченко-6» з метою встановлення обставин наявності чи відсутності згоди мешканців будинку на вчинення вищевказаних дій відповідачами (а.с.77).

З відповіді ОСББ «Шевченко-6» на адвокатський запит ОСОБА_7 було повідомлено, що ОСББ «Шевченко-6» рішення не приймали по питання вказаним у запиті (а.с.78).

Суд не приймає до уваги доводи представника ОСОБА_5 щодо недоведеності позивачами, що утворення у фасадній стіні дверного отвору є загрозою міцності будинку, адже дозвіл на виконання таких робіт власниками квартир та нежитлових приміщень у будинку надані не були, що також слугує самостійною підставою позову.

Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Пунктом 4 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відновлення становища, яке існувало до порушення.

Тож, вимоги позивачів, про проведення в первісний стан фасадну стіну, у якій відповідачі влаштували дверний проріз без згоди співвласників багатоквартирного будинку, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Суд не приймає до уваги доводи представника ОСОБА_5 щодо недоведеності позивачами, що утворення у фасадній стіні дверного отвору є загрозою міцності будинку, адже дозвіл на виконання таких робіт власниками квартир та нежитлових приміщень у будинку надані не були, що також слугує підставою позову.

Керуючись ст.ст. 1, 2, 5, 12, 30, 43, 76, 81, 84, 89, 95, 223, 235, 241, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про зобов`язання привести нежитлове приміщення в первісний стан - задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 власними силами і за свій рахунок привести в первісний стан нежитлове приміщення НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , згідно до технічного паспорту виготовленого Комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» станом на 09.02.2006 року, шляхом відновлення віконного прорізу, замість улаштованого дверного прорізу в кімнаті №5, площею 10,3 кв.м.

В іншій частині позову - відмовити.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

До утворення апеляційних судів в апеляційних округах, апеляційна скарга подається шляхом подання апеляційної скарги через Приморський районний суд м. Одеси до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 15.07.2019 року.

Суддя: В.Я. Бондар