Справа № 643/7773/18
Провадження № 2/643/731/19
26.06.2019 р. м. Харків
Московський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Харченко А.М.
за участю секретаря Горборукової М.О.
представника позивача адвоката Файзулаєвої М.Х.
третіх осіб ОСОБА_1 , , ОСОБА_2 ,
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , треті особи ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про усунення перешкод у користуванні майном, що належить на праві приватної власності,
14.06.2018. ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 , в якому просить усунути перешкоди у користуванні житловим будинком з надвірними будівлями АДРЕСА_1 , який належить їй на праві приватної власності, з боку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зі зняттям його з реєстраційного обліку за зазначеною адресою.
27.11.2018. позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з уточненим позовом, в якому просила усунути перешкоди у користуванні житловим будинком з надвірними будівлями АДРЕСА_1 , який їй належить на праві приватної власності, з боку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом визнання його таким, що втратив право на користування вказаним приміщенням із зняттям його з реєстраційного обліку за зазначеною адресою. В обгрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, шо згідно з свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 18 березня 2018 року їй на праві приватної власності належить житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 . На даний час у будинку зареєстровано 5 осіб, а саме, позивач, її дочка ОСОБА_2 , онука ОСОБА_1 , її син ОСОБА_5 , 2015 року народження, та ОСОБА_4 , що підтверджується записами у домовій книзі. Відповідач був співмешканцем дочки позивача ОСОБА_2 . У 2008 році на прохання позивача вона надала згоду на його реєстрацію в її оселі, хоча він ніколи в подальшому не був членом родини позивача, в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 він не перебував. Позивач, як власник житла, ніколи не була пов`язана з відповідачем спільним побутом, взаємних прав та обов`язків з ним не мала. 1 січня 2012 року відповідач забрав особисті речі, залишив житло за місцем реєстрації і став проживати за невідомою їй адресою. Крім того, у нього виникли проблеми з правоохоронними органами, тому він не повідомив свою адресу, залишаючи спірне житло.
Позивач ОСОБА_3 направила суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі (а.с.41).
Представник позивача адвокат Файзулаєва М.Х. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги позивача, посилаючись на вищенаведене, та просила позов задовольнити. Крім того зазначила, що відповідач зареєстрований в спірному житловому приміщенні згідно з записом у домовій книзі. Ніяких витрат за спірне житло він не несе.
Третя особа ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги позивача та зазначила, що позивач є її бабусею, а ОСОБА_2 її мати. З 2008 року мати в будинку АДРЕСА_1 , де вони мешкали, стала мешкати з чоловіком, а саме ОСОБА_6 . В січні 2012 року він пішов. Його фактичне місцезнаходження не відоме. Перешкод в проживанні йому не чинилося.
Третя особа ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги позивача та зазначила, що в 2008 році попросила свою маму ОСОБА_3 прописати свого співмешканця ОСОБА_7 . 01 січня 2012 року він зібрав свої речі та добровільно пішов з дому. Після цього додому за спірною адресою жодного разу не повертався, не дзвонив.
Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, в тому числі через судове оголошення, причину своєї неявки не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини.
Матеріалами справи встановлено, що позивачу ОСОБА_3 на праві приватної власності належить житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 , житловою площею 23,3 кв.м, що підтверджується копією Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого державним нотаріусом Третьої Харківської державної нотаріальної контори 18 березня 2008 року, зареєстровано в реєстрі за № 3-317 (а.с. 6, 7).
Згідно з Домовою книгою по буд. АДРЕСА_1 , копія якої знаходиться в матеріалах справи, за вказаною адресою зареєстровані: позивач ОСОБА_3 , її дочка ОСОБА_2 , онука ОСОБА_1 , син онуки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та відповідач ОСОБА_4 (а.с. 8-10).
З повідомлення Московського ВП ГУНП в Харківській області від 07.06.2018, вбачається, що ОСОБА_4 до органів Національної поліції України в період часу з 2016 року по теперішній час за фактами перешкоджання йому у здійсненні права на мешкання за адресою: АДРЕСА_1 не звертався (а.с. 11).
Факт не проживання відповідача за вказаною адресою підтверджується також актами, складеними мешканцями, 18.01.2017 р. та 11.06.2018 р., та завіреними вуличним комітетом № 3 Московського району м. Харкова, згідно з якими ОСОБА_4 з 01.01.2012 р. до цього часу не мешкає по АДРЕСА_1 (а.с. 12, 14).
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показала, що ОСОБА_3 та ОСОБА_9 та ОСОБА_10 є її знайомими. Її подруга ОСОБА_11 мешкає по АДРЕСА_1 . У останньої був співмешканець, який її ображав, влаштовував сварки, потім пішов. Чи намагався ОСОБА_12 Овчинников повернутися свідку не відомо, вона його жодного разу не бачила.
Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні показала, що знайома з ОСОБА_3 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 . Кілька років тому вона приїздила до них додому в будинок АДРЕСА_1 та бачила ОСОБА_7 . Вже тоді вони з ОСОБА_16 мешкали в різних кімнатах. Більше ОСОБА_17 свідок не бачила. Речей його в будинку не має. Про перешкоди проживання ОСОБА_18 в будинку, їй не відомо. ОСОБА_11 розповідала, що намагалася розшукати свого співмешканця.
Згідно з положеннями ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Пленум Верховного Суду України в частині 2 пункту 15 Постанови від 1 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» роз`яснив, що при розгляді справи про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що ст.33 Конституції гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.
Крім того, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши водночас одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 року (справа № 6-57цс11).
Статтею 47 Конституції України визначено право кожного на житло та передбачено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Факту порушення позивачем права ОСОБА_4 на проживання за вказаною адресою судом не встановлено. З зустрічною позовною заявою про поновлення його порушеного права відповідач ОСОБА_4 не звернувся.
На підставі викладеного, суд вважає можливим задовольнити позов ОСОБА_19 та визнати ОСОБА_20 таким, що втратив право користування будинком АДРЕСА_2 ; зняти його з реєстраційного обліку за вказаною адресою.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 258, 259, 264-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_3 задовольнити.
Усунути перешкоди у користуванні житловим будинком з надвірними будівлями АДРЕСА_1 , житловою площею 23,3 кв.м, ОСОБА_3 шляхом визнання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим будинком з надвірними будівлями АДРЕСА_1 , житловою площею 23,3 кв.м.
Зняти ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повне рішення складене 05 липня 2019 року.

Суддя Харченко А.М.