Постанова

Іменем України

11 липня 2019 року

м. Київ

справа № 405/4918/16-ц

провадження № 61-20075св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Карпенко С. О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Публічне акціонерне товариство «Укртелеком», Кіровоградська філія Публічного акціонерного товариства «Укртелеком»,

третя особа - профспілкова організація Кіровоградської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком»,

провівши у порядку письмового провадження попередній розгляд справи за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» на рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 11 травня 2017 року у складі колегії суддів: Кіселика С. А., Авраменко Т. М., Суровицької Л. В.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» (далі - ПАТ «Укртелеком»), Кіровоградської філії ПАТ «Укртелеком» та просив визнати незаконним та скасувати наказ № 247/К від 31 травня 2016 року Кіровоградської філії ПАТ «Укртелеком» про його звільнення у зв`язку зі скороченням штату працівників на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України; визнати незаконним його звільнення з посади інженера електрозв`язку 1 категорії другого відділу Кіровоградської філії ПАТ «Укртелеком»; поновити його на вказаній посаді та стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01 червня 2016 року по 30 січня 2017 року в розмірі 21 125, 52 грн, 30 000 грн на відшкодування моральної шкоди та судові витрати по справі.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що з 19 травня 1997 року працював на різних посадах в Обласному державному підприємстві електрозв`язку «Кіровоградтелеком», правонаступником якого є ПАТ «Укртелеком». Останню посаду, яку він обіймав на підприємстві, була посада інженера електрозв`язку 1 категорії другого відділу Кіровоградської філії ПАТ «Укртелеком».

10 листопада 2014 року позивач був попереджений про майбутнє звільнення із займаної посади у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників на підставі наказу ПАТ «Укртелеком» від 31 жовтня 2014 року № 583 «Про скорочення чисельності та штату працівників ПАТ «Укртелеком» та наказу Кіровоградської філії ПАТ «Укртелеком» від 07 листопада 2014 року № 450 «Про попередження працівників про майбутнє звільнення».

Наказом Кіровоградської філії ПАТ «Укртелеком» № 6/К від 06 січня 2015 року позивача звільнено із займаної посади у зв`язку зі скороченням штату працівників на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України з 12 січня 2015 року.

Рішенням Ленінського районного суду міста Кіровограда від 24 червня 2015 року задоволено позов ОСОБА_1 до ПАТ «Укртелеком», Кіровоградської філії ПАТ «Укртелеком» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди та судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 08 вересня 2015 року скасовано рішення Ленінського районного суду міста Кіровограда від 24 червня 2015 року та ухвалене нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних від 20 січня 2016 року задоволено касаційну скаргу ОСОБА_1 , скасовано рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 08 вересня 2015 року та залишено в силі рішення Ленінського районного суду міста Кіровограда від 24 червня 2015 року.

Наказом Кіровоградської філії ПАТ «Укртелеком» від 25 травня 2016 року № 230/К позивача поновлено на посаді інженера електрозв`язку 1 категорії другого відділу Кіровоградської філії ПАТ «Укртелеком» з 12 січня 2015 року.

В цей же день наказом Кіровоградської філії ПАТ «Укртелеком» № 231/К позивача було повідомлено про початок виникнення простою за його посадою з причин організаційного характеру з 25 травня 2016 року.

Наказом Кіровоградської філії ПАТ «Укртелеком» № 247/К від 31 травня 2016 року ОСОБА_1 було звільнено із займаної посади у зв`язку зі скороченням штату працівників з 1 червня 2016 року на підставі наказу Кіровоградської філії ПАТ «Укртелеком» від 07 листопада 2014 року № 450 «Про попередження працівника про майбутнє звільнення» та повідомлення Профспілкової організації Кіровоградської філії ПАТ «Укртелеком» № 35 від 27 травня 2016 року.

Вважає вказаний наказ незаконним, оскільки його було винесено з численними порушеннями норм трудового законодавства, без надання згоди профспілкового комітету на його звільнення та без врахування того, що позивач є особою з інвалідністю. Окрім того, рішенням Ленінського районного суду міста Кіровограда від 24 червня 2015 року, залишеним в силі постановою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 січня 2016 року, встановлено, що будь-яких фактичних змін у виробництві і праці, скорочення чисельності або штату працівників у Кіровоградській філії ПАТ «Укртелеком» не відбувалося, а тому посилання на наказ Кіровоградської філії ПАТ «Укртелеком» № 450 від 07 листопада 2014 року при звільненні його 31 травня 2016 року є незаконним.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Ленінського районного суду м. Києва від 07 лютого 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з того, що при звільненні позивача Кіровоградською філією ПАТ «Укртелеком» було дотримано вимоги статтей 42, 49? КЗпП України, тому відсутні правові підстави для задоволення позову.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 11 травня 2017 року скасовано рішення Ленінського районного суду міста Кіровограда від 07 лютого 2017 року та ухвалене нове про часткове задоволення позову ОСОБА_1

Визнано незаконним та скасовано наказ № 247/К від 31 травня 2016 року Кіровоградської філії ПАТ «Укртелеком» «Про припинення трудового договору (контракту)», яким ОСОБА_1 звільнено із займаної посади у зв`язку зі скороченням штату працівників на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України.

Визнано незаконним звільнення ОСОБА_1 з посади інженера електрозв`язку 1-ї категорії другого відділу Кіровоградської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком».

Поновлено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на посаді інженера електрозв`язку 1 категорії другого відділу Кіровоградської філії ПАТ «Укртелеком» з 01 червня 2016 року.

Стягнуто з ПАТ «Укртелеком» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01 червня 2016 року по 11 травня 2017 року у розмірі 27 794, 85 грн без врахування обов`язкових платежів та податків.

Стягнуто з ПАТ «Укртелеком» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 1000 грн. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що ОСОБА_1 у порушення вимог частини першої статті 49? КЗпП України не був попереджений про наступне вивільнення. Після поновлення його на роботі, адміністрацією підприємства не видавався наказ про скорочення посади, на якій його поновлено. Відтак звільнення ОСОБА_1 відбулося із порушенням вимог КЗпП України.

Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 19 травня 2017 року виправлено описку, допущену у рішенні апеляційного суду Кіровоградської області від 11 травня 2017 року, зазначено у резолютивній частині рішення правильний розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 01 червня 2016 року по 11 травня 2017 року - 24 794, 85 грн замість помилково зазначеної суми 27 794, 85 грн.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги

У червні 2017 року ПАТ «Укртелеком» звернулося до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 11 травня 2017 року та залишити в силі рішення Ленінського районного суду міста Кіровограда від 07 лютого 2017 року.

Касаційна скарга мотивована тим, що судом апеляційної інстанції при розгляді справи не застосовано до спірних правовідносин положення статті 76 Закону України «Про виконавче провадження».

Наказом Кіровоградської філії ПАТ «Укртелеком» від 07 листопада 2014 року № 450 «Про попередження працівника про майбутнє звільнення», позивача під особистий підпис попереджено про наступне вивільнення. Таким чином, на час поновлення ОСОБА_1 на роботі, його вже було повідомлено про можливе скорочення, яке не обмежене в строку його дії. Відтак, при звільненні позивача були дотримані вимоги КЗпП України щодо вивільнення працівників.

Судом не враховано недоведеність та необґрунтованість позовних вимог про відшкодування моральної шкоди.

У липні 2017 року ОСОБА_1 направив заперечення на касаційну скаргу, в яких просив залишити її без задоволення, а оскаржене рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 11 травня 2017 року без змін.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 червня 2017 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

05 травня 2018 року справу № 405/4918/16-ц Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ передано до Верховного Суду.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною другою статті 389 ЦПК України встановлено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що ОСОБА_1 з 19 травня 1997 року працював вОбласному державному підприємстві електрозв`язку «Кіровоградтелеком», правонаступником якого є ПАТ «Укртелеком». Останню посаду, яку він обіймавна підприємстві, була посада інженера електрозв`язку 1 категорії другого відділу Кіровоградської філії ПАТ «Укртелеком».

Наказом ПАТ «Укртелеком» від 31 жовтня 2014 року № 583 «Про скорочення чисельності та штату працівників ПАТ «Укртелеком» скорочено, тобто виведено зі штатного розпису філії, займану позивачем посаду інженера електрозв`язку 1 категорії другого відділу Кіровоградської філії ПАТ «Укртелеком».

Наказом Кіровоградської філії ПАТ «Укртелеком» від 07 листопада 2014 року № 450 «Про попередження працівника про майбутнє звільнення» ОСОБА_1 попереджено про звільнення та ознайомлено із зазначеними наказами 10 листопада 2014 року під особистий підпис.

Рішенням профспілкової організації Кіровоградської філії ПАТ «Укртелеком» від 08 січня 2015 року відмовлено у наданні згоди на звільнення ОСОБА_1 із займаної посади на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України.

Наказом № 6/к від 06 січня 2015 року ОСОБА_1 звільнено із займаної посади на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України з 12 січня 2015 року без згоди профспілкової організації.

Рішенням Ленінського районного суду міста Кіровограда від 24 червня 2015 року, залишеним в силі ухвалою Вищого спеціалізованого суду від 20 січня 2016 року, частково задоволено позов ОСОБА_1 до ПАТ «Укртелеком» та, зокрема, поновлено його на посаді інженера елекрозв`язку 1 категорії другого відділу Кіровоградської філії ПАТ «Укртелеком» з 12 січня 2015 року.

На виконання вказаного судового рішення, 25 травня 2016 року Кіровоградською філією ПАТ «Укртелеком» видано наказ № 230/К «Про поновлення на роботі ОСОБА_1 ».

Після поновлення позивача на роботі, наказом від 31 травня 2016 року № 247/К його повторно звільнено із займаної посади у зв`язку зі скороченням штату працівників на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України.

Відповідно до статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на роботі. Рішення суду про поновлення на роботі підлягає негайному виконанню. На підставі вказаного рішення роботодавець видає наказ про поновлення особи на займаній посаді.

Зазначену вимогу відповідачем було виконано та видано 25 травня 2016 року наказ № 230/К про поновлення ОСОБА_1 на посаді, яку він займав до незаконного звільнення.

В цей же день ОСОБА_1 наказом № 231/К повідомлено про початок виникнення простою за його посадою з 25 травня 2016 року у зв'язку з відсутністю у штатному розписі посади, на яку його було поновлено.

31 травня 2016 року наказом № 247/к ОСОБА_1 звільнено із займаної посади у звязку зі скороченням штату працівників (за пунктом 1 статті 40 КЗпП України) на підставі наказу Кіровоградської філії ПАТ «Укртелеком» від 07 листопада 2014 року № 450 «Про попереджнння працівника про майбутнє звільнення» та повідомлення профспілкової організації Кіровоградської філії ПАТ «Укртелеком» № 35 від 27 травня 2016 року.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

За пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною другою статті 40 КЗпП України передбачено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до статті 49? КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49? КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням відповідно до пункту 1 статті 40 КЗпП України, суди мають з`ясувати питання про те, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за два місяці про наступне вивільнення.

Звільнення ОСОБА_1 31 травня 2016 року відбулося на підставі наказу Кіровоградської філії ПАТ «Укртелеком» від 07 листопада 2014 року № 450 «Про попередження працівника про майбутнє звільнення». Зазначений наказ видано на підставі наказу ПАТ «Укртелеком» № 583 від 31 жовтня 2014 року про скорочення чисельності та штату працівників ПАТ «Укртелеком» та внесення змін до штатного розпису ПАТ «Укртелеком» в частині його філій, який не регулює відносини, що склались між ОСОБА_1 і роботодавцем після поновлення його на роботі та проведеного скорочення.

Даний наказ припиняє свою дію його виконанням, тобто внесенням змін до штатного розпису, його затвердженням та звільненням працівників з посад, які скорочено.

Встановлено, що після поновлення позивача на роботі відповідач не провів нову процедуру його звільнення, не запропонував йому посади, вакантні на час його поточного вивільнення.

Враховуючи ту обставину, що звільнення ОСОБА_1 на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП Українипроведено з порушенням статті 49? КЗпП України, апеляційний суд дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободзобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Згідно з частиною третьою статті 401 та статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і відсутні підстави для їх скасування. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Оскаржувані судові рішення відповідають вимогам закону й підстави для їх скасування відсутні.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» залишити без задоволення, а рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 11 травня 2017 року без змін.

Відповідно до частини третьої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Оскільки ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 червня 2017 року зупинено виконання рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 11 травня 2017 року, слід поновити виконання вказаного рішення у зупиненій частині.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 11 травня 2017 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 11 травня 2017 року в зупиненій частині.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: М. Ю. Тітов

В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко