Справа № 357/4680/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2019 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Ярмола О. Я. ,

при секретарі Сінчук О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Біла Церква, в залі суду № 5, справу за позовом Приватного підприємства з іноземними інвестиціями «Технофарм-Україна» до Селянського фермерського господарства «Старт», ОСОБА_1 , третя особа: Відділ державної реєстрації Управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради про визнання недійсним договору оренди землі та скасування державної реєстрації, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ПП з іноземними інвестиціями «Технофарм-Україна» звернувся до суду з даним позовом мотивуючи тим, що 08.11.2010 року між ПП «Технофарм-Україна» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір оренди землі, предметом якого є земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 3,210 га, яка знаходиться в межах Озернянської сільської ради Білоцерківського району Київської області та належить відповідачу на підставі державного акту серії НОМЕР_1 , договір оренди укладено строком на десять років, зареєстровано 08.11.2010 року, а отже, даний договір діє до 08.11.2020 року. 15.04.2019 року позивачу стало відомо про те, що 18.11.2015 року між ОСОБА_1 та СФГ «Старт» укладено договір оренди, предметом якого є вказана вище земельна ділянка. ОСОБА_1 при укладенні нового договору оренди тієї ж самої земельної ділянки, що перебуває в користуванні позивача за раніше укладеним договором оренди, порушила право позивача на користування спірною земельною ділянкою, що є підставою для визнання такого договору недійсним та скасування його державної реєстрації. Позивач просив суд визнати недійсним договір оренди землі від 18.11.2015 року, укладений між ОСОБА_1 та СФГ«Старт», предметом якого є земельна ділянка площею 3,210 га, з кадастровим номером НОМЕР_2 , яка розташована на території Озернянської сільської ради Білоцерківського району Київської області, та скасувати державну реєстрацію цього договору оренди землі, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, індексний номер 26494818, стягнути судові витрати.

В судове засідання позивач не направив свого представника, подав суду клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, зазначили, що позов підтримують, просили стягнути на користь позивача судові витрати.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи була повідомлена належно, подала суду заяву, де вказала, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить розглядати справу без її участі.

Відповідач - СФГ «Старт» не направили в судове засідання свого представника, про день та час розгляду справи були повідомлені належно.

Третя особа - відділ державної реєстрації управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради Київської області не направили в судове засідання свого представника, направили суду заяву про розгляд справи без участі представника відділу на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Так, по справі встановлено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 3,210 га, з кадастровим номером НОМЕР_2 , для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Озернянської сільської ради Білоцерківського району Київської області, що стверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 (а.с.9).

З матеріалів справи вбачається, що 08.11.2010 року між ОСОБА_1 /орендодавець/ та ПП «Технофарм Україна» /орендар/ було укладено договір оренди землі, за умовами якого в оренду передається земельна ділянка загальною площею 3,210 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах Озернянської сільської ради Білоцерківського району Київської області, договір укладено на 10 років, про що свідчить копія цього договору, який було зареєстровано в КОФ ДП «Центр ДЗК» БЦ РВ 08.11.2010 року за № 39.

За частиною другою статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України «Про оренду землі».

Спеціальним нормативно-правовим актом, що регулює правовідносини з оренди земельних ділянок є Закон України «Про оренду землі».

Відповідно до ст.13 Закону України «Про оренду землі» /в редакції на час виникнення спірних правовідносин/ договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Положеннями ст.20 цього Закону було передбачено, що укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації.

Право оренди земельної ділянки виникає з дня державної реєстрації цього права відповідно до закону, що регулює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Згідно з ч.4 ст.124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Підставою для укладення договору оренди може бути цивільно-правовий договір про відчуження права оренди.

А за ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до п.3 розділу II Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 11.02.2010 року № 1878-VI «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та інших законодавчих актів України» встановлено, що до 01.01.2013 року державна реєстрація права власності, права користування (сервітут) земельними ділянками, права постійного користування земельними ділянками, договорів оренди земельних ділянок; права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); права забудови земельної ділянки (суперфіцій) проводиться територіальними органами земельних ресурсів.

Отже, договір оренди землі між ОСОБА_1 та ПП «Технофарм-Україна» було укладено та зареєстровано у встановленому законом порядку, цей договір, який діє по даний час, доказів того, що договір достроково розірвано або визнано недійсним, суду не було надано. Крім того, орендодавець ОСОБА_1 ствердила вказані обставини справи , визнавши даний позов.

Згідно Інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, сформованих 15.04.2019 року № 163483610 державним реєстратором реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області Поповою Л.О. проведено державну реєстрацію права оренди земельної ділянки площею 3,2100 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, за адресою: Київська область, Білоцерківський район, Озернянська сільрада, кадастровий номер: НОМЕР_2 , на підставі договору оренди земельної ділянки від 18.11.2015 року, орендар СФГ «Старт», орендодавець ОСОБА_1 , рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 26494818, номер запису про інше речове право: 12235719 (а.с.12).

Отже, відповідачем ОСОБА_1 було передано в оренду іншого орендаря ту саму земельну ділянку, яка перебувала в користуванні ПП «Технофарм Україна» на підставі раніше укладеного договору оренди, строк дії якого не закінчився, на що вказано вище в рішенні.

Представник позивача ПП «Технофарм Україна» просить суд визнати недійсними договір оренди землі від 18.11.2015 року, укладені між ОСОБА_1 та СФГ «Старт».

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За частиною другою статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України «Про оренду землі».

У відповідності до норм Закону України «Про оренду землі» та умов договору оренди, укладеного між позивачем за відповідачем ОСОБА_1 , - договір оренди на даний час не припинив свою дію, доказів зворотнього суду не надано. Крім того, сам орендодавець підтвердив його дію та позов визнала.

За ст.27 Закону України «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.

Згідно ст. 152 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Згідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Отже, суд вважає, що відповідно до положень п.«в» ст.152 ЗК України та ст.ст. 203, 215 ЦК України підлягає визнанню недійсним оспорюваний договір оренди землі від 18.11.2015 року, оскільки при його укладенні було порушено вимоги діючого законодавства, земельна ділянка перебувала в оренді іншого орендаря.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Відповідно до ст.3 ЦПК України та ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

В ч.2 ст.16 ЦК України передбачені способи захисту цивільних прав та інтересів, а саме: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Згідно з ч.3 ст.215 ЦК якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

В п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз`яснено, що відповідно до статей 215 та 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

В даному випадку позивач не є стороною договору оренди від 18.11.2015 року, але разом з тим позивач ПП з іноземними інвестиціями «Технофарм-Україна», як орендар цієї ж земельної ділянки, має право на оспорювання цього договору, оскільки цей правочин порушує його переважне право на використання спірної земельної ділянки.

Такий правовий висновок було зроблено Верховним Судом України в постанові від 23.11.2016 року у справі № 6-2540цс16.

А тому обраний позивачем за спосіб захисту його прав узгоджується з нормами діючого законодавства та встановленими по справі обставинами.

Як наслідок недійсності правочину, представник позивача просить суд скасувати державну реєстрацію оспорюваних договорів оренди.

Відповідно до ч.2 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

А тому суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача щодо скасування державної реєстрації договору оренди від 18.11.2015 року, укладених між ОСОБА_1 та СФГ «Старт».

Отже, враховуючи вказані правові норми та правові позиції Верховного Суду України, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення.

На підставі ст.ст. 414 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача ПП з іноземними інвестиціями «Технофарм-Україна» витрати по сплаті судового збору 1921 грн., а також, витрати на правничу допомогу в розмірі 4000 грн., що підтверджено платіжним дорученням №703 від 01.07.2019 року.

Враховуючи все вищенаведене та керуючись Законом України «Про оренду землі», ст.ст. 15, 16, 203, 215, 216, 626, 627, 792 ЦК України, ст.ст. 124, 125, 141,152 ЗК України, ст.ст. . ст.12, 81, 141, 247, 263-265, 268 ЦПК, суд-

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати недійсним договір оренди землі від 18.11.2015 року, укладений між ОСОБА_1 та селянським фермерським господарством «Старт», предметом якого є земельна ділянка площею 3,210 га, з кадастровим номером НОМЕР_2 , з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться в межах Озернянської сільської ради Білоцерківського району та скасувати державну реєстрацію договору оренди землі від 18.11.2015 року , укладеного між ОСОБА_1 та СФГ «Старт».

Стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати по справі в сумі 1921 грн. /по 960 грн. з кожного/, а також, витрати на правничу допомогу в розмірі 4000 грн. /по 2000 грн. з кожного/.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення суду виготовлено 03.07.2019 року.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні скарги подаються учасниками справи через Білоцерківський міськрайонний суд.

СуддяО. Я. Ярмола