Ухвала

11 липня 2019 року

м. Київ

справа № 755/8391/19

провадження № 22-ц/824/10916/2019

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Кравець В.А., перевіривши відповідність вимогам статті 356 ЦПК України апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 31 травня 2019 року у справі за заявою представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про поділ спільного сумісного майна подружжя, визнання права власності на Ѕ частину майна, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2019 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про поділ спільного сумісного майна подружжя, визнання права власності на Ѕ частину майна.

Одночасно з поданням позовної заяви представником подано також заяву про забезпечення позову.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 31 травня 2019 року заяву про забезпечення позову задоволено.

Не погоджуючись з указаною ухвалою, 26 червня 2019 року ОСОБА_1 , будучи особою, яка не приймала участі у розгляді даної справи, звернулася до суду з апеляційною скаргою.

Згідно вимог статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом 15 днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повна ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Отже, апелянтом пропущено строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

Разом з тим, апелянтом не порушується питання про поновлення строку на апеляційне оскарження ані безпосередньо в апеляційній скарзі, ані у відповідному клопотанні.

Згідно з частиною 3 статті 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею в заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Окрім того, дослідивши матеріали справи, суд уважає, що подана апеляційна скарга не може бути прийнята до розгляду та вирішено питання про відкриття апеляційного провадження, оскільки вона також не відповідає вимогам пункту 3 частини 4 статті 356 ЦПК України.

Так, у відповідності до пункту 3 частини 4 статті 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Вказані документи подаються до суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, а також платіжне доручення, яке за формою не відповідає наведеним вимогам, не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 26 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір. При цьому, наприклад, платіжне доручення повинно бути підписано уповноваженою посадовою особою банку і скріплено печаткою установи банку з відміткою про дату виконання платіжного доручення та відміткою про зарахування суми судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Разом з тим, апелянтом надано копію дубліката квитанції про сплату судового збору на суму 576,30 грн., в якій, у графі призначення платежу зазначено: «судовий збір, за позовом ОСОБА_1 ». Проте, згідно матеріалів даної справи, ОСОБА_1 не є стороною у справі.

Таким чином, документ, наданий апелянтом на підтвердження сплати судового збору, не відповідає вищевказаним вимогам закону.

За загальними правилами цивільного судочинства судовий збір належить до судових витрат, які несуть суди усіх рівнів, коли розглядають позовну заяву, апеляційну, касаційну скаргу чи заяву про перегляд судових рішень Верховним Судом.

При цьому судовий збір як складова судових витрат виконує компенсаційну, превентивну і соціальну функції.

Обов`язок осіб, які звертаються до суду, сплачувати судовий збір - це процесуальний обов`язок, визначений нормами процесуального права.

Відповідно до частини другої статті 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Таким спеціальним законом є Закон України від 8 липня 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір».

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством; за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення тощо.

У статті 4 Закону України «Про судовий збір» зазначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно із підпунктом 9 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання апеляційної скарги на ухвалу суду фізичною особою сплачується 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 384,20 грн.

Отже, апелянту за подання апеляційної скарги на ухвалу суду необхідно сплатити судовий збір у розмірі 384,20 грн. на реквізити Київського апеляційного суду:

Отримувач коштівУК у Солом. р-ні/Соломян. р-н/22030101 Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38050812 Банк отримувача Казначейство України (ЕАП) Код банку отримувача (МФО) 899998 Рахунок отримувача 0024 Код класифікації доходів бюджету 22030101 Адреса суду м. Київ, вул. Солом`янська, 2-А
З огляду на викладене, апелянту на виконання вищевказаних положень закону необхідно надіслати на адресу апеляційного суду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження разом з відповідними доказами на підтвердження поважності причин пропуску цього строку, адже безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року), а також оригінал квитанції про сплату судового збору, який відповідатиме вищевказаним вимогам закону.

Відповідно до вимог частини другої статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

За вказаних обставин, апеляційну скаргу слід залишити без руху та надати строк для усунення недоліків.

Керуючись ст. ст. 185, 354, 356, 357 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 31 травня 2019 року - залишити без руху.

Надати апелянту строк до 11 серпня 2019 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали, для надіслання на адресу апеляційного суду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження разом з відповідними доказами на підтвердження поважності причин пропуску цього строку, а також оригіналу квитанції про сплату судового збору.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені статтею 357 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з дня її постановлення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя В.А. Кравець