Ухвала

Іменем України

18 липня 2019 року

м. Київ

справа № 127/2-200/2004

провадження № 61-12972ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Жданової В. С. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Кузнєцова В. О.

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького апеляційного суду від 11 червня 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гавриліва Андрія Володимировича, за участю Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва, про скасування постанови, зобов`язання вчинити виконавчі дії,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеною скаргою, у якій просив:

1) зобов`язати державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві (далі - державний виконавець ВПВР УДВС ГТУЮ у м. Києві) Гавриліва А. В. вчинити виконавчі дії з погашення боргу для завершення виконання рішення Замостянського районного суду від 01 березня 2004 року у справі № 127/2-200/04;

2) повідомити суд і скаржника про виконання ухвали суду;

3) постановити окрему ухвалу суду в адресу Міністерства Юстиції України про тяганину, бездіяльність і неналежне судових рішень органами ДВС м. Києва.

Скарга мотивована тим, що 19 лютого 2019 року він отримав лист з постановою про закінчення виконавчого провадження ВП № 57890117 з виконання виконавчого листа № 127/2-200/2004. Підстава для прийняття постанови - виконання рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01 березня 2004 року.

Вказував, що державним виконавцем не надано йому інформації про фактичне виконання судового рішення, а відтак оскаржувану постанову вважає передчасною.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 11 квітня 2019 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 57890117 з виконання виконавчого листа № 127/2-200/2004 прийнято законно, відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Постановою Вінницького апеляційного суду від 11 червня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 11 квітня 2019 року скасовано.

Скаргу ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Апеляційний суд, скасовуючи ухвалу місцевого суду та залишаючи скаргу ОСОБА_1 без розгляду, виходив із відсутності у матеріалах справи доказів поважності причин пропуску строку подання ОСОБА_1 скарги на дії державного виконавця, скасування його постанови, зобов`язання вчинити виконавчі дії.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просить скасувати постанову Вінницького апеляційного суду від 11 червня 2019 року в частині залишення його скарги без розгляду та направити справу в цій частині до апеляційного суду для розгляду скарги по суті, вказуючи на те, що він отримав постанову про закінчення виконавчого провадження 19 лютого 2019 року, а з скаргою звернувся до суду 26 лютого 2019 року, тобто в межах десятиденного строку.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України передбачено, що суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Ураховуючи, що рішення касаційного суду за наслідками розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 на постанову Вінницького апеляційного суду від 11 червня 2019 рокуне має значення для формування єдиної правозастосовчої практики, тому на підставі частини четвертої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби.

Керуючись статтею 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

У Х В А Л И В :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Вінницького апеляційного суду від 11 червня 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гавриліва Андрія Володимировича, за участю Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва, про скасування постанови, зобов`язання вчинити виконавчі дії відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В. С. Жданова В. М. Ігнатенко В. О. Кузнєцов Судді:В. С. Жданова В. М. Ігнатенко В. О. Кузнєцов