Справа № 214/3612/18
02 липня 2019 року м.Сватове
Сватівський районний суд Луганської області
у складі: головуючого - судді Бабічевої Л.П.
за участю секретаря судового засідання Вітер І.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сватове в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, представник позивача - Гаренко Надія Володимирівна, -
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що 06.05.2011 року відповідно до укладеного договору б/н відповідач отримав кредит у розмірі 3900,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Відповідач в порушення норм закону та умов договору зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав.
У судове засідання представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» - Гаренко Н.В., яка діє на підставі довіреності, не з`явилась, у позовній заяві зазначила про розгляд справи за відсутності представника позивача, не заперечує проти винесення заочного рішення.
Відповідач повторно не з`явився у судове засідання, про місце, день та час слухання справи був повідомлений належним чином (а.с.113, 134, 153-154, 157-158).
Відповідач про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило, відзив на позов не надав, а тому суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних доказів відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України.
02 липня 2019 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 06 травня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір б/н, згідно умов якого відповідач отримав від позивача кредит у розмірі 3900,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки ( а.с. 7).
Згідно зі статтею 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, вибору контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості, наданій сторонам визначити умови такого договору.
Із матеріалів справи вбачається, що при укладенні договору відповідач надав згоду на те, що заява разом Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Дану згоду відповідач особисто засвідчив своїм підписом, що є доказом того, що сторони погодилися з умовами договору (а.с. 7 зворот, 8).
Згідно заяви позичальника від 06 травня 2011 року відповідач був ознайомлений та згодний з умовами кредитування, про що свідчить його підпис на вказаній заяві та на довідці про умови кредитування з використання кредитки (а.с.8).
Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установ (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Щодо нарахування позивачем та стягнення процентів, то суд приходить до наступного.
Позивачем надано суду довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, згідно якої строк дії кредитної картки - січень 2015 року (а.с.57).
У пункті 54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9510/12-ц зроблено висновок, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
З урахуванням викладеного, суд вважає, оскільки зі спливом строку кредитування, як зазначалося вище строк дії картки 31.01.2015 року (а.с.57), припинилося право позивача нараховувати проценти за кредитом, то після 01 лютого 2015 року позивач не мав права нараховувати проценти за користування кредитними коштами, тому вимоги про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по процентам за користування кредитом за період з 01 лютого 2015 року по 31 березня 2018 року не підлягають задоволенню за необґрунтованістю.
Виходячи з диспозитивності цивільного судочинства (межі заявлених позовних вимог) та беручи до уваги визначені банком періоди та суми простроченої заборгованості, розмір відсоткової ставки 30% та надану формулу розрахунку, розмір процентів за користування кредитом, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по процентам за період з 06 травня 2011 року по 31 січня 2015 року в сумі 4696,76 грн.
Щодо позовних вимог про стягнення штрафу та пені, то суд приходить до наступного.
У п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, яка обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
У відповідності до положень ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.
Отже, мораторій на нарахування пені та штрафів на основну суму заборгованості за кредитними зобов`язаннями накладається відповідно до вимог Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» з 14 квітня 2014 року і застосовується до боргових сум заборгованості за кредитним договором, які виникли після 14 квітня 2014 року.
Відповідно до Розпорядження КМУ від 02 грудня 2015 р. № 1275-р, с. Гончарівка Сватівського району Луганської області входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.
Як вбачається із матеріалів справи, відповідач зареєстрований у с. Гончарівка Сватівського району Луганської області, а тому він є суб`єктом Закону України №1669-VII від 02.09.2014 року, відносно якого, відповідно до ст. 2 вищезазначеного Закону, встановлено мораторій щодо нарахування штрафних санкцій за неналежне виконання кредитних зобов`язань.
Аналізуючи викладене, а також враховуючи те, що станом на час розгляду справи відсутній Указ Президента України про завершення проведення антитерористичної операції, також положення ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» є чинними, то суд доходить висновку, що пеня та/або штраф за період з 14 квітня 2014 року по 31 березня 2018 року, які були нараховані на суму заборгованості за кредитним договором, стягненню не підлягають.
Щодо позовної вимоги про стягнення заборгованості за пенею та комісією, то суд вважає, що відповідно до наданого розрахунку суму пені слід стягнути станом на 13.04.2014 року у розмірі 1101,21 грн. (1079,50 грн. (нарахована пеня станом на 01.04.2014 року) + 21,71 грн. (пеня за 13 днів, тобто з 01.04.2015 року по 13.04.2015 року, виходячи із розміру нарахованої пені за квітень - 50 грн.) ( а.с.5 зворот).
Таким чином, не підлягають стягненню з відповідача фіксована і процентна суми штрафу, оскільки позивачем не було надано відомостей щодо дати нарахування фіксованої суми штрафу в розмірі 500 грн. та процентної суми штрафу в розмірі 1436,82 грн. та відповідно розрахунку, наданого банком, вказані суми штрафу були нараховані відповідачу на суму заборгованості станом на 31 березня 2018 року, тобто в період проведення антитерористичної операції.
Таким, чином, враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов`язання у встановлені договором строки не виконував, у зв`язку з чим має борг по кредитному договору, то суд вважає за необхідне стягнути з нього заборгованість за договором у сумі 9592,75 грн., яка складається з таких сум: 3794,78 грн. - заборгованість за кредитом; 4696,76 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом до 31.01.2015 року; 1101,21 грн.- заборгованість за пенею та комісією станом на 13.04.2014 року.
Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно із п.36 Постанови Пленуму ВССУ від 17.10.2014 року № 10 із змінами та доповненнями, вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір(наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом).
На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 12,13, 78-80, 141, 263-265, 280-283, 352 ЦПК України,
ст.ст. 526, 530, 1054 ЦК України, суд, -
Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до Луганського апеляційного суду через Сватівський районний суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складено 12 липня 2019 року.
Суддя Л.П. Бабічева