Дата документу 20.06.2019 Справа № 543/897/18
Р І Ш Е Н Н Я

І МЕНЕМ УКРАЇНИ

20.06.2019 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави в складі: головуючого судді - Бугрія В.М., за участю секретаря судового засідання Сорока Ю.Г. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до департаменту Полтавської обласної державної адміністрації про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю в якому просив встановити факт що він постійно проживав з ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в АДРЕСА_1 однією сім`єю на час смерті ОСОБА_2 .

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_2 , який за життя був взятий на облік як особа з інвалідністю першої групи в Головному управління праці та соціального захисту для безкоштовного забезпечення автомобілем, та останній був забезпечений автомобілем «Сенс» ТF 6968К-20, з правом передачі сину, а саме ОСОБА_1 . На заяву позивача про бажання залишити транспортний засіб, як члену сім`ї який постійно проживав з інвалідом ОСОБА_2 та про надання рахунку для сплати вартості автомобіля Управління соціального захисту населення Оржицької РДА повідомило, що не має законних підстав для перереєстрації автомобіля померлого ОСОБА_2 на позивача, оскільки на момент його смерті він не був зареєстрований за місцем його проживання.

Ухвалою судді від 08.10.2018 року було відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого судового засідання.

27.11.2018 року на адресу суду надійшов відзив від відповідача згідно якого останні вважали себе неналежними відповідачами.

Ухвалою суду від 14.05.2019 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судове засідання представник позивача не з`явився надав заяву відповідно до якої просив справу розглядати без його участі та позовні вимоги задовольнити з підстав викладених у ній.

Відповідач будучи належним чином повідомленим про день час та місце слухання справи в судове засідання не з`явився про причину неявки суд не повідомив.

У відповідності до положень ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Також ст. 4 ЦПК України гарантовано право особи на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно правового змісту положень ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Перевіряючи обґрунтованість пред`явлених вимог позивача, суд виходить з наступного.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , останній являвся батьком позивача у справі ОСОБА_1

18 серпня 2004 року ОСОБА_2 , як особу з інвалідністю першої групи, було взято на облік в Головному управлінні праці та соціального захисту для безкоштовного забезпечення автомобілем у модифікації зі звичайним керуванням та правом передачі керування члену сім`ї.

Відповідно до поданої заяви ОСОБА_2 від 05.10.2012 року він був забезпечений автомобілем «Сенс» TF6968K-20, з правом передачі керування сину - ОСОБА_1 .

Після смерті ОСОБА_2 листом Департамента соціального захисту населення Полтавської облдержадміністрації від 26.09.2017 року №02.1-19/5395 позивачу ОСОБА_1 було повідомлено про необхідність вирішення питання перереєстрації чи повернення вказаного автомобіля.

Позивач вказує що звертався з заявою про бажання залишити транспортний засіб собі, як члену сім`ї, який постійно проживав разом з інвалідом ОСОБА_2 та про надання рахунку для сплати вартості автомобіля. Управління соціального захисту населення Оржицької РДА повідомило, що не має законних підстав для перереєстрації автомобіля померлого ОСОБА_2 на нього, оскільки на момент смерті батька він не був зареєстрований за місцем його проживання.

Зважаючи на викладене, позивач був змушений звернутися до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання з батьком на час його смерті.

Той факт, що позивач ОСОБА_1 дійсно постійно проживав зі своїм батьком ОСОБА_2 на момент його смерті підтверджується довідкою Оржицької селищної ради № 3785/02-23 від 07.08.2017 року,( а.с. 5) актом проживання від 30.09.2015 року складеним депутатом Оржицької селищної ради Федорченком Романом Юрійовичем ( а.с.5), довідкою Оржицької філії ПАТ «Полтаваобленерго» №13-19-04/31 від 05.01.2018 року,( а.с. 6) довідкою ПАТ «Лубнигаз» від 04.01.2018 року,( а.с. 6) довідкою КП «Оржиця-водоканал» №110 від 04.01.2018 року ( а.с.7).

Відповідно до ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно з ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» вільний вибір місця проживання чи перебування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати;

місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Відповідно до ст..64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією, України.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 95 ЦПК України письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, що мають юридичне значення.

Суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами (підпункт 1 частина перша статті 315 ЦПК України).

З урахуванням викладеного та вимог діючого законодавства, суд приходить до висновку, що факт того, що ОСОБА_1 дійсно проживав з померлим, підтверджується письмовими доказами у справі.

Позивачем підтверджено належними та допустими доказами по справі, крім іншого письмовими поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , що ОСОБА_1 постійно проживав разом з ОСОБА_2 , однією сім`єю на час смерті ОСОБА_2 .

Позивач вичерпав всі можливості, щодо одержання документу , який підтверджує факт проживання з батьком, але відповідного документу не отримав, отже такий факт повинен бути встановлений судом.

У суду не має підстав ставити під сумнів істинність фактів, повідомлених свідками. Даних про яку-небудь зацікавленість свідків в результаті розгляду справи не має, їх покази відповідають і не суперечать обставинам, відомості про які містяться в інших зібраних по справі доказах.

Відповідно до ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Згідно з п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року №5, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника.

Згідно з п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

За таких обставин суд, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, дійшов висновку про задоволення позову.

На підставі викладеного керуючись ст.ст.12,13,81,89,141,164,263,264,265,280 ЦПК України, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю - задовольнити.

Встановити факт того, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , постійно проживав разом з ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в АДРЕСА_2 однією сім`єю на час смерті ОСОБА_2 .

Рішення суду може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд м. Полтави шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через відповідний суд, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення суду виготовлено в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

З текстом рішення суду можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_2 , реєстрацінйи номер олікової картки платника податків НОМЕР_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Оржицьким РВ УМВС України в Полтавській області 10.08.2000;

Відповідач: Департамент соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації, м. Полтава, вул. Ціолковського 47, .

Суддя В.М.Бугрій