ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2019 року м.Суми

Справа №577/1969/19

Номер провадження 22-ц/816/3927/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),

суддів - Хвостик С. Г. , Орлов І. В.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

стягувач Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»,

боржники ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 06 травня 2019 року, постановлену у складі судді Ярмак О.М. в приміщенні Конотопського міськрайонного суду Сумської області,

в с т а н о в и в:

24 квітня 2019 року ОСОБА_1 за допомогою засобів поштового зв`язку звернулася до суду зі скаргою, в якій просить: визнати протиправною та скасувати постанову ВП № 45164248 від 31 жовтня 2014 року державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби Конотопського міськрайонного управління юстиції у Сумській області про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору; визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 58001459 від 04 січня 2019 року державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби Конотопського міськрайонного управління юстиції у Сумській області відносно ОСОБА_1 .

Скаргу мотивує тим, що рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 03 лютого 2014 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (далі ПАТ «Державний ощадний банк України») задоволено: стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 в солідарному порядку на користь банку заборгованість в сумі 992 921, 25 грн по кредитному договору № 1952 від 27 листопада 2007 року, а також судові витрати в розмірі по 820,50 грн з кожного. 24 жовтня 2014 року відкрито виконавче провадження відносно неї щодо примусового виконання вказаного рішення. Згідно довідки ПАТ «Державний ощадний банк України» від 29 вересня 2016 року № 1126 кредит та відсотки по кредитному договору погашено в повному обсязі, за період з 31 грудня 2014 року по 01 серпня 2016 року боржником сплачено 855 492, 66 грн суми боргу, заборгованості немає.

27 вересня 2016 року державним виконавцем Відділу Державної виконавчої служби Конотопського міськрайонного управління юстиції у Сумській області винесена постанова про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з тим, що заборгованість сплачена в повному обсязі.

31 жовтня 2014 року державним виконавцем винесено постанову № 45164248 про стягнення з неї виконавчого збору у розмірі 99 374, 18 грн. Вважає, що вказані дії щодо стягнення з неї виконавчого збору та відкриття провадження щодо стягнення з неї виконавчого збору порушують її права. На її думку, виконавче провадження щодо стягнення виконавчого збору відкрито з пропуском строків пред`явлення виконавчого документу до виконання, що є порушенням ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження».

Вважає, що оскільки нею, як основним боржником та позичальником, в добровільному порядку сплачено 855 492,66 грн, тому оскаржувані постанови слід визнати протиправними та скасувати.

Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 06 травня 2019 року відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_1 у зв`язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження скасувати і направити справу для продовження розгляду.

При цьому вказує на те, що суд не врахував висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові по справі № 324/1018/17 від 20 вересня 2018 року, в якій зазначено, що якщо виконавче провадження відкрито і примусове виконання здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України, а також судових наказів, ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом, то заяви та скарги розглядаються судом, який видав рішення, що перебуває на примусовому виконанні. А тому, на її думку, вказана справа повинна розглядатися Конотопським міськрайонним судом Сумської області.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Статтею 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що в рамках виконавчого провадження (ВП № 45164248) з примусового виконання виконавчого листа № 2/577/6/14, виданого Конотопським міськрайонним судом Сумської області 10 жовтня 2014 року, державним виконавцем органу державної виконавчої служби Конотопського міськрайонного управління юстиції Коротченко Д.С. винесено постанову від 31 жовтня 2014 року про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 99 374, 18 грн (а. с. 7).

04 січня 2019 року старшим державним виконавцем Конотопського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП № 58001459) з виконання постанови № 45164248, виданої 31 жовтня 2014 року Конотопським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 99 374, 18 грн на користь держави (а. с. 9).

За змістом скарги ОСОБА_1 вона вважає вказані постанови протиправними та просить скасувати їх.

Відмовляючи у відкритті провадження в справі за скаргою ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов висновку, що вона не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, установлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (далі Конвенція).

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Статтею 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з ч. 1 ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу, як суд першої інстанції.

Натомість згідно з правилами адміністративного судочинства щодо особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця за частиною першою ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Крім загального порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, визначеного наведеними нормами процесуального законодавства, відповідні спеціальні норми встановлені Законом України «Про виконавче провадження», згідно із частиною першою статті 74 якого рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Частиною другою статті 74 зазначеного Закону передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

З наведених норм права вбачається, що Законом України «Про виконавче провадження» встановлено спеціальний порядок судового оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця щодо стягнення виконавчого збору та/або витрат на проведення виконавчих дій, згідно з яким відповідні спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Відповідні правові висновки Великої Палати Верховного Суду містяться у постановах від 06 червня 2018 року, справа № 921/16/14-г/15 та справа № 127/9870/16-ц.

Виходячи з викладеного, доводи апеляційної скарги, що дану скаргу має розглядати Конотопський міськрайонний суд Сумської області, як суд, що видав рішення, яке перебувало на примусовому виконанні, є помилковими.

Таким чином колегія суддів вважає, що судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 1; 375, 381-382 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 06 травня 2019 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - Т.А. Левченко

Судді: С.Г. Хвостик

І.В. Орлов