Провадження №2-о/760/10/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2019 року Солом"янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого- судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю пристяжних - Мельника О.І., Коваленко С.Ю.

секретаря - Гак Г.М.

представника заявників - ОСОБА_1

особи - ОСОБА_2

представника особи - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , зацікавлена особа: Орган опіки та піклування Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання особи недієздатною та призначення опікуна, суд

В С Т А Н О В И В:

Заявники звернулися до суду і просять визнати недієздатною їх матір ОСОБА_2 , посилаючись на те, що вона протягом тривалого часу хворіє на психічне захворювання, перебуває на обліку в Київському міському психоневрологічному диспансері №5.

В останні роки її здоров`я значно погіршилося, вона все частіше знаходиться на лікуванні, не усвідомлює наслідків своєї поведінки та не може орієнтуватися в простих життєвих ситуаціях.

Внаслідок свого захворювання вона не може розуміти значення своїх дій та керувати ними, а тому потребує опіки.

Виходячи з цього, просять задовольнити заяву, визнати її недієздатною, а їх призначити її опікунами.

Заявники та їх представник в судовому засіданні заяву підтримали.

Особа, щодо якої розглядається заява, та її представник в судовому засіданні проти заяви заперечували.

Зазначали, що звернення заявників до суду має місце виключно з міркувань тривалого періоду хвороби та перебування на обліку в КМПНД № 5, є необґрунтованим, оскільки сам факт перебування на обліку не може свідчити про необхідність визнання особи недієздатною.

Впевненість заявників у необхідності звернення до суду ґрунтується на їх суб`єктивному переконанні з довільним трактуванням медичних висновків, що не відповідає реальній ситуації в силу непостійного проживання їх з матір`ю.

Посилання на необхідність в постійному догляді з боку заявників не повинно тягнути за собою визнання її недієздатною, оскільки згідно закону заявники і так мають турбуватися про нею та надавати їй допомогу.

Твердження заявників про її неспроможність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними не мають під собою жодного доказового підґрунтя, у зв`язку з чим просять відмовити в задоволенні заяви.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи в його відсутності.

Заслухавши пояснення учасників справи, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Встановлено, що мати заявників тривалий час перебуває на обліку в Київському міському психоневрологічному диспансері №5.

Згідно виписок з медичної карти стаціонарного хворого №5168 та № 4690, наданих Територіальним медичним об`єднанням «Психіатрія» у місті Києві, ОСОБА_2 діагностовано: шизофренія, параноїдальна форма, безперервний тип перебігу. Маніоформно-параноїдний синдром. Апатико-дисоціативний дефект.

/ а.с. 31 - 32, 44 - 45 /

Згідно з Висновком судово-психіатричного експерта № 565 від 30 серпня 2018 року ОСОБА_2 страждає на шизофренію, параноїдальна форма, безперервний перебіг, апато-дисоціативний дефект (F 20.0 - згідно з МКХ-10).

За психічним станом у теперішній час ОСОБА_2 не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

З висновку вбачається, що вперше ОСОБА_2 лікувалася в психіатричному закладі в стаціонарі з діагнозом «Шизофреноподібний психоз, маніоформний синдром» з 10 червня по 13 серпня 1997 року.

Востаннє, перед проведенням експертизи, з 26 серпня по 11 вересня 2017 року з діагнозом:» Шизофренія, параноїдна форма, безперервний перебіг, виражений апатико-дисоціативний тип дефекту, маніоформно-параноїдний синдром».

/ а.с. 47 - 50 /

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_2 його теща.

Відразу після реєстрації шлюбу з її старшою донько приблизно 10 років тому він звертав увагу на її не зовсім адекватну поведінку, вона неодноразово проходила курс лікування в психіатричних закладах.

Її психіатричне захворювання підтверджено лікарями, однак не дивлячись на це, її неодноразово з лікарні забирала сестра, що не може, з його точки зору, відображатися на її стані здоров`я.

Свідок ОСОБА_6 - сестра ОСОБА_2 , зазначила, що її сестра не хвора і не потребує опіки з боку доньок.

Відповідно до ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою в разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки чи піклування.

Відповідно до подання органу опіки та піклування Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації від 22 лютого 2019 року заявник ОСОБА_4 піклується про матір, забезпечує отримання медичної допомоги, купує необхідні речі, продукти харчування, ліки, веде домашнє господарство.

Виходячи з цього, Орган опіки та піклування вважає за доцільне її призначення опікуном над ОСОБА_2

/ а.с. 148 - 149 /

Виходячи з викладеного вище, суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та її задоволення.

Що стосується призначення опікуном над ОСОБА_3 її доньки - заявника ОСОБА_3 , подане до суду подання в своїй резолютивній частині не містить висновку про доцільність призначення її опікуном, а тому підстави у суду для цього відсутні.

Що стосується пояснень свідка ОСОБА_6 суд виходить з того, що вони не можуть бути прийняті до уваги, оскілки остання не є фахівцем у галузі медицини, а її точка зору з приводу захворювання ОСОБА_2 ґрунтується лише на її власних поглядах на цю проблему.

Суд також не приймає до уваги заперечення особи, щодо якої розглядається заява, та її представника, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.105 ЦПК України призначення експертизи судом є обов`язковим за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити психічний стан особи.

Саме на виконання даної норми закону судом була призначена судова психіатрична експертиза, Висновок якої наявний у матеріалах справи.

Аналогічним чином регулюється дане питання в ч.1 ст.298 ЦПК України при вирішенні заяв про визнання особи недієздатною.

З Висновку та матеріалів справи вбачається, що при її проведенні досліджувалася значна кількість медичної документації, а також спілкування з самою підекспертною.

Комісія експертів прийшла до висновку, що з аналізу наданих матеріалів та результатів обстеження вбачається, що ОСОБА_2 страждає на шизофренію, параноїдна форма, безперервний перебіг, апато-дисоціативний дефект, при цьому наявні в неї порушення психіки виражені настільки, що позбавляють її здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ним.

Згідно з ч.ч.1, 6 ст.106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду.

Вважаючи, що стан здоров`я ОСОБА_2 після проведеної експертизи міг покращитися, її представник будь-яких доказів, які б викликали сумнів у Висновках експертизи, не надав.

Висновок експерта за замовленням ОСОБА_2 також не надав.

Виходячи з цього, суд не приймає до уваги ці твердження, як не підкріплені будь-яким допустимими доказам.

Суд також не приймає до уваги Медичну довідку про проходження обов`язкового попереднього та періодичного психіатричних оглядів та Сертифікат про проходження профілактичного наркологічного огляду від 11 січня 2019 року, надану до матеріалів справи, оскільки сама ОСОБА_2 зазначила, що медичний огляд проходив у вигляді письмових тестів, з нею спеціалісти не спілкувалися, питань не задавали і по електронному реєстру також перевірку не проводили.

/ а.с. 127 - 128 /

Відповідно до ч.ч.1,6 ст.300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна.

Строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років

Виходячи з викладеного вище, суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та її задоволення в приведеному вище обсязі.

Керуючись ст. ст. 39-41, 55, 60 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76 -82, 141, 259, 263 - 265, 268, 273, 298-300 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Заяву задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатною.

Призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , опікуном над ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Строк дії рішення про визнання ОСОБА_2 недієздатною не може перевищувати двох років.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 12 липня 2019 року.

Суддя Л .А. Шереметьєва