Михайлівський районний суд Запорізької області
Справа № 321/601/19
Провадження № 2/321/276/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.07.2019 смт Михайлівка

Михайлівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Кравченко Н.О.,

за участю секретаря судового засідання Цаплі Г.В.,

представника позивача Бондарєва О.Г.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок злочину,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок злочину. Так, 21 серпня 2018 року приблизно о 20 годині, знаходячись на під`їзному майданчику свого домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 , під час сварки на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_2 , навмисно, утримуючи металевий совок в правій руці, намагався нанести удар по собаці, однак при нанесенні удару, совок вискочив з його руки та потрапив у ліву стопу потерпілої. Таким чином ОСОБА_2 було спричинене тілесне ушкодження у вигляді переламу фаланги пальця лівої стопи, яке згідно Висновку судової медичної експертизи № 89 від 05.11.2018 року кваліфікується, як тілесне ушкодження середнього ступеня тяжкості, тобто таке, що для свого загоєння потребує більше ніж 21 добу. Вироком Михайлівського районного суду від 13 лютого 2019 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 128 КК України, а саме необережні середньої тяжкості тілесні ушкодження. Позивачем зазначається, що під час заподіяння їй тілесних ушкоджень, у вигляді переламу фаланги пальця лівої стопи. Оскільки на момент завдання ушкодження здоров`ю позивач не працювала, розмір спричиненої їй шкоди має визначатись, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, що була встановлена на час зменшення працездатності. Згідно ст.8 Закону України від 7 грудня 2017 року № 2246-VIII Про Державний бюджет України на 2018 рік: - «Стаття 8. Установити у 2018 році мінімальну заробітну плату: у місячному розмірі: з 1 січня - 3723 гривні; у погодинному розмірі: з 1 січня - 22,41 гривні.». Як зазначалось вище, час, протягом якого позивача працездатність була зменшена, тривав 1 місяць і 26 днів. Зі змісту ч.1 ст. 50 Кодексу законів про працю України, випливає, що, оскільки тривалість робочого тижня є 40 годин, а тиждень складається з 5 робочих днів, нормальна тривалість робочого часу у день складає 8 годин. З огляду на те, що 26 днів це три тижні і 5 днів, у годинному виражені 26 днів складають: (40х3) + (5х8) = 160 годин. Таким чином сума, що підлягає відшкодуванню, відповідно до правил, встановлених ст. 1195 Цивільного кодексу України, є такою: мінімальна заробітна платня за 1 місяць + мінімальна заробітна платня за 160 годин, 3 723 + (160 год. х 22.41 гривень за годину) = 3 723 + 3 585.6 = 7 308.6 гривень. У ході кримінального провадження, для цілей кваліфікації правопорушення, позивач була вимушена особисто сплатити кошти за проведення судової медичної експертизи у розмірі - 289 гривень. Крім того, оскільки місцем проживання позивача є с.Бурчак, а курс лікування з метою відновлення працездатності вона проходила в Михайлівському ТМО Запорізької області, що знаходиться відповідно в смт Михайлівка Запорізької області, вона понесла витрати на пальне для транспортного засобу, яким діставалась лікарні, усього нею було витрачено: 300.15 + 299.86 + 600 + 300 + 200.10 = 1 700.11 гривні. З викладеного виходить, що разом майнова шкода, завдана позивачу, вчиненим відносно неї кримінальним правопорушенням, складає: 7 308.6 + 289 + 1 700.11 = 9 297.71 гривень.Окрім матеріальної шкоди позивач вказує на спричинення їй немайнової шкоди, пов`язаної з моральними та фізичними стражданнями, яку вона оцінює у 1500 грн.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Бондарєв О.Г. підтримав позовні вимоги з підстав, викладених в позовній заяві та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов не визнав, надавши відзив, в якому зазначив, що позивачем не надано підтвердження фактичного періоду лікування, призначення курсу реабілітації, його виду, доказів проходження курсу реабілітації, так як за своїм призначенням реабілітація може бути медична, професійна, соціальна, фізична, трудова тощо, та не надала копію процедурної картки. У разі надання позивачу амбулаторно-поліклінічної медичної допомоги у поліклініці, вдома, а також послуг з реабілітації має бути відповідний запис в амбулаторній медичній картці хворого. Що стосується відшкодування моральної шкоди в розмірі 15000 гривень, вважає безпідставним, так як умислу в нанесені тілесних пошкоджень у нього не було, і розмір моральної шкоди завищений. Травма позивачем була отримана з необережності. Відповідно до п.п.2,4 ст.1193 ЦК України, якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом. Суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, приймаючи до уваги матеріальне становище відповідача, суд може зменшити розмір відшкодувань. Також просив суд прийняти до уваги його матеріальне становище. Він ніде не працює. Єдиним його доходом, за який він може проживати, сплачувати за наймане житло та віддавати борги,- є випадкові сезоні підробітки. Він позичав у березні 2018 року велику суму, яку не віддав досі, на похорони його матері, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також пояснив, що визнає витрати на суму 289,40 грн. на оплату проведеної судмедекспертизи.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснила, що ОСОБА_2 з 22.09.2018 року вийшла разом з нею на роботу, вони одним автобусом їздили на польові роботи до ФГ «Таврія-Скіф». Яку роботу виконувала ОСОБА_2 , вона особисто не бачила. Також пояснила, що працювала ОСОБА_2 не кожен день та кульгала. Пояснила, що дійсно таксі до ОСОБА_4 приїздить часто.

Заслухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову, враховуючи таке.

Як встановлено в ході судового розгляду справи, 21 серпня 2018 року приблизно о 20 годині, знаходячись на під`їзному майданчику свого домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 , під час сварки на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_2 , навмисно, утримуючи металевий совок в правій руці, намагався нанести удар по собаці, однак при нанесенні удару, совок вискочив з його руки та потрапив у ліву стопу потерпілої. Таким чином ОСОБА_2 було спричинене тілесне ушкодження у вигляді переламу фаланги пальця лівої стопи, яке згідно Висновку судової медичної експертизи № 89 від 05.11.2018 року кваліфікується, як тілесне ушкодження середнього ступеня тяжкості, тобто таке, що для свого загоєння потребує більше ніж 21 добу.

Вироком Михайлівського районного суду від 13 лютого 2019 року, ОСОБА_1 був засуджений за вчинення злочину, передбаченого ст. 128 КК України та йому було призначене покарання у вигляді 1 року обмеження волі з застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України (а.с. 5-6).

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

У пункті 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року №6 судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Отже висновки, викладені у вироку Михайлівського районного суду Запорізької області від 13 лютого 2019 року, якими встановлено протиправність дій ОСОБА_1 відносно необережного середньої тяжкості тілесного ушкодження ОСОБА_5 , є обов`язковими для суду, що розглядає цивільну справу та не підлягають доказуванню.

З наданих доказів судом встановлено, що в зв`язку з отриманням тілесних ушкоджень в наслідок протиправних дій відповідача, позивач змушений був проходити курс лікування та оплачувати його. На підтвердження вказаної обставини суду надані копії: довідки ТМО Михайлівського району від 10 жовтня 2018 року про знаходження на амбулаторному лікуванні (а.с.7),

Крім того, витрати на медикаменти, лікарські засоби, а також транспортні витрати, підтверджуються наданими копіями чеків, рецептів, квитків, квитанцій (а.с.08-09).

Відповідно п.1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Згідно положень ч.2 ст.. 1195 ЦК України у разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати.

Розрахунок, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати: серпень 3721грн :22р/дн*7дн=1183,95 грн.+вересень 3721грн.:20р/дн*20дн=3721 грн.+жовтень 3721грн./22р/дн*11дн.=1860,50 грн., що разом складає 6765,45 грн.

З наданих суду документів позивачем ОСОБА_2 частково підтверджено понесення ним майнових витрат, пов`язаних з протиправними діями ОСОБА_1 , на загальну суму 7054 грн. 45 коп., яка складається з суми доходу, втраченого внаслідок втрати працездатності в розмірі 6765,45 та суми , витраченої на проведення судмедекспертизи в розмірі 289 грн., яка підлягає до стягнення з відповідача.

Водночас жодних доказів на обґрунтування спричинення матеріальної шкоди на загальну суму 1700 грн. 11 коп., позивачем надано не було, тому позов вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Щодо відшкодування моральної шкоди суд звертає увагу, що частиною 2 ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Згідно п.п.5, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного суду N 5 від 25.05.2001 року, N 1 від 27.02.2009 року, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

В даному випадку позивач ОСОБА_2 понесла моральну шкоду, яка полягає у фізичному болі та душевних стражданнях, моральних переживаннях, пов`язаних з погіршенням стану здоров`я, втратою працездатності, необхідністю в лікуванні та проходженню обстеження, що завдає позивачу моральної шкоди. Вказане безумовно вплинуло на нормальний ритм життя позивача. Судом також враховується, що під час розгляду кримінальної справи ОСОБА_1 визнав свою провину.

Відповідно до змісту вироку та пояснень відповідача саме собака ОСОБА_2 , яку не господарка не тримає на ланцюгу, забігла на подвір`я сусіда ОСОБА_1 та у зв`язку із цим виникла сварка, в результаті якої відповідачу необхідно було розборонити собак, у зв`язку із чим він і взяв совок. Згідно пояснень самої потерпілої: «В цей час її собака продовжувала гавкати і вириватися з рук в сторону ОСОБА_1 , в результаті чого він замахнувся на неї совком, проте не втримав його в руці і він вискочив і влучив їй по нозі в області стопи».

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, суд враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме обставини, за яких було скоєно правопорушення, наслідки, що настали та з урахуванням суті позовних вимог, доказів, що подані на підтвердження, характеру діяння, глибину душевних страждань, які заподіяні позивачу, керуючись засадами розумності, справедливості і виваженості, суд вважає, що заявлені позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню на суму 500 грн.

Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позов в частині стягнення матеріальної шкоди задоволено в розмірі 72,76% від заявлених позовних вимог, що складає 559,09 грн. та судового збору в частині стягнення моральної шкоди 768,40грн. Таким чином, судовий збір в розмірі 1327 грн. 49 коп.(559,09грн.+768,40грн) підлягають стягненню з відповідача в дохід держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 19, 81, 82, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок злочину задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , який народився в смт Пришиб, Михайлівського району Запорізької області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт НОМЕР_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 на відшкодування завданої майнової шкоди в розмірі 7054 (сім тисяч п`ятдесят чотири) грн. 45 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , який народився в смт Пришиб, Михайлівського району Запорізької області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт НОМЕР_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на відшкодування завданої моральної шкоди в розмірі 500,00 (п`ятсот) грн.

В іншій частині вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , який народився в смт. Пришиб, Михайлівського району Запорізької області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 1327 (одна тисяча триста двадцять сім) грн. 49 коп.

Повний текст рішення буде виготовлений 19 липня 2019 року.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду через Михайлівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Михайлівського районного суду

Запорізької області Н.О. Кравченко