КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 521/7401/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Вовк Є.І.
провадження № 22-ц/824/8197/2019 Суддя-доповідач: Олійник В.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 липня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Олійника В.І.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Таргоній Д.О.,

при секретарі Бондаренко І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26 грудня 2018 року у складі судді Вовка Є.І. у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Юніон стандарт Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Юніон стандарт Банк», третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Саппортіо», щодо припинення поруки, -

в с т а н о в и в :

У травні 2015 року позивач ПАТ «Юніон стандарт Банк» звернувся до суду із зазначеним позовом, який обґрунтовував тим, що між позивачем та третьою особою ТОВ «Саппортіо» укладено договір про відкриття кредитної лінії №07/02-14 від 10 лютого 2014 року (з урахуванням умов, укладених додаткових угод: від 10 лютого 2014 року, а також з №2 по №12).

Свої зобов`язання позивач виконав повністю, надав позичальнику кредит у розмірі 2 000 000 грн. у вигляді відновлювальної кредитної лінії (відповідними траншами), за умови його повернення, сплати процентів (щомісячними платежами), а позичальник свої зобов`язання не виконав належним чином, а саме, станом на 06.04.2015 року не сплатив на користь позивача заборгованість по вказаному кредитному договору в сумі 1 994 003 грн. 83 коп., яка складається з заборгованості: за кредитом - 1 750 000 грн.; за процентами за користування кредитом -7 623 грн. 29 коп.; за процентами за користування простроченою сумою кредиту - 53709 грн. 70 коп., а також з пені за прострочення сплати процентів - 4520 грн. 15 коп. та з пені за прострочення сплати кредиту - 178150 грн. 68 коп.

Також, на забезпечення виконання зобов'язань позичальника перед банком за вказаним договором про відкриття кредитної лінії між ПАТ «Юніон стандарт Банк» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір поруки №07/02-14-П-1 від 10 лютого 2014 року, зобов`язання за яким останній не виконав та не оплатив вказану заборгованість позичальника за вказаним договором про відкриття кредитної лінії.

Крім того, на забезпечення виконання зобов'язань позичальника перед банком за вказаним договором про відкриття кредитної лінії, між ПАТ «Юніон стандарт Банк» та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір поруки №07/02-14-П-2 від 10 лютого 2014 року, зобов'язання за яким останній не виконав та не оплатив вказану заборгованість позичальника за вказаним договором про відкриття кредитної лінії.

У травні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом до ПАТ «Юніон стандарт Банк» щодо припинення його ( ОСОБА_1 ) поруки відповідно до договору поруки №07/02-14-П-1 від 10 лютого 2014 року, укладеного з ПАТ «Юніон стандарт Банк», з посиланням на положення ст.559 ЦК України у сукупності з тією обставиною, що на думку ОСОБА_1 розмір тіла кредиту був збільшений.

ПАТ «Юніон стандарт Банк» подав заперечення проти вказаного зустрічного позову, в яких зазначав, що за умовами вказаного кредитного договору вказана кредитна лінія була відновлювальна, при цьому, розмір наданого кредиту жодного разу (жодний транш) не перевищував вищевказану суму у 2 000 000 грн.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26 грудня 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто на користь ПАТ «Юніон стандарт Банк» солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 суму заборгованості у розмірі 1 994 003 грн. 82 коп.

В задоволенні решти вимог відмовлено.

Судові витрати у виді судового збору в сумі 3 654 грн. стягнуто на користь ПАТ «Юніон стандарт Банк» з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у рівних частинах, а саме, по 1 827 грн. з кожного.

Відмовлено в задоволенні в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 в повному обсязі.

Судовий збір за зустрічним позовом зараховано в дохід держави.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції, та ухвалення нового рішення, яким відмовити в задоволенні первісного позову та задовольнити його зустрічний позов.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі свої зобов`язання за договорами належним чином не виконали, а ОСОБА_1 не надано доказів того, що надані кредитні транші за договором №07/02-14 від 10 лютого 2014 року перевищували вищевказану, обумовлену сторонами суму тіла кредиту у розмірі 2 000 000 грн. та згідно з умовами цього договору сторонами було погоджено надання позичальнику вказаного кредиту саме у вигляді відновлювальної кредитної лінії.

Ухвалене судом рішення зазначеним вимогам відповідає.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Судом встановлено, що між позивачем - ПАТ «Юніон стандарт Банк» та третьою особою - ТОВ «Саппортіо» укладено договір про відкриття кредитної лінії №07/02-14 від 10 лютого 2014 року (з урахуванням умов, укладених додаткових угод: від 10 лютого 2014 року, а також з №2 по №12), зобов`язання за яким позивач виконав повністю, надав позичальнику кредит у розмірі 2 000 000 грн. у вигляді відновлювальної кредитної лінії (відповідними траншами), за умови його повернення, сплати процентів (щомісячними платежами), а позичальник свої зобов`язання не виконав належним чином, а саме, станом на 06.04.2015 року не сплатив на користь позивача заборгованість по вказаному кредитному договору в сумі 1 994 003 грн. 83 коп., яка складається з заборгованості: за кредитом - 1 750 000 грн.; за процентами за користування кредитом - 7 623 грн. 29 коп.; за процентами за користування простроченою сумою кредиту - 53 709 грн. 70 коп., а також з пені за прострочення сплати процентів - 4 520 грн. 15 коп. та з пені за прострочення сплати кредиту - 178 150 грн. 68 коп.

Також, на забезпечення виконання зобов'язань позичальника перед банком за вказаним договором про відкриття кредитної лінії між ПАТ «Юніон стандарт Банк» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір поруки №07/02-14-П-1 від 10 лютого 2014 року, зобов'язання за яким останній не виконав, а саме, не оплатив вказану заборгованість позичальника за вказаним договором про відкриття кредитної лінії.

Крім того, на забезпечення виконання зобов'язань позичальника перед банком за вказаним договором про відкриття кредитної лінії між ПАТ «Юніон стандарт Банк» та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір поруки №07/02-14-П-2 від 10 лютого 2014 року, зобов'язання за яким останній не виконав, а саме, не оплатив вказану заборгованість позичальника за вказаним договором про відкриття кредитної лінії.

Згідно з положеннями ст.1054 ЦК України: за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору;

Як вбачається з положень ч.ч.1, 2 ст.554 ЦК України: у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники; поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки; особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до положень ст.559 ЦК України: порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності; порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов`язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем; порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника; порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя; якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Згідно зі ст.526, ч.1 ст.530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, в тому числі, у встановлений в ньому строк.

За положеннями ст.ст.549, 550 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, при цьому, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені законом або договором, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

З огляду на вищенаведене, в тому числі на те, що арифметична сума вказаної заборгованості складає 1994003 грн. 82 коп., а не 1994003 грн. 83 коп., як про це вказує позивач, то суд першої інстанції прийшов до правильного висновку щодо часткового задоволення первісного позову, а саме, стягнення на користь ПАТ «Юніон стандарт Банк» солідарно з ОСОБА_1 суму заборгованості у розмірі 1 994 003 грн. 82 коп., і наявні заперечення не спростовують такого висновку суду, а решта позовних вимог не підлягали до задоволення, як безпідставні.

Також суд вірно вважає необхідним відмовити у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 у повному обсязі з наведених вище підстав.

Відповідно до ст.ст.77-81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Проте, як вірно зазначено судом, ОСОБА_1 не надано доказів щодо того, що надані кредитні транші за вказаним договором №07/02-14 від 10 лютого 2014 року перевищували вищевказану, обумовлену сторонами суму тіла кредиту у розмірі 2000000 грн. (в межах, якої заявлені і позовні вимоги зокрема щодо тіла кредиту), при цьому судом враховано, що згідно з умовами цього договору №07/02-14 від 10 лютого 2014 року, сторонами було погоджено надання позичальнику вказаного кредиту саме у вигляді відновлювальної кредитної лінії (у розмірі 2000000 грн. - пункт 1.1 Договору), що вочевидь не враховано позивачем за зустрічним позовом.

Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального і процесуального права безпідставні, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні.

Інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції чи доводили б порушення ним норм цивільного або цивільно-процесуального законодавства, апеляційна скарга не містить.

Обґрунтовуючи судове рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.263, 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 15 липня 2019 року.

Суддя-доповідач:

Судді: