Номер провадження: 22-ц/813/2602/19
Номер справи місцевого суду: 520/7321/18
Головуючий у першій інстанції Васильків О.В.
Доповідач Кравець Ю. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.07.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Кравця Ю.І.,

суддів: Журавльова О.Г., Комлевої О.С.,

з участю секретаря судового засідання Павлючук Ю.В.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ПАТ «УкрСиббанк»

третя особа: Державний реєстратор Мельник Т.І.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м.Одеса апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення Київського районного суду м. Одеса від 06.11.2018 року, ухваленого суддею Васильків О.В.,

встановив:

13.06.2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, у якому просила витребувати з незаконного володіння ПАТ «Укрсоцбанк» квартиру АДРЕСА_1 Е шляхом: скасування рішення про державну реєстрацію прав і обтяжень, запису про право власності, внесеного у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно; скасування запису про обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, внесені державним реєстратором КП «Реєстрація нерухомості та бізнесу» Одеської області Мельник Т.І.; поновлення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про право власності за ОСОБА_1 на зазначену квартиру.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовувала тим, що 02.08.2007 року між АКІБ «Укрсоцбанк» та нею з метою забезпечення грошових зобов`язань позивача був укладений іпотечний договір, додаткова угода до нього та накладено заборону відчуження на вказану квартиру. 01.06.2018 року позивачу стало відомо, що відповідач переоформив на себе право власності всупереч вимог законодавства. На підставі викладеного позивач звернулась до суду за захистом своїх прав.

Рішенням Київського районного суду м. Одеса від 06.11.2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Витребувано з незаконного володіння ПАТ «Укрсоцбанк» квартиру АДРЕСА_1 Е шляхом:

- скасування рішення про державну реєстрацію прав і обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 40025354 від 06.03.2018 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, прийнятого державним реєстратором Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу» Одеської області Мельник Тетяною Іванівною;

- скасування запису про право власності №25159963 від 02.03.2018 року, внесений у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу» Одеської області Мельник Тетяною Іванівною на підставі рішення про державну реєстрацію прав і обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 40025354 від 06.03.2018 року;

- скасування запису про обтяження №8158603 від 06.11.2008 року (заборону на нерухоме майно) в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, внесений державним реєстратором Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу» Одеської області Мельник Тетяною Іванівною на підставі рішення про державну реєстрацію прав і обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 40025354 від 06.03.2018 року;

- поновлення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про право власності за ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 .

Вирішено витання судових витрат.

Не погоджуючись із рішенням суду, представник АТ «Укрсоцбанк» Янчук А.А. подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення судом норм процесуального та неправильне застосування матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було помилково застосовано положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів і іноземній валюті», оскільки зазначений закон не регулює спірні правовідносини.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Згідно ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції встановив наступні обставини та дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що 02.08.2007 року між АКІБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 був укладений Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Поведьонковою І.І. (а.с.11-14), а також 06.11.2008 року укладено Додаткову угоду №1 до зазначеного Іпотечного договору (а.с.15-16).

Відповідно до умов вказаного договору та додаткової угоди, Іпотекодавець передає в іпотеку Іпотекодержателю у якості забезпечення виконання Іпотекодавцем зобов`язань за Договором кредиту №2007/36-19/30 від 02.08.2007 року, укладеним між Іпотекодержателем та Іпотекодавцем трьохкімнатну квартиру на першому поверсі, загальною площею 86,5 кв.м., житловою площею 46,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та належить Іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності, виданого 29.09.2008 року виконавчим комітетом Одеської міської ради (Серія НОМЕР_1 ) на підставі договору про інвестування від 18.07.2007 року №86/110/07 стр., акту №33 прийому-передачі квартири № АДРЕСА_3 від 22.10.2007, право власності на яку зареєстровано в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 13.10.2008 року у відповідності до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно виданим КП ОМБТІ та РОН 13.10.2008 року за №20414502, реєстраційний номер 24889413, за номером запису 2587, в книзі 701пр-20.

Відповідно до п. 3.1. Іпотечного договору у випадку порушення Іпотекодавцем умов, визначених п.п. 2.1.1. 2.1.10. (2.1.11.) цього Договору, Іпотекодержатель має право достроково звернути стягнення на Предмет іпотеки в порядку, визначеному п. 2.4.4. цього Договору.

Пунктом 2.4.4. Іпотечного договору визначено, що у разі невиконання Іпотекодавцем хоча б одного із своїх обов`язків, встановлених згідно з п.п. 2.1.1.-2.1.19 цього Договору, вимагати дострокового виконання Іпотекодавцем Основного зобов`язання, а у разі його невиконання задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на Предмет іпотеки.

Питання, пов`язані з зверненням стягнення на предмет іпотеки та його реалізацією сторони узгодили в статті 4 вказаного Іпотечного договору, відповідно до п. 4.1. якого у разі невиконання або неналежного виконання Іпотекодавцем Основного зобов`язання, Іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на Предмет іпотеки.

При цьому згідно з п. 4.5. Іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на Предмет іпотеки в один із наступних способів: 4.5.1. - на підставі рішення суду; або 4.5.2. - на підставі виконавчого запису нотаріуса; або 4.5.3. - шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань в порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку»; або 4.5.4. - шляхом продажу Предмета іпотеки Іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі-покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому ст.38 Закону України «Про іпотеку»; або 4.5.5. - шляхом організації Іпотекодержателем продажу Предмета іпотеки через укладення договору купівлі-продажу Предмету іпотеки між Іпотекодавцем та відповідним покупцем в порядку, встановленому ст.6 Закону України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати».

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, станом на 26.09.2018 року право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за ПАТ «Укрсоцбанк» на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 40025354 від 06.03.2018 року, державного реєстратора Мельник Т.І. КП «Реєстрація нерухомості та бізнесу» (а.с.58-60).

При цьому підставою виникнення права власності зазначено рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, серія та номер: бн, виданий 14.09.2017 року, видавник: Укрпошта; повідомлення, серія та номер: 1424771, виданий 14.09.2017 року, видавник: ПАТ «Укрсоцбанк»; Іпотечний договір, серія та номер: 1685, виданий 02.08.2007 року, видавник: приватний нотаріус Поведьонкова І.І.; додаткова угода, серія та номер: 1377, виданий 06.11.2008 року, видавник: приватний нотаріус Поведьонкова І.І.

Згідно з ч.1 ст.37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Відповідно до п.п. 1.1. Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

З матеріалів справи вбачається, що Іпотечний договір був укладений з метою забезпечення зобов`язань позивача ОСОБА_1 за кредитним договором, валюта кредитування якого долари США. На підтвердження використання позивачем спірної квартири як місця постійного проживання суду надано довідку №260 від 07.06.2018 року з місця проживання про склад сім`ї та реєстрації (а.с.25), за інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за ОСОБА_1 право власності на інші об`єкти нерухомості не зареєстровано (а.с.7-10), загальна площа спірної квартири відповідно до наданих правовстановлюючих документів складає 86,5 кв.м.

За таких обставин суд першої інстанції вважав, що звернення стягнення на предмет іпотеки та оформлення права власності на спірну квартиру за відповідачем ПАТ «Укрсоцбанк» було здійснено без відповідних правових підстав, в зв`язку з чим дійшов висновку, що права позивача є порушеними та підлягають судовому захисту.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Положеннями ст.387 ЦК України передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доводи сторони відповідача, що у позивача є інше нерухоме майно у власності, з посиланням на Витяг від 06.06.2018 року (а.с.7-10) судом були відхиленф, оскільки запит до Державного реєстру речових прав здійснено з частковим співпадінням даних ОСОБА_1 , та в подальшому вказана інформація була спростована Витягом від 26.09.2018 року (а.с.58-60), з вказівкою номеру РПВН саме відповідача.

За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, районний суд дійшов висновку, що вимоги позивача про витребування спірної квартири з незаконного володіння ПАТ «Укрсоцбанк» підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені. При цьому суд погодився з позицією сторони позивача щодо того, що порядок виконання рішення про задоволення позовних вимог про витребування квартири з незаконного володіння відповідача в даному випадку полягає саме в скасуванні відповідних рішень про державну реєстрацію прав і обтяжень, записів щодо права власності та обтяження спірного об`єкту нерухомості, а також поновлення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про право власності позивача на спірну квартиру.

Колегія суддів погоджується з такими висновками районного суду. Оскільки, суд першої інстанції, з`ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованого висновку про задоволення позову. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги, що судом першої інстанції було помилково застосовано положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів і іноземній валюті», оскільки зазначений закон не регулює спірні правовідносини є необґрунтованими з огляду на таке.

Звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку у спосіб реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідного застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, має наслідком відчуження предмету іпотеки на користь іпотекодержателя без згоди власника такого нерухомого майна.

Отже, визначальним при вирішення спору щодо можливості звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку протягом строку дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» є настання правового наслідку, що в даному конкретному випадку передбачає фактичний перехід до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки, без згоди власника майна.

Тобто дія мораторію на примусове стягнення майна громадян, яке є забезпеченням за валютними кредитами, розповсюджується і на позасудовий порядок такого стягнення. Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою в постанові №465/1310/17 від 31.10.2018 року.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальної частині оскаржуваного рішення.

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції розглянув справу відповідно до ст. 13 ЦПК України: за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, то відсутні підстави для перерозподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст. 255, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «УкрСиббанк» - залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Одеса від 06.11.2018 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 11.07.2019 року.

Головуючий Ю.І.Кравець

Судді: О.Г.Журавльов

О.С.Комлева