Заставнівський районний суд Чернівецької області
Справа № 716/1223/19
УХВАЛА

09.07.2019 рокум.Заставна

Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді Стрільця Я.С.,

з участю секретаря судових засідань Барабащук О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Заставна подання державного виконавця Заставнівського РВ ДВС ГТУЮ у Чернівецькій області Онищука В.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа,-

В С Т А Н О В И В :

Державний виконавець Заставнівського РВ ДВС ГТУЮ у Чернівецькій області Онищук В.В. звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянина України, ОСОБА_1 з тих підстав, що на виконанні у Заставнівському РВ ДВС ГТУЮ у Чернівецькій області перебуває виконавче провадження 58800837 з виконання виконавчого листа №597/481/18, виданого 07.08.2018 року про стягнення коштів в розмірі 7004,34 грн., затрачених на стаціонарне лікування потерпілого від злочину ОСОБА_2 .

Виконавчий документ прийнято до виконання, 04.04.2019 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою зобов`язано боржника подати декларацію про доходи та майно та попереджено про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження. На даний час рішення суду боржником не виконано, декларацію не надано, будь яких дій спрямованих на його виконання не здійснено. Згідно інформації, наданої на запити державного виконавця, майно належне на праві власності боржнику відсутнє. Неодноразово на адресу боржника надсилались виклики щодо явки до виконавця для надання пояснень щодо причин невиконання виконавчого документа, однак ОСОБА_1 на виклики не з`явився, про причини неявки не повідомив виконавця.

Оскільки рішення суду не виконано, а боржник ухиляється від його виконання, не вживає заходів щодо виконання рішення за рахунок належного йому майна і доходів, з підстав, передбачених ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», п.5 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», п.8 ст.19, п.4 ст.20 Закону України «Про державну прикордонну службу України», ст.441 ЦПК України, просив тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 до виконання зобов`язань, покладених на нього виконавчим листом №597/481/18, виданим Заліщицьким районним судом Тернопільської області 07.08.2018 року про стягнення коштів в розмірі 7004,34, затрачених на стаціонарне лікування потерпілого від злочину ОСОБА_2 .

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Як визначено частиною першою статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі - Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Таким чином, при вирішенні подання та встановленні тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон боржника має бути зясовано чи є ці обмеження необхідними в демократичному суспільстві з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Аналогічна правова позиція висловлена у рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2013 року у справі «Хлюстов проти Росії».

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст.313 ЦК України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Згідно ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» громадянин України може бути обмежений у праві виїзду за кордон, якщо відносно нього діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов`язання до виконання зобов`язань або розв`язання спору у передбачених законом випадках; якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням - до виконання зобов`язань; якщо щодо нього подано цивільний позов до суду - до закінчення провадження у справі.

Як передбачено статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням.

Згідно ч.1 ст.441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Як вбачається з матеріалів справи, Заліщицьким районним судом Тернопільської області 07.08.2018 року видано виконавчий лист №597/481/18, про стягнення з ОСОБА_1 коштів в розмірі 7004,34, затрачених на стаціонарне лікування потерпілого від злочину ОСОБА_2 і постановою державного виконавця від 04.04.2019 року відкрито виконавче провадження №58800837 за вказаним виконавчим листом.

У доданих до подання документах міститься копія довідки Укрпошти, з якої вбачається, що ОСОБА_1 надсилалась копія постанови про відкриття виконавчого провадження та виклик, проте боржник на виклики не з`явився, про причини неявки не повідомив виконавця.

Відповідно до листа Заставнівського РВ ДМС в Чернівецькій області ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 документувався паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 від 10.03.2017 року.

Крім того, з наданої інформації на запит державного виконавця вбачається, що ОСОБА_1 неодноразово протягом 2018-2019 років перетинав державний кордон України.

Відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Виконання судових рішень - це заключна стадія судового процесу, а саме заключний етап у процесі реалізації захисту чи відновлення порушених прав.

Згідно ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

За вищенаведених та встановлених судом обставин наявні правові підстави для тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

На підставі викладеного, ст.ст.33, 124 Конституції України, ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», 18 Закону України «Про виконавче провадження», керуючись ст.ст.13, 81, 89, 441, 353 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Подання задовольнити.

Тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до виконання зобов`язань, покладених на нього виконавчим листом №597/481/18, виданим Заліщицьким районним судом Тернопільської області 07.08.2018 року.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника. Суд розглядає заяву про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням сторін та інших заінтересованих осіб за обов`язкової участі державного (приватного) виконавця.

Копію ухвали надіслати ОСОБА_1 , а також в Заставнівський РВ ДВС ГТУЮ в Чернівецькій області.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення або складання.

Учасник справи, якому не було вручено ухвалу у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали.

Суддя Стрілець Я.С.