Головуючий у 1-й інстанції Киян Д.В.
Суддя-доповідач: Попова С.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2019 року Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Попової С.А.,

суддів: Кочегарової Г.Л., Пономарьової О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу Комунального підприємства «Трамвайно-тролейбусне управління»

на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 24 травня 2019 року, ухваленого у складі судді Кияна Д.В., повний текст рішення складено 24 травня 2019 року,

по цивільній справі за позовом ОСОБА_1

до Комунального підприємства «Трамвайно-тролейбусне управління»,

про відшкодування матеріальної шкоди,

третя особа - ОСОБА_2 ,

В С Т А Н О В И В:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

В червні 2018 року ОСОБА_1 звернувся із позовом до КП «Маріупольське трамвайно-тролейбусне управління» про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася при наступних обставинах. 23.01.2018 року в місті Маріуполі по вул. Торговій о 06-15 год. сталася дорожньо-транспортна пригода за участю тролейбуса Дніпро Т103, державний номер НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_2 , та автомобіля CITROEN, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням позивача. Відповідно до постанови Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 28.02.2018р. ОСОБА_2 , що перебуває у трудових відносинах із відповідачем, визнано винною та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди позивачеві була заподіяна майнова шкода, спричинена пошкодженням транспортного засобу CITROEN, д/н НОМЕР_2 . Згідно висновку спеціаліста автотоварознавця ТОВ «Експертна компанія «Укравтоекспертиза» від 03.02.2018р. вартість завданого матеріального збитку колісного транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу (51,7%) становить 65 693,38грн., а відповідно до калькуляції № 15/18 вартість відновлювального ремонту без урахування коєфіцієнту фізичного зносу становить 107007,89грн. У зв`язку з безрезультатністю позасудових заходів, спрямованих на врегулювання спору, позивач просив стягнути з відповідача, з яким винна у настанні ДТП особа перебуває у трудових відносинах, у відшкодування майнової шкоди 107007,89грн., а також понесені витрати на проведення експертизи 1600грн. і судові витрати з оплати судового збору у сумі 1 086,08грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 24 травня 2019 року позов ОСОБА_1 до КП «Маріупольське трамвайно-тролейбусне управління», третя особа - ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди задоволено.

Стягнуто з КП «Маріупольське трамвайно-тролейбусне управління» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у сумі 107 007,89грн.

Стягнуто з КП «Маріупольське трамвайно-тролейбусне управління» на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1086,08грн. та вартість експертного дослідження в сумі 1 600грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі відповідач - КП «Маріупольське трамвайно-тролейбусне управління», посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просив змінити рішення та зменшити суму матеріальної шкоди на користь ОСОБА_1 до 65693,38грн.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не було враховано положення Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, роз`яснення Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові від 01.03.2013р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», з огляду на які вартість матеріального збитку власникові пошкодженого транспортного засобу має визначатися як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників колісного транспортного засобу та величини втрати товарної вартості.

Відзив на касаційну скаргу

09 липня 2019 року до Донецького апеляційного суду надійшов відзив представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 . Відзив мотивовано тим, що апеляційна скарга є необґрунтованою, оскільки на підставі ст. 1192 ЦК України, з урахуванням п. 14 Постанови Пленуму Вищого спецілізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ № 4 від 01.03.2013р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» і постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», зношеність транспортного засобу позивача, що потрапив в дорожньо-транспортну пригоду, не має братись до уваги в даному випадку, оскільки позивачеві має бути відкшодовано в повному обсязі вартість відновлювального ремонту без урахування коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу у визначеному спеціалістом-автотоварознавцем розмірі 107 007,89грн., що суд вірно взяв до уваги за підґрунтя ухваленого рішення.

Процедура розгляду справи апеляційним судом

Враховуючи положення ч. 13 ст. 7, ч. 4 ст. 274, ч. 1 ст. 368 ЦПК України, розгляд даної справи, що є малозначною згідно із ч.ч. 4, 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом встановлено, що 23.01.2018р. о 06-15год. на вул. Торговій, буд. 39, в Центральному районі м. Маріуполя Донецької області, водій ОСОБА_2 , керуючи тролейбусом Дніпро Т103, державний номер НОМЕР_4 , не врахувала безпечну швидкість та безпечну дистанцію, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем CITROEN, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , що рухався попереду, чим порушила вимоги п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України.

Постановою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 28.02.2018р. визнано виною ОСОБА_2 у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП; накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. (а.с. 6).

Унаслідок ДТП автомобілю CITROEN, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , володільцем якого є ОСОБА_1 (а.с. 7), завдано механічних пошкоджень.

Згідно звіту про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 15 від 03.02.2018р., вартість матеріального збитку заподіяного, з технічної точки зору, власнику колісного транспортного засобу Citroen СЗ PICASSO реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2013 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , становить 65693,38грн., коефіцієнт фізичного зносу складників КТЗ становить 0,517. При цьому вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу без урахування коефіцієнту фізичного зносу становить 107007,89грн. (а.с. 8-24).

2. Мотивувальна частина

Мотиви, з яких виходив суд першої інстанції

Задовольняючи позов, суд виходив з доведеності факту спричинення майнової шкоди позивачеві винними діями працівника КП «Маріупольське трамвайно-тролейбусне управління» в результаті дорожньо-транспортної пригоди, розмір якої зведений суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Експертна компанія «Укравтоекспертиза» і дорівнює вартості відновлювального ремонту без урахування коефіцієнту фізичного зносу автомобіля згідно калькуляцією в розмірі 107007,89грн., оскільки альтернативного розрахунку відповідачем не надано, клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи не заявлено.

Позиція апеляційного суду

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру матеріальних збитків ухвалене внаслідок неправильного застосування норм матеріального права. В решті рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Вивчивши доводи апеляційної скарги і відзиву на неї колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - зміні, з подальшим перерозподілом судових витрат, виходячи з такого.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб (ч. 1 ст. 1187 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Пункт 1 частини 1 статті 1188 ЦК України передбачає, що у разі якщо шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, то її відшкодування відбувається на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в достатньому обсязі встановив обставини справи за позовними вимогами ОСОБА_1 щодо підстав для відшкодування майнової шкоди, відповідні їм правовідносини, поясненням та наданим доказам дав належну оцінку. Суд оцінив зібрані докази, врахувавши преюдиціальне значення згідно із ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанови про адміністративне правопорушення щодо винної у настанні дорожньо-транспортної пригоди особи - ОСОБА_2 , дії якої не відповідали вимогам ПДР і перебували у причинному зв`язку із пошкодженням автомобіля позивача Citroen СЗ PICASSO, що є підставою для покладення на роботодавця винної особи - відповідача КП «Маріупольське трамвайно-тролейбусне управління» цивільно-правової відповідальності за завдану майнову шкоду.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується із обсягом присудженого відшкодування з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (п. 1).

За змістом ч. 1 ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно із роз`ясненням Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у абзаці 1 пункту 14 Постановивід 01.03.2013р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів провідшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди.

Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу, регламентовано статтею 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який згідно зі статтею 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватись у спірних правовідносинах щодо осіб, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду.

За положеннями ст. 29 цього Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Тож, вказаними нормами закріплене правило встановлення вартості матеріального збитку (реальні збитки), що визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до п. 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003р. № 142/5/2092 (далі - Методика), вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості (п. 8.3. Методики).

Тож, як ключові складові для визначення розміру матеріальної шкоди враховується: вартість відновлювального ремонту; зношеність (коефіцієнт фізичного зносу КТЗ); втрата товарної вартості.

І саме ці ключові складові були враховані спеціалістом-автотоварознавцем у висновку від 03.02.2018р., за яким вирахована вартість матеріального збитку (майнової шкоди), спричиненого власнику пошкодженого автомобіля Citroen СЗ PICASSO, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу (0,517), застосованого у зв`язку з наявністю у автомобіля до ДТП деформації (величина втрати товарної вартості в такому випадку приймається за «0»), і становить 65693,38грн.

Натомість, суд першої інстанції взяв за основу ухваленого рішення показник вартості відновлювального ремонту автомобіля позивача без урахування коефіцієнта фізичного зносу в розмірі 107007,89грн., що не відповідає вимогам вищепереліченого законодавчого унормування.

Згідно із роз`ясненням Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у абзаці 3 пункту 14 вищенаведеної Постанови від 01.03.2013р. № 4, якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків).

Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992р. № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», на яку в обґрунтування відзиву на апеляційну скаргу посилається позивач, наголошено, що якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

Як вбачається з висновку автотоварознавчого дослідження від 03.02.2018р., долученої калькуляції, спеціалістом не визначалася необхідність заміни деталей, вузлів автомобіля позивача Citroen СЗ PICASSO, 2013 року випуску, новими деталями/вузлами нової модифікацї. І на підтвердження такої необхідності позивачем не надано відповідних доказів ані до суду першої інстанції, ані апеляційному суду.

Встановлено, що на момент автотоварознавчого дослідження у лютому 2018 року, пред`явлення позову позивачем у червні 2018 року і на момент прийняття судом першої інстанції рішення, автомобіль позивача не був підданий фактичному ремонту, бо доказів з призведення ремонтних робіт, в тому числі із заміною нових деталей/вузлів нової модифікації, і витрачання певних грошей на цей ремонт не надавалося. Таких даних не долучалося і до відзиву позивача на апеляційну скаргу відповідача.

За таких обставин, позивач, у випадку виявлення спеціалістом-автотоварознавцем експлуатаційного пошкодження автомобіля позивача у вигляді деформації, що мала місце до настання ДТП 23.01.2018р., на що суд не зважив, відсутності даних про вчинений ремонт автомобіля з використанням нових вузлів, деталей, комплектуючих частин, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, зношеність транспортного засобу підлягала врахуванню при обчисленні матеріального збитку, заподіяного позивачеві. В такому випадку відповідач, як обґрунтовано наголошується у апеляційній скарзі, вправі вимагати врахування коефіцієнта зношеності транспортного засобу позивача.

Посилання позивача у відзиві на правову позицію Верховного Суду України, висловлену у постанові від 02.12.2015р. по справі № 6-691цс15, не є слушними і такими, що можна екстраполювати на виниклі у даній справі відносини. Так, фактичні обставини в справі № 6-691цс15 є відмінними від даної справи за позовом ОСОБА_1 , бо витікали з фактично призведеного позивачем ремонту пошкодженого у ДТП автомобіля із заміною новими деталями, оскільки модель автомобіля позивача знята з виробництва ще до виникнення ДТП. У зв`язку з цим в цій справі було взято за основу фактичну вартість ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові без урахування коефіцієнта фізичного зносу цього транспортного засобу.

Таким чином, рішення суду першої інстанції і доводи відзиву позивача на апеляційну скаргу в частині незастосування коефіцієнту фізичного зносу складників транспортного засобу позивача (0,517) і визначення вартості спричиненої позивачеві майнової шкоди на рівні відновлювального ремонту без урахування коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу не відповідають нормам матеріального права, що закріплене в кількох нормативних актах (ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», п.п. 2.4, 8.3 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів), які узгоджуються між собою.

Враховуючи ухвалення оскаржуваного рішення внаслідок неправильного застосування норм матеріального права в частині визначення розміру матеріальних збитків, заподіяних позивачеві, таке рішення відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376 ЦПК України підлягає зміні у відповідній частині згідно із вищенаведеного мотивування із призведенням нового розрахунку судових витрат з оплати судового збору за подачу позивачем позовної заяви і за подачу відповідачем апеляційної скарги.

Рішення в частині відшкодування позивачеві за рахунок відповідача вартості автотоварознавчого дослідження в розмірі 1600грн. підлягає залишенню без змін.

Щодо судових витрат

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки рішення суду першої інстанції змінюється, то розподіл судових витрат вчиняється наступним чином.

Підлягає зміні судове рішення в частині стягнення судового збору за подачу позовної заяви.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуюче те, що позов ОСОБА_1 задоволено на 62% (заявлено позов на суму збитків 108607,89грн., а задоволено на суму 65693,38+1600= 67293,38; задоволена частина в процентному відношенні складає 67293,38х100:108607,89=62%), то з КП «Трамвайно-тролейбусне управління» підлягає стягненню на користь позивача судовий збір за подачу позовної заяви в розмірі мінімальної ставки судового збору, діючого станом на день пред`явлення позову у червні 2018 року, в розмірі 704,80грн. (оскільки 1%= 672,93грн. менший за вказану мінімальну ставку).

А за подачу відповідачем апеляційної скарги, що виявилася частково обґрунтованою (частина, в якій відмовлено позивачу становить 38%), підлягає компенсації КП «Трамвайно-тролейбусне управління» за рахунок позивача витрати з оплати судового збору в розмірі, пропорційному частині, в якій відмовлено позивачеві, що в грошовому виразі становить 619,08грн. (ставка судового збору по апеляційній скарзі, що належала до сплати 108607,89:100%х1,5%=1629,15грн.; 38% від 1629,15грн. становить 1629,15:100%х38%=619,08грн).

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 383 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Трамвайно-тролейбусне управління» задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 24 травня 2019 року в частині розміру матеріальної шкоди, заподіяної транспортному засобу в результаті дорожньо-транспортної пригоди, і розміру судових витрат змінити.

Стягнути з Комунального підприємства «Трамвайно-тролейбусне управління» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у сумі 65693 (шістдесят п`ять тисяч шістсот дев`яносто три) гривні 38 копійок.

Стягнути з Комунального підприємства «Трамвайно-тролейбусне управління» на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

В решті рішення залишити без змін.

Стягнути ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Трамвайно-тролейбусне управління» витрати з оплати судового збору за подачу апеляційної скарги в розмірі 619 (шістсот дев`ятнадцять) гривень 08 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 15 липня 2019 року.

Головуючий С.А.Попова

Судді Л.М.Кочегарова

О.М.Пономарьова