справа № 274/5600/16-ц
провадження № 2/0274/161/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.07.19 р. м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого судді - Замеги О.В., за участю секретаря Павлюк - Жук А.В., сторін, представника позивачки ОСОБА_1 , представника третьої особи: Труханської Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: Виконавчий комітет Бердичівської міської ради Житомирської області (орган опіки та піклування), Виконавчий комітет Тернопільської міської ради Тернопільської області (орган опіки та піклування), про позбавлення батьківських прав,-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2016 р. ОСОБА_2 звернулось з вказаним позовом, у якому просить позбавити ОСОБА_3 батьківських прав щодо дитини - ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , посилаючись на те, що ОСОБА_3 участі у вихованні сина не приймає та жодного зв`язку з сином не підтримує.

У матеріалах справи міститься відзив на позовну заяву ОСОБА_3 , у якому останній зазначає, що після розірвання шлюбу він погодився, щоб дитина залишилась проживати з позивачкою, але аліменти він сплачує, заборгованості немає. Декілька разів він приїздив до м. Тернополя, щоб спілкуватись з дитиною, але позивачка з ним не хотіла спілкуватись. Від виховання дитини він не ухиляється, це позивачка не дозволяла спілкуватись йому з сином по телефону та позивачка не повідомляла йому адресу, де вона проживає. Він бажає бути поряд з сином, але позивачка цього не хоче(а.с. 134 - 135).

У відкритому судовому засіданні позивачка і її представник ОСОБА_1 позовні вимоги підтримали.

У відкритому судовому засіданні відповідач позов не визнав з підстав зазначених в запереченнях. Крім того пояснив, що він їздив в січня місяці 2019 року до м. Тернопіль щоб побачитися з сином. Але не зміг, оскільки позивачка не пустила сина до школи, а він до квартири не ходив.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Судом з`ясовано, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є батьками дитини - ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження(а. с. 9, на звороті).

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 20.10.2008 р. у справі № 2-1868/08 шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано(а. с. 8, 9).

Зазначене рішення набрало законної сили 30.10.2008 р.

З висновку від 12.04.2017 р. № 231 Виконавчого комітету Тернопільської міської ради вбачається, мати дитини ОСОБА_2 повідомила, що батько дитини ОСОБА_3 не приймає участі у вихованні дитини, не надає матеріальної допомоги, не цікавиться станом здоровя, не піклується про духований, моральний та фізичний розвиток. Дитини знаходиться на її утриманні та вихованні. Інформація Тернопільської загальноосвітньої школи I-III ступенів № 16 підтверджує той факт, що батько ОСОБА_3 не виявляє інтересу до навчання та виховання ОСОБА_4 . Психолог-консультантом Тернопільської міської психолого-медикопедагогічної консультації ОСОБА_6 проведено бесіду з ОСОБА_4 та в ході бесіди встановлено, що мама для дитини є уособленням жінки і чоловіка, але про батька дитина нічого не може розповісти, він його ніколи не бачив, а відтак, можна зробити висновок, що батько не бере участі в житті та вихованні сина. Батько на адресу служби у справах неповнолітніх та дітей надіслав заяву від 17.01.2017 р., у якій категорично заперечував щодо позбавлення його батьківських прав стосовно ОСОБА_4 , готовий брати участь у житті дитини. Виплати аліментів на утримання сина здійснює постійно без заборгованості. ОСОБА_2 не долучено достатньо підтверджуючих документв щодо невиконання батьківських обов`язків батьком стосовно малолітнього сина ОСОБА_4 . Таким чином, орган опіки та піклування вважає, що підстав для позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 стосовного дитини - ОСОБА_4 , недостатньо(а.с. 41).

З висновку від 10.02.2017 р. № 02-17/286 Виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області випливає, що 16.01.2017 р. з ОСОБА_3 було проведено бесіду, де він зазнчив, що бажає приймати участь у вихованні сина, допомагати матеріально, зустрічатись з ним, але колишня дружина цьому перечить. Також ОСОБА_3 надав квитанції, що заборгованості по аліментам немає та категорично заперечує щодо позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_4 . 25.01.2017 р. на засіданні комісії сестра ОСОБА_3 - ОСОБА_8 підтвердила слова брата та заперечує щодо позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього сина. При вирішенні питання щодо надання вмотивованого висновку про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно сина ОСОБА_4 , членами комісії з`ясовано, що до органу опіки та піклування та його структурних підрозділів не надходило звернень стосовно не виконаня ОСОБА_3 батьківських обов`язків відносно сина. Таким чином, орган опіки та піклування Бердичівської міської ради приходить до висновку про недоцільність позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно сина - ОСОБА_4 (а.с.165-166).

Пунктом 2 частини першої статі 164 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Частинами першою - третьою статті 150 Сімейного кодексу України встановлено що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Частинами першою та другою статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Відповідно до статті 165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Як зазначалось вище, у своїх висновках Виконавчий комітет Тернопільської міської ради та Виконавчий комітет Бердичівської міської ради Житомирської області про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно його малолітнього сина ОСОБА_4 .

Відповідно до частин четвертої, п`ятої та шостої статті 9 Сімейного кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Судом встановлено, що батько дитини ОСОБА_3 ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, на протязі тривалого часу не приймає участі у вихованні дитини, не надає матеріальної допомоги, не цікавиться її станом здоров"я, не піклується про духований, моральний та фізичний розвиток. Дитини знаходиться на утриманні та вихованні позивачки.

Доказів зворотнього відповідачем в судовому засіданні не надано.

Доводи відповідача, що позивачка не дозволяла спілкуватись йому з сином по телефону та не повідомляла йому адресу, де вона з сином проживає, судом до уваги не беруться, оскільки відповідачем доказів на підтвердження даних обставин суду не надано.

Доводи відповідача, що він не спілкувався з сином в зв"язку з тим, що перебуває на заробітках за кордоном, також не беруться до уваги, оскільки на заробітках за кордоном відповідач перебував не постійно, а тимчасово, а тому міг виконувати свої батьківські обов"язки відносно сина ОСОБА_4 .

Крім того судом при винесенні рішення, враховано, що судом було відкладено розгляд справи для налагодження відносин між батьком та сином, однак вказане жодних позитивних результатів не дало, тобто поведінка відповідача не змінилася.

Інші аргументи наведенні відповідачем судом до уваги не беруться, оскільки вони очевидно не відносяться до предмету спору.

З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, Суд вважає необхідним позбавити ОСОБА_3 батьківських прав щодо сина - ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки судом встановлено, що відповідач після припинення подружніх відносин з позивачкою з сином не зустрічається, не спілкується, заходів для забезпечення належних умов розвитку та виховання сина не приймає, що свідчить про ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню, розвитку та утриманню сина і є підставою для позбавлення його батьківських прав.

При цьому, суд не приймає до уваги висновки органів опіки та піклування Виконавчого комітету Тернопільської міської ради та Виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області про недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки, на думку суду, з урахуванням усіх конкретних обставин справи вони суперечать інтересам дитини.

Враховуючи викладені вище обставини та зазначені норми законодавства України, Суд приходить до висновку про задоволення позову ОСОБА_2 про позбавлення ОСОБА_3 батьківських права відносно дитини - ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 137, 141, 258-259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_3 щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно п.п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги учасниками справи можуть також подаватися до або через відповідні суди першої інстанції.

Головуючий О.В. Замега