Номер провадження: 22-ц/813/1590/19
Номер справи місцевого суду: 501/898/17
Головуючий у першій інстанції Смирнов В.В.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого - Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Ващенко Л.Г.,

за участю секретаря - Чепрас А.І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 11 вересня 2018 року у складі судді Смирнова В.В.,

встановив:

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та з урахуванням доповнення до позовної заяви просив визнати недійсним заповіт, складений ОСОБА_3 від 01.10.2004, від 16.01.2016, визнавши дійсним її заповіт від 16.05.1995, та усунути ОСОБА_2 від права на спадщину за заповітами ОСОБА_3 .

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 11 вересня 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду на підставі п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України у зв`язку з повторним нез`явленням позивача, який належним чином був повідомлений про розгляд справи.

Не погодившись з зазначеною ухвалою суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить суд її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що 11.09.2018 позивач був відсутній у судовому засіданні з поважних причин, про що повідомив суд шляхом направлення на його електронну адресу повідомлення. У матеріалах справи відсутні докази про повідомлення позивача про засідання суду призначеного на 11.09.2018. Свідки, допитані 11.09.2018 з ОСОБА_2 знаходяться в особистих відносинах, а тому зацікавлені у наданні суду неправдивих пояснень, яким суд не надав належної оцінки. Предметом спору є визнання недійсними заповітів, а не заповіту. Усі клопотання про виклик та допит свідків залишені судом без розгляду, а їх наявність підтверджує, що позивач не ігнорував судові засідання. Суду також було відомо про відкрите кримінальне провадження №0000792, за яким позивач є потерпілим.

Заслухавши суддю-доповідача, відповідача та його представника, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Матеріали справи свідчать, що 16.05.2017 ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсним заповітів, складених ОСОБА_3 01.10.2004, 16.01.2016, визнавши дійсним її заповіт від 16.05.1995, та усунути ОСОБА_2 від права на спадщину за заповітами ОСОБА_3 .

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 16.05.2017 провадження у даній справі відкрито, справу призначено до розгляду на 06.06.2017.

Розгляд справи неодноразово відкладався, зокрема, на 26.06.2017, 27.07.2017, 22.08.2017, 26.09.2017, 11.10.2017, 30.10.2017, 20.11.2017, 30.01.2018, 11.06.2018, 06.08.2018 ( а.с. 22, 33, 48, 67, 81, 115, 116, 121, 131, 138, 166, 168).

При цьому, 06.06.2017 розгляд справи не проводився у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному (а.с.22).

26.06.2017 та 27.07.2017 розгляд справи відкладено без зазначення причин відкладення (а.с. 33, 48).

22.08.2017 розгляд справи відкладено у зв`язку з неявкою в судове засідання позивача (а.с. 67).

26.09.2017, 11.10.2017 розгляд справи відкладався без зазначення причин відкладення (а.с.81, 115, 116).

30.10.2017, 20.11.2017, 03.01.2018 судові засідання у справі не проводились та були відкладені у зв`язку із перебуванням судді в іншому судовому процесі (а.с.121, 131, 138).

07.02.2018 розгляд справи відбувся за участю всіх учасників процесу, у справі було оголошено перерву до 16.02.2018 (а.с.142-144).

Судове засідання перенесене на 16.02.2018 не відбулося, причини суд не зазначив.

05.03.2018 судове засідання у справі не проводилось та було відкладено у зв`язку із перебуванням судді в іншому судовому процесі (а.с.160).

06.08.2018 розгляд справи не проводився у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному, справу перенесено на 11.09.2018 (а.с.168).

11.09.2018 від позивача на електронну адресу суду надійшов лист про відкладення розгляду справи у зв`язку хворобою (а.с.179).

Ухвалою суду першої інстанції від 11.09.2018 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду з посиланням на те, що останній був належним чином повідомлений про розгляд справи, проте повторно в судове засідання не з`явився.

Проте, на попереднє судове засідання, яке було призначене на 06.08.2018 позивач з`явився до суду, про що свідчить його розписка (а.с.169), однак розгляд справи не відбулося з причин перебування судді на лікарняному.

Враховуючи викладене, місцевий суд помилково прийшов до висновку про повторну неявку позивача в судове засідання, яке призначено на 11.09.2018.

Разом з цим, як відзначив Європейський Суд з прав людини у рішенні «МПП «Голуб» проти України» від 18 жовтня 2005 року, право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження не будуть сумісними з п. 1 статті 6, якщо вони не мають легітимну мету та не є пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

А в рішенні у справі «Церква села Сосулівка проти України» від 28 лютого 2008 року, де релігійна організація заявника була змушена звернутися за судовим захистом, проте безуспішно, Європейський Суд з прав людини в п. 53 вказав, що така ситуація прирівнюється до відмови у здійсненні правосуддя, що порушує саму суть права заявника на доступ до суду, яка гарантується пунктом 1 статті 6 Конвенції.

Загалом Європейський Суд з прав людини у своїй практиці критично оцінює надмірну формалізованість вимог національного законодавства різних держав-учасниць, що перешкоджають доступу до суду.

При цьому, позивач не відмовлявся в будь-який опосередкований спосіб від своїх позовних вимог і в матеріалах справи відсутні беззаперечні докази про втрату його інтересу до власного позову, а відтак, місцевим судом використаний процесуальний засіб у вигляді залишення позовної заяви без розгляду, який не є пропорційним і обмежує права позивача на розгляд справи судом, із врахуванням викладеного.

За таких обставин доводи апеляційної скарги про порушення норм процесуального права при її постановленні знайшли своє підтвердження при розгляді апеляційної скарги.

Відтак, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 11 вересня 2018 року скасувати, справу за позовом ОСОБА_1 направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:

Судді: