Справа № 128/2421/17
Провадження № 22-ц/801/1477/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ганкіна І. А.
Доповідач:Матківська М. В.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2019 рокуСправа № 128/2421/17м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

Головуючого: Матківської М.В.

Суддів: Міхасішина І.В., Сопруна В.В.

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 30 травня 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розподіл спільно нажитого майна подружжя,

Ухвалу постановила суддя Ганкіна І.А.

Ухвалу постановлено о 12.43 год у м. Вінниці

Повний текст ухвали складено 30 травня 2019 року,

встановив:
18 вересня 2017 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_1 про розподіл спільно нажитого майна подружжя, яким, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила поділити спільне сумісне майно подружжя, виділивши кожному із них по 1/2 реальної частки в натурі, а саме: житловий будинок з мансардою загальною площею 179,2 кв. м., житловою 99,1 кв. м. та земельну ділянку площею 0,1000 га, що знаходяться по АДРЕСА_1 ; стягнути з відповідача на її користь 1/2 частину грошових коштів, сплачених нею в рахунок погашення спільних кредитних зобов`язань в розмірі 235 683,62 грн.

30 травня 2019 року відповідач по справі ОСОБА_1 подав позовну заяву (зустрічну) про встановлення юридичного факту, а саме: що земельна ділянка і житловий будинок не є спільною сумісною власністю подружжя.

Зустрічним позовом ОСОБА_1 просив прийняти його зустрічний позов до спільного розгляду із позовом ОСОБА_2 до нього; вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднати в одне провадження з первісним позовом та ухвалити рішення, яким задовольнити його зустрічний позов, встановивши юридичний факт, що земельна ділянка та житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 є його особистою власністю, а не спільним майном подружжя, а в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до нього про поділ майна подружжя, відмовити.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 30 травня 2019 року в задоволенні клопотання щодо прийняття зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту, що земельна ділянка і житловий будинок не є спільною сумісною власністю подружжя, відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач по зустрічному позову ОСОБА_1 зазначив, що він оскаржує ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 30 травня 2019 року, якою йому було відмолено у відкритті провадження по справі, а саме у прийнятті зустрічної позовної заяви та просить ухвалу суду скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Зазначив, що ухвала суду є незаконною, так як постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 13 ст. 7; ч. 1 ст. 369; п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без призначення судового засідання та без повідомлення учасників справи.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні клопотання щодо прийняття зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту, що земельна ділянка та житловий будинок не є спільною сумісною власністю подружжя, суд першої інстанції виходив із того, що зустрічний позов має бути поданий в строк подання відзиву або до першого судового засідання, а ОСОБА_1 подав зустрічний позов після початку розгляду справи, тобто після першого судового засідання, отже він пропустив строк, визначений для подання зустрічної позовної заяви.

І такий висновок суду є правильним.

Із матеріалів цивільної справи вбачається, що ОСОБА_2 18 вересня 2017 року звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про розподіл спільно нажитого майна подружжя (том 1 а. с. 2).

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 2 жовтня 2017 року відкрито провадження у справі і призначено справу до розгляду у судовому засіданні на 14.15 год 13 листопада 2017 року; відповідачу ОСОБА_1 направлена в копії позовна заява із додатками і запропоновано йому до цього строку 13 листопада 2017 року, подати письмові заперечення проти позову та посилання на докази, якими вони обґрунтовуються (том 1 а. с. 63-64).

Довіреністю, посвідченою 8 листопада 2017 року військовим комісаром Вінницького об`єднаного міського військового комісаріату полковником ОСОБА_3 , відповідач ОСОБА_1 уповноважив ОСОБА_4 бути його представником та вчиняти всі необхідні дії в його інтересах в судах загальної юрисдикції України, у тому числі з повноваженнями, зокрема, на підписання від його імені і подачу (надсилання) у встановленому порядку позовних заяв (скарг) (том 1 а. с. 120).

Представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_4 за його заявою 9 січня 2018 року ознайомився із матеріалами цивільної справи та отримав копію позовної заяви з додатками до неї (том 1 а. с. 122).

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 підписав 29 травня 2019 року і подав до суду 30 травня 2019 року вхідний № 9824/19-ВХ (том 2 а. с. 67-69).

Статтею 43 ЦПК України визначені права та обов`язки учасників справи, де у частині 2 зазначено, що учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки (пункт 6); виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (пункт 7).

Процесуальні права та обов`язки сторін визначені статтею 49 ЦПК України, згідно якої сторони користуються рівними процесуальними правами (ч. 1). Крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу, відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом (частина 2 пункт 3).

Відповідно до ст. 193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення позову може виключити повністю або частково задоволення зустрічного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом.

Аналізуючи наведені норми процесуального права, можна дійти висновку про те, що правовий припис «відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву» означає, що зустрічний позов має подаватися лише в тих межах часу, який встановлений законом. При цьому, можливість захисту прав та інтересів залежить від дотримання строків встановлених законом на цей випадок.

Встановлення таких строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників цивільного судочинства і своєчасного виконання ними певних процесуальних дій, передбачених Цивільним процесуальним кодексом України, не зловживаючи ними.

З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного та обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні клопотання щодо прийняття зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту, що земельна ділянка та житловий будинок не є спільною сумісною власністю подружжя, з підстав пропуску ОСОБА_1 строку, визначеного цивільним процесуальним законодавством, для подання зустрічного позову.

Доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 є безпідставними та спростовуються викладеним вище.

За наведених обставин апеляційний суд вважає, що ухвала суду є законною і обґрунтованою, постановленою з дотриманням норм процесуального права, тому не підлягає до скасування, а апеляційна скарга не підлягає до задоволення, оскільки наведені в ній доводи правильність висновків суду не спростовують.

На підставі викладеного і керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 30 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
ГоловуючийМ.В. Матківська
СуддіІ.В. Міхасішин
В.В. Сопрун