ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2019 року

м.Суми

Справа №581/600/18

Номер провадження 22-ц/816/3556/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Хвостик С. Г. , Орлов І. В.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

сторони справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 04 квітня 2019 року в складі судді Бутенко Д.В., ухваленого у сел. Липова Долина, повне судове рішення складено - 08 квітня 2019 року,

в с т а н о в и в:

Звернувшись до суду із позовом у вересні 2018 року, ОСОБА_1 просила суд зняти з реєстрації ОСОБА_2 за адресою прописки на підставі визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та закрити господарський номер по будинку 17. Вирішити питання розподілу судових витрат.

Свої вимоги мотивувала тим, що відповідач зареєстрований по господарській книзі за адресою: АДРЕСА_1 . Проте вказаний будинок знесено у 2011 році. Відповідач не є власником чи спадкоємцем нерухомого майна.

Рішенням Липоводолинського районного суду Сумської області від 04 квітня 2019 року в задоволенні позову відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне встановлення судом фактичних обставин справи та застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення неправильно встановив фактичні обставини справи, зокрема те, що будинок за адресою: АДРЕСА_1 у власність не передавався, а також ніким не успадковувався. В тому числі і відповідачем. Відповідач за адресою розташування будинку лише зареєстрований проте фактично не проживає, винаймає інше житло, а сам житловий будинок було знесено. Зазначає, що житлового будинку не існує, а сама земельна ділянка не може бути місцем проживання особи. Вказує, що висновки суду стосовно відсутності підстав для задоволення позовних вимог з огляду на те, що позивач не зверталася до відповідних реєстраційних органів є хибним, оскільки зняття з місця реєстрації особи здійснюється лише на підставі судового рішення. Крім того, позивач зазначає, що земельною ділянкою на якій був розташований будинок у якому зареєстрований відповідач вона користується понад 20 років, тобто з 1996 року.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідач не надав.

Позивач апеляційну скаргу підтримала та просили задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, але про місце та час його проведення повідомлений за місцем реєстрації.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що проживання чи не проживання відповідача за вищевказаною адресою, користування чи не користування вищевказаним господарським номером (домоволодінням з реєстрацією місця проживання відповідача) незалежно від тривалості цього у часі й незалежно від причин цього не має жодного юридичного значення і відповідно юридичних наслідків для позивача. Крім того, позивачем не доведено факту виникнення у нього прав власності на тимчасову господарську споруду (сарай) що розташований на території домоволодіння відповідача. Крім того, перешкоди чи інші складності у питанні приватизації спірної земельної ділянки повинні вирішуватись в межах окремого пред`явленого позову до відповідного відповідача. Більш того, питання закриття погосподарського номеру будинку віднесено до компетенції місцевих рад, однак, позов до Подільківської сільської ради Липоводолинського району Сумської області позивачем не подано.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду виходячи з такого.

Як вбачається із цивільної справи, відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с. 12). Також з матеріалів справи вбачається, що рішення про передачу у власність будинку, в якому прописаний відповідач та який розташований за адресою: по АДРЕСА_1 не приймалося. (а.с. 48) Позивач, яка здійснює користування земельною ділянкою, на якій розташоване домоволодіння відповідача звернулася до Подільської сільської ради Липоводолинського району Сумської області із заявою про надання їй дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. Рішенням Подільської сільської ради Липоводолинського району Сумської області від 29.04.2014 року їй було відмовлено в наданні такого дозволу. (а.с. 3).

За правилами ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. (ст. 317 ЦК України).

За правилами ч. 6 ст. 319 ЦК України держава не втручається у здійснення власником права власності. Згідно з ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Нормами Цивільного кодексу України визначено наступні види права власності за суб`єктним складом: право власності Українського народу (ст. 324 ЦК України), право приватної власності (ст. 325 ЦК України), право державної власності (ст. 326 ЦК України), право комунальної власності (ст. 327 ЦК України).

Із матеріалів справи вбачається, що спірна земельна ділянка та відповідно будинок, що на ній стояв не були приватизовані, тобто не перебували у приватній власності.

Стаття 327 ЦПК України визначає, що у комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку що питання розпорядження зазначеною земельною ділянкою та будинком що на ній розташований належить до компетенції Подільської сільської ради Липоводолинського району Сумської області. При цьому сам факт реєстрації відповідача у вищевказаному не впливає на обсяг правомочності сільської ради.

Питання закриття погосподарського номеру для житлового будинку у зв`язку з його знищенням також належить до компетенції Подільської сільської ради Липоводолинського району Сумської області і жодним чином не впливає на права позивача щодо оформлення земельної ділянки якою вона користується.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 346 ЦК України, право власності на майно припиняється в разі його знищення. Знищення житлового будинку, що розташований на вказаній земельній ділянці, не по позбавляє Подільську сільську раду Липоводолинського району Сумської області повторно здійснити її перерозподіл.

З огляду на вищевикладене колегія суддів приходить до висновку, що позивачем обрано невірний спосіб захисту її прав, оскільки спір щодо оформлення права власності на земельну ділянку виник фактично між нею та Подільською сільською радою Липоводолинського району Сумської області, яка не була залучена до розгляду даної справи, а саме з приводу рішення останньої про відмову у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо того, що сам факт реєстрації відповідача у будинку, що розташований на земельній ділянці, якою фактично користується позивач, а також факт наявності погосподарського номеру для житлового будинку жодним чином не впливає на права позивача та не порушує їх.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував, обставини, що мають значення для справи і доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-382, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення

Рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 04 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 16 липня 2019 року

Головуючий - С.С. Ткачук

Судді: С.Г. Хвостик

І.В. Орлов