Постанова

Іменем України

16 липня 2019 року

м. Київ

провадження № 22-ц/824/9537/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мазурик О.Ф. (суддя-доповідач),

суддів: Кравець В.А., Махлай Л.Д.,

за участю секретаря Ратушного А.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк»

на рішення Голосіївського районного суду м. Києва

в складі судді Шевченко Т.М.

від 19 квітня 2018 року

у справі №752/12627/16-ц Голосіївського районного суду м. Києва

за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк»

до ОСОБА_1 , ОСОБА_2

про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2016 року позивач - Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі - ПАТ «Універсал Банк», Банк), посилаючись на те, що ОСОБА_1 не виконує своїх обов`язків у договірних відносинах, звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом про солідарне стягнення заборгованості з позичальника ОСОБА_1 та поручителя ОСОБА_2 в розмірі 48 600,00 доларів США.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 19 квітня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» прострочену заборгованість за тілом кредиту у розмірі 25 072,17 доларів США, прострочені відсотки у розмірі 23 352,48 доларів США та прострочені підвищені відсотки у розмірі 175,35 доларів США. Вирішено питання про судові витрати.

В задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду в частині відмови позовних вимог до поручителя ОСОБА_2 позивач оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись на те, що рішення суду в цій частині є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, без повного з`ясування обставин справи.

В обгрунтування апеляційної скарги вказував, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність правових підстав для стягнення заборгованості з поручителя ОСОБА_2 , у зв`язку з припиненням поруки.

Судом не враховано, що вимогу поручителю про дострокове погашення заборгованості пред`явлено у строк визначений законом, а саме через два місяці від дня настання строку виконання зобов`язань та в межах шестимісячного строку пред'явлення вимоги до поручителя - 03.09.2015 до третейського суду подано позовну заяву про стягнення з відповідачів заборгованості.

За вказаних обставин просив скасувати рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 19.04.2018 в частині позовних вимог про стягнення заборгованості з поручителя та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Заперечуючи проти апеляційної скарги відповідач ОСОБА_2 подала відзив, в якому вказувала на те, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, а рішення суду першої інстанції законним та обгрунтованим, оскільки Банк звернувся до суду з позовом 12.08.2016, тобто з пропущенням строку, встановленого ч. 4 ст. 559 ЦПК України. Просила відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Відповідач ОСОБА_1 своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористалася.

Постановою Київського апеляційного суду від 22 січня 2019 року залишено без змін рішення Голосіївського районного м. Києва від 19 квтіня 2018 року.

Постановою Верховного Суду від 15 травня 2019 року скасовано постанову Київського апеляційного суду від 22.01.2019 та передано справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Скасовуючи постанову суду апеляційної інстанції та направляючи справу на новий розгляд, Верховний Суд вказав на те, що є передчасним висновок суду про відсутність правових підстав для стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором з посиланням на припинення поруки у зв`язку з пропуском банком шестимісячного строку на звернення до суду з позовом до поручителя.

Представник позивача - ОСОБА_3 в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити з підстав, наведених в ній.

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив відмовити в її задоволенні, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідачка ОСОБА_1 , належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, причини неявки суду не повідомила.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача ОСОБА_1 .

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, що заявлялися в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та ОСОБА_1 15 травня 2008 року укладено кредитний договір №075-2008-1393 (далі - Договір), відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримала кредит в сумі 106 839 доларів США строком користування до 10 травня 2038 року зі сплатою 12,45% річних.

В цей же день (15.05.2008) в забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_1 за кредитним договором між Банком та ОСОБА_2 укладено Договір поруки №075-2008-1393-Р/1, за умовами якого ОСОБА_2 зобов`язалася відповідати перед Банком за належне виконання позичальником усіх його зобов`язань, що виникли з кредитного договору. Відповідальність позичальника та поручителя є солідарною.

До кредитного договору неодноразово вносилися зміни шляхом укладання додаткових угод.

30 жовтня 2012 року між Банком та позичальником укладено додаткову угоду до кредитного договору та викладено Договір поруки в новій редакції.

Судомтакож встановлено, ОСОБА_1 , належним чином не виконувала зобовязання за кредитним договором.

Згідно розрахунку заборгованості, наданого Банком, станом на 13.05.2016 заборгованість ОСОБА_1 за Договором становила 117 426,99 доларів США, з яких: прострочена заборгованість по кредиту - 1 808,03 доларів США; сума дострокового стягнення кредиту - 92 091,13 доларів США; відсотки - 23 352,48 доларів США; відвищені відсотки - 175,35 доларів США.

Звертаючись до суду з позовом, ПАТ «Універсал Банк» вказував на те, що вважає за необхідне стягнути з відповідачів заборгованість у розмірі 48 600,00 доларів США, з яких: прострочена заборгованість за тілом кредиту - 25072,17 доларів США; прострочені відсотки - 23 352,48 доларів США; прострочені підвищені відсотки - 175,35 доларів США.

Задовольняючи позовні вимоги до ОСОБА_1 , суд виходив з доведеності позовних вимог в цій частині, а в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 відмовив, у зв`язку з тим, що після зміни строку основного зобов`язання Банк протягом шести місяців не пред`явив вимогу до поручителя, а тому порука згідно з ч. 4 ст. 559 ЦК України є припиненою.

Апеляційна скарга ПАТ «Універсал Банк» не містить доводів щодо незгоди з рішенням суду в частині позовних вимог до ОСОБА_1 та визначеного розміру заборгованості у сумі 48 600,00 доларів США.

Оскільки рішення суду в частині позовних вимог до ОСОБА_1 в апеляційному порядку не оскаржувалося, колегія суддів у відповідності до вимог статті 367 ЦПК України не переглядає рішення в цій частині.

Рішення суду першої нстанції від 19.04.2018 залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 22.01.2019.

Верховний Суд в своїй постанові від 15 травня 2019 року, скасовуючи постанову Київського апеляційного суду від 22.01.2019 з направленням справи на новий розгляд, вказав, що висновки судів першої та апеляційної інстанцій про відсутність правових підстав для солідарного стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором є передчасними.

Відповідно до ч. 1 ст. 417 ЦПК України, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

Як зазначалось вище в забезпечення виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором від 15.05.2008 між Банком та ОСОБА_2 в цей же день укладено договір поруки, який у зв`язку з внесенням змін до кредитного договору від 30.10.2012, викладено в новій редакції від 30.10.2012. Згідно п. 1.3 Договору поруки в редакції від 30.10.2012 поручитель відповідає перед позивачем у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобов`язаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу, сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами кредитного договору.

Згідно зі статтями 553, 554 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя.

Відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин), порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Пунктом 8.1. додаткової угоди до кредитного договору №075-2008-1393 від 30 жовтня 2012 року визначено, що всі вимоги, які виникають при виконанні даного договору або у зв`язку з ним, або випливають з нього, підлягають розгляду у Постійно діючому Третейському суді при Асоціації українських банків, згідно з регламентом третейського суду.

Аналогічне третейське застереження закріплене в пункті 5.4. Договору поруки від 30 жовтня 2012 року, укладеного між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2

Додаткова угода до кредитного договору від 30 жовтня 2012 року та договір поруки від 30 жовтня 2012 року у визначеному законом порядку недійсними не визнавалися.

Пунктом 2.1. Договору поруки визначено, що у випадку невиконання боржником своїх зобов`язань за основним договором кредитор має право пред`явити свої вимоги безпосередньо до поручителя, які є обов`язкові до виконання ним з дати відправлення кредитором йому такої вимоги та/або з дати її вручення поручителю.

З матеріалів справи вбачається, що внаслідок неналежного виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором в останньої утворилась заборгованість, у зв`язку з чим ПАТ «Універсал Банк» 30 квітня 2015 року направило поручителю ОСОБА_2 досудову вимогу, проте борг погашений не був.

Направивши досудову вимогу Банком змінено строк виконання зобовязання за кредитним договором

Доводи представника відповідача ОСОБА_4 , висловлені в судовому засіданні суду апеляційної інстанції про те, що між Банком та ОСОБА_2 укладалося два договори поруки 15 травня 2008 року та 30 жовтня 2012 року та у вимозі, надісланій поручителю вказано лише про виконання заобов`язань на підставі договору поруки від 15.05.2008 не є підставою для визнання поруки припиненою, оскільки 15.05.2008 року укладено договір поруки, за умовами якого ОСОБА_2 поручилася відповідати за зобов`язаннями ОСОБА_1 , а 30.10.2012, у зв`язку з підписанням між Банком та ОСОБА_1 додаткової угоди до кредитного договору, укладено договір поруки в новій редакції.

Крім того, як пояснив представник АТ «Універсал Банк» - Пономаренко О.В. в судовому засіданні, що в 2008 році укладено договір поруки, а в 2012 році цей же договір поруки викладено в новій редакції, умови якого не суперечать зобов`язанню ОСОБА_1 за кредитним договором та зобов`язанню ОСОБА_2 , як поручителю, відповідати за зобов`язаннями ОСОБА_1 . Також, додав, що у вимозі від 28.04.2015, яка була направлена на адресу поручителя, вказано про договір поруки від 15.05.2008, оскільки розмір заборгованості зазначений у вимозі Банком розраховано за період з 2008 року по дату направлення вимоги. Договори поруки від 2008 року та 2012 року не виключають один одного та є чинними, а зобов`язання зі сплати кредиту є невиконаним.

03 вересня 2015 року, тобто протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання (від дати напралення досудової вимоги - 30.04.2015) ПАТ «Універсал Банк» звернулося до Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 30 вересня 2015 року з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Банку стягнуто заборгованість у розмірі 106 097, 55 доларів США та третейський збір у розмірі 23 539, 88 грн.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 18 лютого 2016 року рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 30.09.2015 у справі за позовом ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано і 12 серпня 2016 року Банк звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з даним позовом.

З наведенного слідує, що ПАТ «Універсал Банк» було дотримано, визначений статтею 559 ЦК України строк на звернення до поручителя із вимогою, а скасування рішення третейського суду у справі за позовом банку до боржника та поручителя про стягнення заборгованості за кредитним договором не є підставою для визнання поруки припиненою.

Згідно пункту 4.2. Договору поруки порука припиняється із припиненням всіх зобов`язань боржника за основним договором, що забезпечуються такою порукою.

Матеріали справи не містять належних, достатніх, допуситмих та достовірних доказів виконання позичальником ОСОБА_1 забов'язань за кредитним договором.

За вказаних обставин, колегія суддів вважає, що ухвалюючи рішення в частині позовних вимог до ОСОБА_2 , суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, неправильно застосував положення ч. 4 ст. 559 ЦК України, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про припинення поруки та у зв`язку з цим відсутність правових підстав для солідарного стягнення заборгованості з позичальника та поручителя. Рішення суду в цій частині не відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення в цій частині.

З огляду викладене, ухвалене в справі рішення в частині позовних вимог до ОСОБА_2 підлягає скасуванню. Сума заборгованості, встановлена судом першої інстанції, підлягає стягненню солідарно з боржника ОСОБА_1 та поручителя ОСОБА_2 .

Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що при зверненні позивача до суду з даним позовом останнім сплачено судовий збір у розмірі 18 085,82 грн, згідно платіжного доручення №1780/12 від 05.08.2016. Також, згідно платіжного доручення №8722 від 06.06.2018 та платіжного доручення №1780/6 від 25.07.2018 позивачем сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення суду у розмірі 13 564,36 грн.

Виходячи із розміру задоволених позовних вимог, з відповідачів підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 18 085,82 грн, по 9 042,91 грн з кожного, а з відповідача ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 13 564,36 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 376, 383, 384, 389 ЦПК України,

П О С ТА Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» - задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 19 квітня 2018 року в частині позовних вимог до ОСОБА_2 - скасувати.

Позов Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до поручителя ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Викласти резолютивну частину рішення в наступній редакції: «Стягнути солідарно з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» (код ЄДРПОУ, місцезнаходження: м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19) заборгованість за тілом кредиту у розмірі 25 072,17 доларів США, прострочені відсотки у розмірі 23 352,48 доларів США та прострочені підвищені відсотки у розмірі 175,35 доларів США.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» (код ЄДРПОУ, місцезнаходження: м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19) судовий збір у сумі 9 042 (дев'ять тисяч сорок дві) грн 91 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» (код ЄДРПОУ, місцезнаходження: м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19) судовий збір в сумі 22 607 (двадцять дві тисячі шістсот сім) грн 27 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Повний текст постанови складено 17 липня 2018 року.

Головуючий О.Ф. Мазурик

Судді Л.Д. Махлай

В.А. Кравець