Постанова

Іменем України

17 липня 2019 року

м. Київ

справа № 514/20/17

провадження № 61-36073 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Усика Г. І. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Ступак О. В.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»,

відповідачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 18 травня 2017 року, постановлену у складі судді Цюра Т. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2016 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Короткий зміст ухвалених судових рішень судів попередніх інстанцій

Заочним рішенням Тарутинського районного суду Одеської області від 15 грудня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованіcть за кредитним договором у розмірі 25 853 доларів США 85 центів та пеню у розмірі 298 928, 80 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Тарутинського районного суду Одеської області від 30 січня 2017 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Тарутинського районного суду Одеської області від 15 грудня 2016 року залишено без задоволення.

27 лютого 2017 року ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення місцевого суду та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 20 березня 2017 року у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про звільнення від сплати судового збору або зменшення його розміру за подання апеляційної скарги відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 20 березня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без руху.

Залишаючи апеляційну скаргу без руху, апеляційний суд виходив із того, що заявником пропущено строк на апеляційне оскарження, а тому йому необхідно подати заяву про його поновлення, із зазначенням поважності причин пропуску та сплатити судовий збір.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 18 травня 2017 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Тарутинського районного суду Одеської області від 15 грудня 2016 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що копію ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху заявник отримав 08 квітня 2017 року, що підтверджується зворотним повідомленням про вручення поштового відправлення, будь-яких документів (заяв) на виконання вимог ухвали від

20 березня 2017 року до апеляційного суду не надходило, а тому керуючись частиною третьою статті 297 ЦПК України 2004 року, суд дійшов висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Узагальнені вимоги та доводи касаційної скарги

У липні 2017 року до суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга ОСОБА_2 , у якій він просив скасувати ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 18 травня 2017 року та направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга обгрунтована посиланням на те, що апеляційний суд неправильно застосував положення статті 294 ЦПК України 2004 року, оскільки строк на апеляційне оскарження для осіб, які не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, обраховується від дати отримання копії такого рішення. В судовому засіданні під час розгляду його заяви про перегляд заочного рішення Тарутинського районного суду Одеської області від 15 грудня 2016 року він не був присутнім, копію ухвали суду від

30 січня 2017 року отримав 18 лютого 2017 року. Оскільки з апеляційною скаргою він звернувся у десятиденний строк з дня отримання копії ухвали Тарутинського районного суду Одеської області від 30 січня 2017 року, зокрема, 27 лютого 2017 року, вважав, що строк на апеляційне оскарження не пропустив, а тому оскаржувана ухвала є незаконною та необгрунтованою.

Відзив (заперечення) на касаційну скаргу подано не було.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 липня 2017 року відкрито касаційне провадження та витребувано справу з місцевого суду.

Згідно статті 388 ЦПК України, який набрав чинності з 15 грудня 2017 року, судом касаційної інстанції є Верховний Суд.

26 червня 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення»

ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною третьою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувана ухвала апеляційного суду постановлена з дотриманням вимог процесуального права, доводи касаційної скарги законність та обгрунтованість висновків суду не спростовують.

Згідно частини першої статті 294 ЦПК України 2004 року апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочним рішенням Тарутинського районного суду Одеської області від 15 грудня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 25 853 доларів США 85 центів та пеню у розмірі

298 928, 80 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

За змістом статей 228 та 232 ЦПК України 2004 року заочне рішення, якщо воно не є повторним, може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Ухвалою Тарутинського районного суду Одеської області від 30 січня 2017 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Тарутинського районного суду Одеської області від 15 грудня 2016 року у справі за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишено без задоволення.

Частиною третьою статті 231 ЦПК України 2004 року передбачено, що у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою залишити заяву без задоволення або скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду в загальному порядку.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку (частина четверта статті 231 ЦПК України 2004 року).

З матеріалів справи убачається, що представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 отримав копію ухвали про залишення без задоволення заяви ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення суду 30 січня 2017 року, що підтверджується розпискою, наявною в матеріалах справи. Отже, останнім днем для подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог частини першої статті 294 ЦПК України 2004 року, було 09 лютого 2017 року. Апеляційна скарга ОСОБА_2 подана 27 лютого 2017 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження.

Залишаючи апеляційну скаргу без руху, апеляційний суд виходив із того, що ОСОБА_2 не надано доказів сплати судового збору, пропущено строк на апеляційне оскарження, не наведено обгрунтування поважності причин його пропуску. Заявнику надано строк тридцять днів з дня отримання копії цієї ухвали для усунення вказаних недоліків.

Копію ухвали апеляційного суду про залишення апеляційної скарги без руху заявник отримав 08 квітня 2017 року, що підтверджується зворотним повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідно до частини третьої статті 297 ЦПК України 2004 року апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 294 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані поважними. При цьому протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали особа має право звернутися до апеляційного суду з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження, оскільки заявник вимоги ухвали про залишення апеляційної скарги без руху не виконав, з заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження заявник не звертався, належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску цього строку не надав, судовий збір за подання апеляційної скарги не сплатив.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 №475/97- ВР, кожній фізичній або юридичній особі гарантовано право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Однією з основних гарантій права сторони на судовий захист є право оскарження судових рішень (стаття 129 Конституції України). Реалізація цього права здійснюється, зокрема, шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) зазначав, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» від 7 липня 1989 року ЄСПЛ вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Прецедентна практика ЄСПЛ щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня

2007 року).

Поновлення строку на апеляційне оскарження без відповідної заяви заявника може стати підставою тверджень іншої сторони у справі про небезсторонність суду, що є порушенням права на справедливий судовий розгляд.

Ураховуючи, що заявник не усунув недоліки апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції обгрунтовано відмовив у відкритті апеляційного провадження.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Аналізуючи наведене, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу апеляційного суду залишити без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 415, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 18 травня 2017 рокузалишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Г. І. Усик

І. Ю. Гулейков

О. В. Ступак