Справа № 308/2832/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

02 липня 2019 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Іванова А.П.,

за участі секретаря судового засідання Боти О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Першої Ужгородської державної нотаріальної контори про звільнення майна з-під арешту,-

встановив:

13.03.2019 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Першої Ужгородської державної нотаріальної контори, в якому просила: звільнити з-під арешту квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , який зареєстровано реєстратором Першою Ужгородської державною нотаріальною конторою 13.10.2006 року №3884796 на підставі повідомлення Прокурора м. Ужгорода №748 від 08.04.2004 року.

Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мама ОСОБА_2 та після її смерті відкрилась спадщина на все належне їй майно, в тому числі на житлову квартиру в АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 заповіту не залишила, у зв`язку з чим спадкування здійснюється за законом.

Так, з метою прийняття спадщини позивачка звернулась до приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Кузьо Г.П., який відмовив у вчинення нотаріальної дії та видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з наявною забороною відчуження даного майна.

Як вбачається з відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на квартиру АДРЕСА_1 накладено арешт нерухомого майна Першою ужгородської державної нотаріальною конторою на підставі повідомлення Прокурора м. Ужгорода №748 від 08.04.2004 року. Згідно даного повідомлення, Прокурор просив до вирішення Ужгородським міськрайонним судом цивільної справи про визнання ОСОБА_2 недієздатною накласти заборону на відчуження вказаної квартири. Однак, позивачка зазначає, що повідомлення Прокурора є протиправним, оскільки не передбачено жодною нормою матеріального права. А також вказує, що на даний час відпали обставини, які зумовлювали необхідність в накладенні арешту, оскільки 29.06.2004 року рішенням Ужгородського міськрайонного суду у справі №2-1068/04 Глаголєву ТФ визнано недієздатною.

Позивачка стверджує, що наявність арешту унеможливлює прийняття нею спадщини, порушує її конституційні права на володіння, користування і розпорядження своєю власністю.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, проте представником подано заяву про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги просить задовольнити.

Представник відповідача - Першої ужгородської нотаріальної контори в судове засідання повторно не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату,ю місце та час розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідачем не подано відзив.

За вказаних обставин суд, враховуючи те, що відповідач не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, а представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи, керуючись ч.4 ст.223,280-281ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 12.03.2018 року (а.с.20), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановлено, що позивачка ОСОБА_1 являється донькою померлої ОСОБА_2 .

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.1ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №51890498 від 14.05.2018 року (а.с.9), приватним нотаріусом Кузьо Г.В. було здійснень реєстрацію спадкової справи ОСОБА_2 .

Як встановлено судом, ОСОБА_2 на праві приватної власності належала квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_2 від 04.06.207 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії НОМЕР_3 (а.с.21-22)

Згідно ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Одна, згідно листа приватного нотаріуса Кузьо Г.В. (а.с.25), на спадкове майно накладено арешт, у зв`язку з чим видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту.

Так, згідно інформаційної довідки №140542704 від 08.10.2018 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с.10-11), 13.10.2006 року Першої ужгородської державною нотаріальною конторою було накладено арешт на квартиру в АДРЕСА_1 , на підставі повідомлення Прокуратури м. Ужгорода №748 від 08.04.2004 року.

Згідно даного повідомлення Прокуратури м. Ужгорода (а.с.14), прокурор просив вирішення Ужгородським міськрайонним судом цивільної справи про визнання ОСОБА_2 недієздатною накласти заборону на відчуження квартири в АДРЕСА_1 .

Як встановлено судом, рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 29.06.2004 року по справі №2-1068/04 (а.с.13), заяву ОСОБА_1 задоволено та визнано ОСОБА_2 , 1944 року народження недієздатною. А також, встановлено, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.02.2007 року по справі №2о-62/07 (а.с.18-17), ОСОБА_1 , 1966 року народження призначено опікуном ОСОБА_2 , 1944 року народження.

Як було встановлено, позивачка є спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 , а тому позивачка, як майбутня власниця цього майна, згідно із положеннями ст. 391 ЦК України, може вимагати усунення будь-яких порушень (обмежень) в здійсненні нею права користування розпорядження майном, яке фактично її належить.

Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до статей 316,317,319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту.

Відповідно до частин 1,2,3 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Таким чином, наявність вищезазначеного запису про обтяження, позбавляє спадкоємця, зокрема позивачку права на отримання правовстановлюючого документа на спадкове майно.

Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно, порушується право позивачки, внаслідок чого вона позбавлена права на отримання правовстановлюючого документа на спадкове майно, обставини, які зумовлювали необхідність в накладенні арешту відпали, а тому право позивачки підлягає судовому захисту у заявлений нею спосіб шляхом зняття арешту зі спадкового майна.

Оцінюючи усі докази, досліджені вході судового засідання в їх сукупності, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 16, 1217, 1261, 1268, 1296 Цивільного кодексу України, ст. ст. 13, 76, 81, 89, 265, 273, 280, 282, 289ЦПК України, суд -

ухвалив:

Звільнити з-під арешту квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , який зареєстровано реєстратором Першою Ужгородської державною нотаріальною конторою 13.10.2006 року №3884796 на підставі повідомлення Прокурора м. Ужгорода №748 від 08.04.2004 року.

Заочне рішення може бути переглянуте Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду А.П. Іванов