ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2019 року м. Херсон

справа: 766/16141/17

провадження: 22-ц/819/1164/19

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Приходько Л.А. (суддя доповідач)

суддів: Вейтас І.В.,

Майданіка В.В.,

секретар Шибінська А.Л.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області 03 травня 2019 року у складі головуючого судді Майдан С.І.,

встановив:

22 вересня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до голови Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Текстильщик 124а» ОСОБА_2 в якому просила зобов`язати відповідача відновити водопостачання до квартири АДРЕСА_1 та припинити дії, що порушують права позивача на користування водою.

04 червня 2018 року ОСОБА_3 , діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду із заявою про зміну предмету позову, в якій просив визнати протиправними дії ОСОБА_2 пов`язані з відключенням квартири АДРЕСА_1 від водопостачання, що мало місце 21 і 22 вересня 2017 року.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 21 червня 2018 року, за наслідками розгляду заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Ставрост Р.Ю., замінено неналежного відповідача голову ОСББ «Текстильщик 124а» ОСОБА_2 на належного відповідача ОСОБА_2 , як фізичну особу.

02 травня 2019 року адвокат Ставрост Р.Ю., діючи в інтересах ОСОБА_1 , подав до Херсонського міського суду Херсонської області заяву, в якій просив закрити провадження у справі у зв`язку з відмовою позивача від позову, посилаючись на те, що після подання позову до суду відповідачка задовольнила вимоги позивача шляхом відновлення водопостачання, одночасно просив присудити стягнення понесених позивачем у справі витрат з відповідача.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 03 травня 2019 року прийнято відмову ОСОБА_1 від позову до ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити дії. Закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити дії, в зв`язку з відмовою позивачів від позовних вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову. Стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, понесені у зв`язку з розглядом справи на сплату судового збору та витрат на правничу допомогу в загальній сумі 15960,00 гривень. Скасовано заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою суду від 05 жовтня 2017 року, шляхом накладення заборони голові ОСББ «Текстильщик 124а» ОСОБА_2 вчиняти дії, пов`язані із перекриттям водопостачання або відключення від водопостачання квартири АДРЕСА_1 .

Ухвала, в частині задоволення заяви про стягнення судових витрат, мотивована тим, що ОСОБА_1 у зв`язку з розглядом справи понесені витрати у загальному розмірі 15960грн., які складаються з витрат понесених на сплату судового збору за подання позовної заяви в розмірі 640грн. та заяви про забезпечення позову в розмірі 320грн. та витрат на правничу допомогу в розмірі 15000грн. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, підтверджується договором про надання правової допомоги, укладеного 24 серпня 2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а також платіжними документами щодо оплати наданих послуг.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , вважаючи ухвалу суду першої інстанції необґрунтованою та незаконною в частині стягнення з неї судових витрат просила оскаржувану ухвалу суду в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судових витрат, понесені у зв`язку з розглядом справи на сплату судового збору та витрат на правничу допомогу в загальній сумі 15960,00 грн. скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволені вимог в цій частині в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що водопостачання мешканцям будинку, у тому числі і квартири позивачки, було відновлено 22 вересня 2017 року, до подачі позову, і більше його не перекривали, а отже підстави визначені ч.3 ст. 142 ЦПК України для стягнення з неї судових витрат відсутні.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу адвокат Ставрост Р.Ю діючи в інтересах ОСОБА_1 , заперечуючи проти апеляційної скарги, зазначив, що, на його думку, ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм права. Просив апеляційну скаргу відхилити, ухвалу суду залишити без змін.

Під час розгляду справи ОСОБА_2 та її представник адвокат Шевченко О.А. апеляційну скаргу підтримали за обставинами викладеними у скарзі. Просили оскаржувану ухвалу суду в частині стягнення з неї на користь ОСОБА_1 судових витрат, понесені у зв`язку з розглядом справи на сплату судового збору та витрат на правничу допомогу в загальній сумі 15960,00 грн. скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволені вимог в цій частині в повному обсязі.

Заперечуючи проти апеляційної скарги представник ОСОБА_1 адвокат Ставрост Р.Ю., зазначив, що на його думку ухвала суду є законною та обґрунтованою. Просив апеляційну скаргу відхилити, ухвалу суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, у визначених цивільно-процесуальним законом межах, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ухвала Херсонського міського суду Херсонської області від 03 травня 2019 року в частині закриття провадження у справі у зв`язку з відмовою позивача від позовних вимог у встановленому законом порядку не оскаржена, а тому, в силу вимог ст. 367 ЦПК України, апеляційним судом не переглядається.

З матеріалів справи вбачається, що 22 вересня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до Херсонського міського суду Херсонської області із позовом, в якому, посилаючись на незаконність відключення головою ОСББ «Текстильщик 124а» - ОСОБА_2 21 вересня 2017 року водопостачання, у тому числі і в квартирі АДРЕСА_1 , в якій вона зареєстрована та проживає, просила зобов`язати відповідача відновити водопостачання до квартири АДРЕСА_1 та припинити дії, що порушують права позивача на користування водою.

Як вбачається з пояснень ОСОБА_2 21 вересня 2017 року, у зв`язку із зверненням мешканки квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_4 щодо затоплення стелі у ванній кімнаті, нею, як головою ОСББ «Текстильщик 124а» з метою усунення причин затоплення було перекрито водопостачання до квартир по двом стоякам у третьому під`їзді, у тому числі і до квартири позивачки. На наступний день, 22 вересня 2017 року, водопостачання було відновлено і більше його не перекривали. Відновлення водопостачання не було пов`язано зі зверненням ОСОБА_1 до суду з даним позовом, про який вона дізналася лише в жовтні 2017 року.

Факт відновлення водопостачання 22 вересня 2017 року, у тому числі і у квартирі ОСОБА_1 , визнаний представником позивача, адвокатом Ставрост Р.Ю., під час розгляду справи, а тому в силу вимог ч.1 ст. 82 ЦПК України доведенню не підлягає.

Зі змісту заяви адвоката Ставрост Р.Ю., поданої в інтересах ОСОБА_1 та пояснень представника даних під час апеляційного перегляду справи вбачається, що підставою відмови від позову є відновлення 22 вересня 2017 року водопостачання до квартири позивачки.

Частиною 3 ст. 142 ЦПК України визначено, що у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак, якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Враховуючи наведене колегія суддів вважає, що відновлення водопостачання на наступний день після припинення водопостачання та в день звернення позивачем із позовною заявою до суду не можна вважати задоволенням вимог відповідачем після пред`явлення позову, оскільки відновлення порушеного, на думку позивача, права на водопостачання здійснено у зв`язку з усуненням причин припинення водопостачання, а не у зв`язку з поданням позову до суду.

А тому понесені позивачем судові витрати в порядку ч.3 ст. 142 ЦПК України задоволенню не підлягають.

Крім того, задовольняючи заяву про стягнення судових витрат понесених позивачкою, зокрема витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що в матеріалах справи містяться дві редакції договору про надання правової допомоги, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , які за змістом різняться щодо предмету договору та містять різні умови щодо визначення розміру гонорару адвоката.

За умовами договору про надання правової допомоги від 24 серпня 2017 року №1, який міститься на аркушах справи 19-25, адвокат зобов`язується здійснювати представництво і надавати професійну допомогу з будь-яких питань, що виникли та можуть виникати у подальшому у взаємовідносинах з ОСББ «Текстильщик 124а» на умовах і в порядку, що визначенні договором, а Клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (розділ 1 договору).

Гонорар складається з суми вартості послуг, тарифи яких узгоджені Сторонами та зазначені в Додатку 1 до цього договору(розділ 3 договору). Додаток №1 до договору в матеріалах справи відсутній.

За умовами договору про надання правової допомоги від 24 серпня 2017 року №1, який міститься на аркушах справи 112-117, адвокат зобов`язується здійснювати представництво і надавати професійну допомогу з питань захисту прав клієнта у суді щодо оскарження протиправного відключення квартири клієнта від водопостачання, на умовах і в порядку, що визначенні договором, а Клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (розділ 1 договору).

Згідно розділу 3 договору, розмір гонорару за представництво в Херсонському міському суді Херсонської області, в тому числі складання процесуальних документів, становить 15 000.00грн та сплачується клієнтом на підставі виставлених рахунків фактур.

Суд, задовольняючи вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу, на суперечність вказаних доказів, які є підставою для стягнення витрат на правничу допомогу уваги не звернув, та не встановив який саме розмір гонорару визначений сторонами договору.

Представник позивача адвокат Ставрост Р.Ю. пояснив, що сторонами договору були внесені зміни в умови укладеного між ними договору про надання правової допомоги.

Відповідно до вимог ст. 654 ЦК України зміна чи розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не впливає із звичаїв ділового обороту.

За умовами обох редакцій договору, що містяться в матеріалах справи, внесення змін і доповнень у договір вчиняється Сторонами шляхом підписання договору про зміни в такій самій формі, що і цей договір. Всі зміни до Договору є невід`ємними його частинами.

Отже як законом так і умовами договору не передбачено внесення змін шляхом викладення тексту договору в іншій редакції.

Позивачем, чи його представником, договір про внесення змін до договору про надання правової допомоги суду не наданий. Пояснити коли саме були внесені зміни до договору про надання правової допомоги представник позивача не зміг, пояснивши, що не пам`ятає час внесення змін.

Оскільки усунути вказані суперечності неможливо, суд першої інстанції задовольняючи заяву про стягнення судових витрат з відповідача не звернув уваги на те, що жодна з редакцій договору про надання правової допомоги не може бути належним доказом для визначення розміру гонорару адвоката.

Крім того, стягуючи з відповідачки, як з фізичної особи, судові витрати суд першої інстанції не звернув уваги на те, що відключаючи водопостачання ОСОБА_2 діяла як голова ОСББ «Текстильщик 124а», у зв`язку із зверненням мешканців будинку, а не у власних інтересах, діючи як фізична особа. А отже у спірних правовідносинах ОСОБА_2 , як фізична особа, не може бути належним відповідачем.

Враховуючи наведене колегія суддів вважає, що підстави визначені ч.3 ст. 142 ЦПК України для присудження ОСОБА_1 стягнення понесених нею у справі витрат з ОСОБА_2 відсутні.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення, відповідно до п.4 ч.1 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зважаючи на викладене колегія суддів вважає, що рішення суду з підстав визначених п.4 ч.1 ст. 376 ЦПК України, слід скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким у задоволені заяви позивача про присудження понесених ним у справі витрат з відповідача відмовити.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 03 травня 2019 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи скасувати.

У задоволені заяви ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Ставрост Роман Юрійович, про стягнення з ОСОБА_2 понесених нею у справі судових витрат відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 18 липня 2019 року.

Головуючий Л.А. Приходько

Судді: І.В. Вейтас

В.В. Майданік