Справа № 209/1420/16ц
Провадження № 2/359/62/2019
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«12» червня 2019 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Муранової-Лесів І.В.,

при секретарі - Степаненко А.О.,

за участі представника позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідачів - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі Київської області цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості та зустрічним позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Приватбанк» про розірвання кредитного договору та договору поруки,-

В С Т А Н О В И В :

25.04.2016 року представник ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом та, після уточнення 19.10.2017 року позовних вимог просив: стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № DZHCG113470464 від 08.06.2007 року у розмірі 12939,63 долари США, що станом на 10.10.2017 року за курсом НБУ складає 343547,18 грн., а також стягнути солідарно з відповідачів судові витрати ( а.с. 3,4, 28,29, 164-166 т.1).

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 08.06.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № DZHCG113470464, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит в іноземній валюті в розмірі 14400,00 доларів США на термін до 07.06.2027 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Позивач стверджує, що виконав свої зобов`язання за Кредитним договором у повному обсязі. Також зазначає, що 08.06.2007 року в якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між позивачем та відповідачем ОСОБА_4 було укладено Договір поруки, відповідно до якого відповідач ОСОБА_4 несе солідарну відповідальність за виконання ОСОБА_3 зобов`язань з погашення кредитної заборгованості. Позивач стверджує що, позичальник у порушення умов кредитного договору свої зобов`язання не виконав, не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому Договором порядку та строки, внаслідок чого станом на 10.10.2017 утворилася заборгованість по кредитному договору, яка складається: 9603,10 доларів США-заборгованість за кредитом (тілом кредиту), 2249,50 доларів США-заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 96,00 доларів США- заборгованість по комісії за користування кредитом; 365,89 доларів США-пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, а також штрафи відповідно до Договору: 9,42 долари США- штраф (фіксована частина), 615,72 долари США- штраф(процентна складова).

Заперечень або відзиву відповідачами подано не було.

Ухвалою судді Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 листопада 2016 року (а.с.67 т.1) передано дану цивільну справу за підсудністю до Бориспільського міськрайонного суду Київської області.

Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області 30.01.2017 року (а.с.72) прийнято до свого провадження зазначену цивільну справу та призначено до судового розгляду.

11.04.2017 року , у свою чергу, відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 подали до суду зустрічний позов до ПАТ КБ «Приватбанк», в якому просять суд: - розірвати кредитний договір № DZHCG113470464, укладений між ПАТ КБ « Приватбанк» та ОСОБА_3 08.06.2007 року; - розірвати договір поруки № DZHCG113470464, укладений між ПАТ КБ « Приватбанк» та ОСОБА_4 08.06.2007 року( а.с.91-99 т.1).

В обґрунтування заявлених вимог посилаються на наступне. 08.06.2007 р. між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, за яким отримав кредит на придбання квартири, за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до п.7.1 Договору ОСОБА_3 сплачував банку щомісячний платіж у повному обсязі до 25.02.2015 року. У зв`язку з підвищенням курсу долара США та збільшенням процентної ставки банком платіжна спроможність позичальника знизилася. Проте, ОСОБА_3 продовжував сплачувати щомісячні внески, щоправда в меншому обсязі з 25.02.2015 року по 25.04.2016 року включно. Поскільки виникла заборгованість, ОСОБА_3 19.04.2016 року звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк» для врегулювання даного питання, де було запропоновано віддати банку квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , правовстановлюючі документи на квартиру та ключі від вхідних дверей, та знятися з членами сім`ї з реєстрації. У свою чергу банк пообіцяв списати з ОСОБА_3 всі нараховані банком борги за рахунок квартири та розірвати кредитний договір. ОСОБА_3 виконав вимоги ПАТ КБ «Приватбанк», та переїхав проживати разом зі своєю сім`єю за адресою: АДРЕСА_2 . Також зазначають, що на офіційному сайті ПАТ КБ «Приватбанк» розміщена інформація з приводу продажу квартири в АДРЕСА_1 , на якому розміщено контактний телефон Банку для зв`язку та вказана вартість квартири 199 000 грн., у кредит: 2 332 грн/місяць. Вказують, що оцінка вищевказаної квартири проводилась без участі ОСОБА_3 , його не повідомляли про дату та час проведення оцінки даної квартири. Оскільки законодавством забороняється стягувати заборгованість у подвійному розмірі, тому вважають що відсутні підстави з приводу стягнення заборгованості за кредитним договором.

Станом на 25.04.2016 року, за період з 21.06.2007року по 25.04.2016 року, ОСОБА_3 сплачено за кредитним договором 20 420, 08 доларів США, а станом на 19.04.2016 року передано Банку квартиру, правовстановлюючі документи на квартиру та ключі від квартири. Отже, станом на 19.04.2016 року ОСОБА_3 задовольнив вимоги кредитора. Тому вважають, є всі підстави розірвати кредитний договір №DZHCG113470464, укладений 08.06.2007 року між ПАТ КБ Приватбанк та ОСОБА_3 .

Крім того, 08 червня 2007 року між ПАТ КБ ПриватБанк та ОСОБА_4 було укладено договір поруки № DZHCG113470464/1/. Зазначають, що згідно розрахунку заборгованості станом на 04.04.2016 року, наданого ПАТ КБ «Приватбанк», банком 25.11.2008 року в односторонньому порядку змінена процентна ставка - збільшена з 12.00 на 14.04. Стверджують, що з такими змінами поручитель ОСОБА_4 ознайомлений не був, згоду на зміну умов договору поруки не надавав, додаткову угоду до договору поруки не укладав. Про заборгованість за кредитним договором № DZHCG113470464 від 08.06.2007 року, поручитель дізнався з позовної заяви ПАТ КБ «Приват Банк». Згідно розрахунку заборгованості ПАТ КБ «Приват Банк», який додавався до позовної заяви, вбачається, що заборгованість виникла з 02.02.2015 року. Однак, ПАТ КБ «Приват Банк» ні протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання, ні на протязі одного року від дня укладення договору поруки (від 08.06.2007 року) не пред`явив позову до поручителя. Також зазначають, що поручителю ОСОБА_4 не було повідомлено про вилучення та реалізацію вищевказаної квартири, не було повідомлено про дату та час проведення оцінки квартири, а також про наміри ПриватБанку щодо продажу квартири. ОСОБА_4 вважає, що у порушення ст.20 ЗУ «Про заставу» незаконно вилучив у ОСОБА_3 квартиру та правовстановлюючі документи на квартиру. З наведених підстав, та враховуючи норми ч.4 ст.559 ЦК України, договір поруки також підлягає розірванню.

01.10.2018 року представником ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - адвокатом Крусь Л.В. було подано до суду заяву про застосування строку позовної давності (а.с.10-12 т.2). В обґрунтування заяви, зазначили, що ОСОБА_3 виконував щомісячні зобов`язання з погашення кредиту та процентів за користування кредитом. Але у зв`язку з підвищенням процентної ставки ПАТ КБ «Приватбанк» в односторонньому порядку (25.11.2008 року) та в зв`язку з ростом курсу долара, у ОСОБА_3 виникла заборгованість за кредитним договором. Так, з 20.08.2008 року нараховувалася сума пені за порушення строків розрахунків (графа 12 розрахунку) та відповідно до графи 14 розрахунку зростав загальний залишок пені за порушення строків розрахунків, а починаючи з 20.03.2015 року сума пені значно зросла. Тому, починаючи з 20.08.2008 року настав строк невиконання позичальником зобов`язань згідно кредитного договору. ПАТ КБ «Приватбанк», після спливу строку позовної давності терміном в один рік, 05.04.2016року звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості, в яку, згідно розрахунку заборгованості, також включена сума пені та штрафів в розмірі 918,09 доларів США, що складає еквівалент 23962,15 гривень. Вважають, що оскільки ПАТ КБ «Приватбанк» пропущений строк для звернення до суду з позовом про стягнення пені та штрафу, необхідно застосувати строк позовної давності згідно ч. 2 ст. 258 ЦК України та відмовити у позові в частині стягнення пені та штрафу, відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України.

13.04.2017 року ухвалою суду, у відповідності до вимог ст. 124 ЦПК України (в редакції 2004 року), прийнято до спільного розгляду з первісним позовом зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ПАТ КБ «Приватбанк» про розірвання кредитного договору та договору іпотеки (а.с.137 т.1 ).

Ухвалою суду від 24.11.2017 року (а.с.179 т.1) заявлене представником відповідачів - адвокатом Крусь Л.В. клопотання про витребування письмових доказів задоволено, зобов`язано приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпровської області Міхеєву Т.М., надати суду належним чином завірені копії матеріалів цивільно-правової угоди з продажу квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_3 .

Представник АТ «КБ «Приватбанк» у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, щодо зустрічного позову заперечував та просив відмовити в його задоволенні, водночас не зміг пояснити .

Представник ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - адвокат Крусь Л.В. у судовому засіданні первісні позовні вимоги не визнала, проти їх задоволення заперечувала, а також просила суд задовольнити заяву про застосування строків позовної давності та відмовити у задоволенні позову. Зустрічні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні.

Суд, заслухавши учасників процесу, допитавши свідка ОСОБА_5 , дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини та об`єктивно оцінивши докази, дійшов висновку про часткове задоволення первісного позову та про задоволення зустрічного позову, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу.

Відповідно до вимог ч.6ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У судовому засіданні встановлено, що 08 червня 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 було укладено Кредитний договір № DZHCG113470464 (а.с. 15,16 т.1).

Відповідно до п. 1.1, 2.1, 2.2, 7.1 Кредитного договору, Банк зобов`язується надати позичальникові кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк з 08 червня 2007 р. по 07 червня 2027 року включно, у вигляді не поновлюваної лінії у розмірі 14400 доларів США на наступні цілі: 12000 доларів США на придбання квартири, а також у розмірі 2400 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п.п.2.1.3,2.2.7 даного Договору зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1% на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 1% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, щомісяця в період сплати у розмірі 0,20% від суми виданого кредиту (що становить 24 долари США щомісячно), відсотків за дострокове погашення кредиту згідно з п.3.11 даного Договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу згідно п.6.2 даного Договору.

Періодом сплати вважати період з 20 по 25 число кожного місяця. Погашення заборгованості за цим договором(за винятком винагороди, що сплачується в момент надання кредиту) здійснюється у наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку кошти(щомісячний платіж) у сумі 157,53 доларів США для погашення заборгованості за Кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди.

Згідно п.7.2 кредитного договору, для виконання даного договору Банк відкриває Позичальникові рахунок НОМЕР_1 для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороді та іншим платежам.

Відповідно до п.7.3 договору, забезпеченням виконання позичальником зобов`язань за даним Договором виступає іпотека квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , а також всі інші види застави, іпотеки, поруки й т.п., надані Банку з метою забезпечення зобов`язань за даним Договором.

Пунктом 7.4 Кредитного договору сторони погодили, що згідно ст.212 ЦК України, при порушенні позичальником зобов`язань по погашенню кредиту, передбачених п.п.1.1, 2.2.4, 2.3.3 цього Договору Позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 2,46% на місяць (що становить 29,52% річних), розраховані на суму непогашеної в строк заборгованості за кредитом.

Відповідно до умов п. 3.3 Кредитного договору, кошти, отримані від позичальника для погашення заборгованості по кредиту, насамперед направляються для відшкодування витрат/збитків Банку згідно п.п.2.2.9,2.3.8 цього договору, далі пені згідно розділу 4 цього договору, далі-простроченої комісії по кредиту, далі- простроченої винагороди, далі-прострочених відсотків, далі- простроченої заборгованості за Кредитом, частина суми, що залишилася( у т.ч. сума, надана позичальникові понад суму щомісячного платежу), направляється на погашення заборгованості за Кредитом(якщо інше не передбачено п.6.8), далі-комісії, далі-винагороди,, далі-кредиту. Остаточне погашення заборгованості за Кредитом виконується не пізніше дати, зазначеної в п.7.1 Договору. Суми остаточного погашення заборгованості може відрізнятися від суми щомісячного платежу. При несплаті винагороди, комісії( у випадку її щомісячної сплати згідно п.7.1 даного договору або згідно п.3.11 даного договору), відсотків, і/або частини кредиту до останнього дня періоду сплати, вони вважаються простроченими.

Умовами п.3.4 кредитного договору визначено, що нарахування відсотків здійснюється в останню дату сплати відсотків, при цьому відсотки розраховуються на фактичний залишок заборгованості за кожний календарний день, виходячи з фактичної кількості днів користування кредитом-360 днів у році. Відсотки розраховуються щомісяця, за період з першої дати поточного Періоду сплати включно. Дата погашення Кредиту в розрахунок не включається. Повне погашення відсотків здійснюється не пізніше дня повного погашення суми Кредиту.

Згідно п. 4.1 Кредитного договору, при порушенні Позичальником будь-якого зобов`язання, передбачених п.п.2.2.2,2.2.3 даного Договору, Банк має право нарахувати, а Позичальник зобов`язується сплатити Банку пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні, за кожний день прострочки. Сплата пені здійснюється в гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати.

Факт отримання кредитних коштів відповідачем ОСОБА_3 не оспорюється.

Крім того, в забезпечення виконання умов кредитного договору між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем ОСОБА_4 08.06.2007 року був укладений Договір поруки № DZHCG113470464/1( а.с. 17 т.1).

За змістом п. 1 Договору поруки, сторони визначають, що предметом цього договору є надання поруки Поручителем перед Кредитором за виконання Позичальником зобов`язань за кредитним договором, укладеним між Банком та Позичальником. Строк, розмір кредиту, цілі, відсотки, розмір кредиту на сплату страхових платежів, винагороду за надання фінансового інструменту, розмір щомісячного платежу, період сплати, порядок погашення заборгованості, відсотки за дострокове погашення кредиту за цим Договором, зазначені у п.16 цього Договору.

Згідно п.п. 2, 4 Договору поруки, Поручитель відповідає перед Кредитором за виконання зобов`язань за Кредитним договором у тому ж розмірі, що і Боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. У випадку невиконання боржником зобов`язань за Кредитним договором, Боржник і Поручитель відповідають перед Кредитором як солідарні боржники.

Відповідно до п. 11 Договору поруки, він набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання зобов`язань за Кредитним Договором.

Сторонами також повністю визнана та обставина, що на виконання умов Кредитного договору №DZHCG113470464 від 08 червня 2007 року (п.7.3) між ПАТ УК «Приватбанк» та відповідачем ОСОБА_3 був укладений договір іпотеки квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . Договір іпотеки квартири від 08 червня 2007 року за реєстровим №1133, посвідчений приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Моісієнко В.М. (т.2 а.с.165-170).

Оскільки факт надання кредиту відповідачами не оспорюється, ця обставина свідчить про те, що банк виконав свої зобов`язання за договором у повному обсязі.

У свою чергу, відповідачі свої зобов`язання належним чином не виконують, порушивши виконання умов Кредитного договору та Договору поруки, у результаті чого виникла заборгованість, про що відповідачі попереджалися Банком шляхом направлення повідомлення про погашення простроченої заборгованості від 29.10.2015 р. за №30.1.0.0/2-70608DZHCL347(т.1 а.с.11-14).

Однак, вимога залишена без задоволення, відповідачі в добровільному порядку заборгованість не погашають.

Згідно ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до вимог ч.2 ст.1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

За наданими позивачем розрахунками заборгованості встановлено, що за кредитним договором №№ DZHCG113470464 від 08.06.2007 року станом на 10.10.2017 року рахується заборгованість у розмірі 12939,63 долари США, що станом на 10.10.2017 року за курсом НБУ складає 343547,18 грн., та яка складається з : 9603,10 доларів США-заборгованість за кредитом(тілом кредиту), 2249,50 доларів США-заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 96,00 доларів США- заборгованість по комісії за користування кредитом; 365,89 доларів США-пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, а також штрафи відповідно до Договору: 9,42 долари США- штраф (фіксована частина), 615,72 долари США- штраф(процентна складова) (т.1 а.с.166-170).

З дослідженого розрахунку встановлено, що з 25.11.2008 року збільшилась відсоткова ставка з 12% річних до 14,04% річних, а також відсоткова ставка за відсотками, які нараховуються на непогашену в строк заборгованість за кредитом з 29,52% до 33,64% річних.

Той факт, що відповідач ОСОБА_3 був обізнаний про зміну відсоткової ставки ним не оспорюється та підтверджується долученими до матеріалів справи квитанціями ПриватБанку про внесення коштів відповідачем та від його імені його дружиною ОСОБА_6 , згідно з якими розмір щомісячних платежів у зв`язку з цим збільшився з 196,91 доларів до 217 -220 доларів США (т.1 а.с.120-132). Ця обставина відповідачем ОСОБА_3 за змістом зустрічної позовної заяви не заперечується (т.1 а.с.91-99).

Водночас, доказів того, що відповідач ОСОБА_4 був обізнаний про зміну відсоткової ставки за кредитом, що відповідачем не визнається, позивачем суду надано не було та не зазначено джерел їх здобуття.

Здійснені відповідачем платежі підтверджуються долученими до матеріалів справи виписками по рахункам, відкритими на ім`я ОСОБА_3 (а.с.31-36 т.1, 61-119 т.2), а також копіями квитанцій (а.с.120-132 т.1). Повнота та правильність зарахування коштів, окрім сум, які надійшли від продажу належної відповідачу ОСОБА_3 квартири, відповідачами не оспорюється. Не оспорюється також та обставина, що останній платіж на погашення заборгованості за укладеним кредитним договором відповідачем ОСОБА_3 був здійснений 22.03.2016, що підтверджується як даними розрахунку заборгованості (т.1 166-170) так і наданими відповідачем квитанціями (т.1 а.с.120-132), випискою по рахунку ОСОБА_3 № НОМЕР_2 (т.2 а.с.176-179).

Судом, також встановлено, що останнє зарахування коштів в рахунок погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією та пенею, позивачем здійснено 09 червня 2017 року, що підтверджується розрахунком заборгованості (т.1 а.с.166-170),а також випискою по рахунку № НОМЕР_3 ОСОБА_3 (т.2 а.с.176-179).

Як вбачається з дослідженого розрахунку заборгованості(т.1 а.с.166-170) та виписки по рахунку (т.2 а.с.176-179), кошти, отримані від продажу належної відповідачу ОСОБА_3 квартири, яка була передана в іпотеку ПАТ КБ «Приватбанк», що підтверджується дослідженими в судовому засідання письмовими доказами, актом прийому-передачі правовстановлюючих документів в ПА КБ «Приватбанк» (т.1 а.с.105), Актом, складеним головою та заступником голови Органу самоорганізації населення «Комітет 11-го мікрорайону» (т.1 а.с.109-110), отриманими від приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Міхеєвої Т.М. (т.2 а.с.132-160), а також повністю визнана сторонами, надійшли на рахунок відповідача ОСОБА_3 та були зараховані банком на погашення заборгованості, а саме: 579,88доларів США - на погашення боргу за комісією, 2179,46 - на часткове погашення боргу за пенею, 1734,77 доларів США - на часткове погашення боргу за відсотками, 642,83 доларів США - на погашення простроченої заборгованості за наданим кредитом.

Проте сума коштів в розмірі 893,59 доларів США відповідачем в розрахунку заборгованості не врахована.

Відповідно до умов п.3.3 Кредитного договору вказана сума 893,59 доларів США в порядку черговості погашення заборгованості підлягала зарахуванню в рахунок погашення прострочених відсотків.

З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку, що розмір доведеної позивачем заборгованості станом на дату розрахунку 10.10.2017 року, яка підлягає стягненню, становить 11055доларів США 01 цент, та складається:

- 9603 долари США 10 центів - заборгованість за кредитом,

-1355 доларів США 91 цент - заборгованість за процентами (тобто розрахована позивачем сума за вирахуванням 893 доларів 59 центів, які були отримані банком після продажу квартири, що передавалась в іпотеку, здійсненої в позасудовому порядку за згодою іпотекодержателя ПАТ КБ «Приватбанк» та іпотекодавця ОСОБА_3 за письмовою згодою його дружини ОСОБА_6 ,т.2 а.с.149).

- 96 долари США 00 центів - заборгованість за комісією (з розрахунку0,20% від суми виданого кредиту, що становить 24 долари США щомісячно - п.7.1 Кредитного договору).

Зазначена заборгованість підлягає стягненню з належного відповідача ОСОБА_3 , який є боржником у зобов`язанні, що виникло за укладеним сторонами кредитним договором.

При цьому суд враховує, що за змістом ч.2 ст.533ЦК України якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

А також враховує правові позиції Верховного Суду України, висловлені у справі №6-145цс14 та №6-79цс14, відповідно до яких у силу положень статей 192,533ЦК України та статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року №15-93 Про систему валютного регулювання і валютного контролю вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини, стягнути грошову суму в іноземній валюті. Якщо в зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно, у національній валюті України підлягають обчисленню і стягненню і інші складові грошового зобов`язання (пеня, штраф, неустойка, проценти) та виплати, передбачені ст. 625 ЦК України.

Факт наявності у ПАТ КБ «Приватбанк», відповідної банківської ліцензії на здійснення валютних операцій, підтверджується копією банківської ліцензії №22 від 05.10.2011 року (а.с.21 т.1).

Щодо стягнення нарахованої пені в сумі 365,89 доларів США за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором, вимоги позивача задоволенню не підлягають, оскільки в порушення вимог ст.533 ЦК України розрахунок пені наданий в доларах США, а зазначений в розрахунку гривневий еквівалент розрахований за курсом долара США на дату проведення розрахунку, а не виходячи з курсу валют на дату нарахування.

Також, позивачем не обґрунтовано та не доведено наявність підстав для нарахування та стягнення штрафів в сумі 9,42 долари США (фіксована частина) та в сумі 615,72 долари США (процентна складова), оскільки умовами укладеного сторонами Кредитного договору №DZHCG113470464 від 08.06.2007 року (т.1 а.с.15-16) відповідальність позичальника за порушення строків погашення кредиту та сплати відсотків у вигляді штрафів не передбачена.

В частині солідарного стягнення зазначеної суми з відповідача ОСОБА_4 , позовні вимоги за первісним позовом задоволенню не підлягають у зв`язку з тим, що в силу вимог ч.1 ст.559 ЦК України порука ОСОБА_4 є припиненою.

Так, банк з 25.11.2008 року збільшив відсоткову ставку за кредитом, і доказів того, що поручитель ОСОБА_4 був обізнаний та надавав згоду на таку зміну зобов`язання, внаслідок чого збільшився обсяг його відповідальності, суду надано не було.

Пунктом 22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30 березня 2012 року, роз`яснено, що відповідно до частини першої статті 559 ЦК, припинення договору поруки пов`язується зі зміною забезпеченого зобов`язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов`язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов`язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов`язання.

Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК, порука припиняється у разі зміни основного зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред`явлення позову про визнання договору поруки припиненим.

З урахуванням викладеного, суд прийшов до переконання, що вимоги позивача щодо стягнення заборгованості з відповідача ОСОБА_3 за кредитом в сумі 9603,10 долари США та заборгованістю за комісією в сумі 96,00 долари США є обґрунтованими та підлягають задоволенню на вказану суму, а вимоги щодо стягнення заборгованості за процентами станом на 10.10.2017 року- на розраховану судом суму 1355,91 долари США.

Суд зазначає, що заява представника відповідачів адвокатом Крусь Л.В. про застосування строків позовної давності задоволенню не підлягає, оскільки строк звернення з позовом не пропущений з урахуванням здійснених ОСОБА_3 платежів, оскільки відповідно до вимог ч.1 ст.264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Щодо зустрічного позову, суд зазначає наступне.

Як вбачається з виписки по рахунку, наданих відповідачем квитанцій ( т.1 а.с.120-132, т.2 а.с.119-на звороті, 179-на звороті) за період з дати укладення договору 08.06.2007року по 22.03.2016 року ОСОБА_3 сплатив за кредитним договором суму, що значно перевищує суму отриманого кредиту.

Крім того, 19.04.2016 року згідно з актом прийняття-передачі правовстановлюючих документів в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»(т.1 а.с.105) банк прийняв від ОСОБА_3 на зберігання оригінали правовстановлюючих документів: витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 14875946 на ім`я ОСОБА_3 , договір купівлі-продажу квартири посвідченого приватним нотаріусом Моісієнко В.М. зареєстрованого в реєстрі № 1131 від 08.06.2007 року; витяг з Державного реєстру правочинів.

Згідно з актом, складеним головою та заступника голови ОСО «Комітет 11-го мікрорайона» ОСОБА_3 та члени його сім`ї звільнили передану в іпотеку банку квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а також в подальшому знялися з реєстрації у вищевказаній квартирі (т.1 а.с.109-110).

Крім того, як вбачається з довіреності від 22.04.2016 року, посвідченої Дербіною Р.Є., приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу, та зареєстрованої в реєстрі за № 402(т.2 а.с.152), ОСОБА_3 уповноважив ПАТ КБ «Приватбанк» або ОСОБА_7 , яким надається право діяти окремо та незалежно один від одного розпоряджатися, а саме продати належне йому нерухоме майно-квартиру за номером АДРЕСА_1 .

Наведене, на думку суду, підтверджує доводи відповідача ОСОБА_3 , що вказані дії були направленні на врегулювання спору, з метою погашення заборгованості за кредитним договором в позасудовому порядку.

Встановлено, що 07 червня 2017 року ОСОБА_7 , який діяв від імені ОСОБА_3 , відповідача у справі на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Дербіною Р.Є. 22 квітня 2016 року, уклав договір купівлі-продажу квартири з покупцями ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Міхеєвою Т.М., реєстровий №246, продаж вчинено за погоджену сторонами суму 158000,00гривень (т.2 а.с.133-134).

Сторонами визнано, що кошти, отримані від продажу вказаної квартири були зараховані на рахунок відповідача ОСОБА_3 на погашення заборгованості за Кредитним договором №DZHCG113470464 від 08.06.2007 року.

За змістом ч.1 ст.652 ЦК України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Відповідно до ч.2 цієї статті, якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов : 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Так, судом встановлено, ОСОБА_3 з метою погашення заборгованості за кредитним договором здійснив усі необхідні дії для позасудового врегулювання спору в порядку визначеному ст.36 Закону України «Про іпотеку», передавши правовстановлюючі документи та довіреність на вчинення необхідних ді з метою реалізації придбаної за рахунок кредитних коштів та переданої в іпотеку квартири.

Проте, продаж квартири був здійснений позивачем більш ніж через рік після вчинення відповідачем усіх необхідних дій, які від нього вимагалися. Крім того, позивач одержавши можливість розпорядитися переданою в іпотеки квартирою, діяв недобросовісно та не ініціював укладення відповідної угоди на виконання вимог ст.36 Закону України «Про іпотеку», зокрема угоди про задоволення вимог іпотекодержателя, та продовжував нараховувати як відсотки за користування кредитними коштами, в тому числі за збільшеної процентною ставкою у зв`язку з простроченням позичальника, а також пеню, заборгованість за якими в подальшому була погашена за рахунок коштів, отриманих від продажу квартири.

Такі дії позивача призвели до того, що відповідач ОСОБА_3 позбавлений того, на що він розраховував при укладенні кредитного та іпотечного договору, що на думку суду дає підстави для задоволення його зустрічних вимог щодо розірвання укладеного ним кредитного договору. .

Оскільки відповідач ОСОБА_4 , який виступив поручителем, внаслідок зміни позивачем в односторонньому порядку відсоткової ставки, а також внаслідок порушення позивачем порядку позасудового врегулювання, визначеного ст.36 ЗУ «Про іпотеку», що призвело до продажу предмета іпотеки, проте суттєво не зменшило заборгованості за основним боргом за кредитом, та, не зважаючи, що порука вважається припиненою на підставі ч.1 ст.559 ЦК України, з метою ефективного захисту його порушених прав, він має право вимагати розірвання договору поруки у зв`язку з істотною зміною обставин.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що зустрічні позовні вимоги відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підлягають задоволенню в повному обсязі, а укладені сторонами кредитний договір №DZHCG113470464, укладений між ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк», та ОСОБА_3 08.06.2007 року та договір поруки №DZHCG113470464/1, укладений між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_4 08.06.2007 року, слід розірвати.

Відповідно до ст.141 ч.1 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк», понесені ним судові витрати по оплаті судового збору підлягають частковому відшкодуванню за рахунок відповідача ОСОБА_3 пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 3762 гривень 38 копійок.

При цьому, за зустрічним позовом підлягають стягненню з АТ КБ « Приватбанк» на користь ОСОБА_4 понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 гривень (а.с. 90 т.1).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2,12,13,81,82,89,141,223,258,259,263-265,266,273, 280 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи - НОМЕР_4 ,, зареєстроване місце проживання : АДРЕСА_2 , на користь Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк», юридична адреса: 01001, м.Київ, вул.Гуршевського, 1д, розрахунковий рахунок № НОМЕР_5 (для погашення заборгованості), МФО 305299, , заборгованість за кредитним договором №DZHCG113470464 від 08.06.2007 року в розмірі 11055 доларів США 01 цент (одинадцять тисяч п`ятдесят п`ять доларів США один цент), що за курсом НБУ станом на дату ухвалення судового рішення становить 290746 гривень 76 копійок (двісті дев`яносто тисяч сімсот сорок шість гривень сімдесят шість копійок), та складається:

- 9603 долари США 10 центів - заборгованість за кредитом,

-1355 доларів США 91 цент - заборгованість за процентами,

- 96 долари США 00 центів - заборгованість за комісією.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи - НОМЕР_4 ,, зареєстроване місце проживання : АДРЕСА_2 , на користь Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк», юридична адреса: 01001, м.Київ, вул.Гуршевського, 1д, розрахунковий рахунок № НОМЕР_5 (для погашення заборгованості), МФО 305299, , судові витрати в розмірі 3762 гривні 38 копійок (три тисячі сімсот шістдесят дві гривні тридцять вісім копійок).

В задоволенні іншої частини позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Приватбанк» про розірвання кредитного договору та договору поруки - задовольнити повністю.

Розірвати кредитний договір №DZHCG113470464, укладений між Акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_3 08.06.2007 року.

Розірвати договір поруки №DZHCG113470464/1, укладений між Акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_4 08.06.2007 року .

Стягнути з Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк», юридична адреса: 01001, м.Київ, вул.Гуршевського, 1д, МФО 305299, , на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи - НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання : АДРЕСА_2 , судові витрати в розмірі 640 гривень (шістсот сорок гривень).

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга Київському апеляційному суду через Бориспільський міськрайонний суд протягом тридцяти днів,який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 23 червня 2019 року.

Суддя: І. В. Муранова-Лесів