Справа № 513/788/19
Провадження № 2-о/513/67/19
Саратський районний суд Одеської області
У Х В А Л А

21 липня 2019 року суддя Саратського районного суду Одеської області Бучацька А.І., розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління державної міграційної служби України в Одеській області про встановлення факту постійного проживання на території України,

В С Т А Н О В И В:

17 липня 2019 року адвокат Шевчук К.М. звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у повнолітньому віці на території України станом на 1991 рік, у тому числі станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року.

Заяву обґрунтував тим, що ОСОБА_1 , уродженець села Успенівка Саратського району Одеської області, був документований паспортом громадянина СРСР у зв`язку з втратою радянського паспорта своєчасно не отримав паспорт громадянина України. На теперішній час ОСОБА_1 не має документів, що посвідчують його особу та підтверджують громадянство. Проте, станом на 1991 рік ОСОБА_1 проживав разом зі своєю сім`єю в селі Успенівка Саратського району Одеської області та вів домашнє господарство. Відсутність ідентифікаційних документів не дає можливості ОСОБА_1 отримати статус інваліда, здійснювати трудову діяльність.

Також, адвокат Шевчук К.М. просить звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору у зв`язку з тяжким матеріальним станом, відсутністю роботи.

Вивчивши заяву та додані до неї документи, суд приходить до таких висновків.

Частиною 3 ст. 294 ЦПК України визначено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені Розділом ІV ЦПК України.

Отже, заява про встановлення факту, що має юридичне значення, повинна відповідати загальним вимогам щодо змісту та форми заяви, визначеним ст. ст.175, 177 ЦПК України з особливостями, які встановлені ст.318 ЦПК України.

Відповідно до ст. 318 ЦПК України у заяві про встановлення фактів, що мають юридичне значення повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт.

До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Проте, до заяви не додано доказів на підтвердження звернення заявника до Управління Державної міграційної служби України в Одеській області, а також письмової відмови Управління Державної міграційної служби України в Одеській області у оформленні належності до громадянства України.

Крім того, згідно ч. 1 ст. 177 ЦПК України позивач повинен додати до заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості заінтересованих осіб.

Всупереч зазначеним вимогам заявником до суду подана заява та додані до неї документи в одному примірнику, що підтверджується Актом про відсутність документа від 17 липня 2019 року.

Відповідно до ч.4 ст.177 ЦПК України до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору.

Положеннями п.п.4 п.1 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що ставка судового збору за подання до суду заяви у справах окремого провадження фізичною особою складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (384, 2 грн.)

Відповідно до ч. 1 ст. 136 ЦПК України, ст. 8 Закону України "Про судовий збір" суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір".

Пунктом 29 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 17.10.2014 року № 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" роз`яснено, що відповідно ст. 8 Закону України «Про судовий збір» та ст. 82 ЦПК України єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі ст. 10 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що його майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті ним судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Проте, до заяви не додано документів щодо сплати судового збору розмірі 384, 20 гривень та доказів на підтвердження того, що майновий стан заявника перешкоджав (перешкоджає) сплаті ним судового збору у розмірі 384, 2 гривень.

Крім того, відповідно до ч. 7 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Заява про встановлення факту проживання ОСОБА_1 на території України підписана адвокатом Шевчуком К.М. , який на підтвердження повноважень представника надав копію ордеру серії ОД № 411187 від 02 січня 2019 року та копію договору про надання правової допомоги.

Частиною 4 ст. 62 ЦПК України передбачено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Згідно ч.1ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема, складати заяви, скарги, клопотання, інші правові документи та подавати їх у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 64 ЦПК України обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності або ордері.

Згідно ч. 1 ст.26 Закону України«Про адвокатурута адвокатськудіяльність» визначено, що документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката (ч. 2ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до п. 4 ч. 1ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Частиною 4 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що адвокат зобов`язаний діяти в межах повноважень, наданих йому клієнтом, у тому числі з урахуванням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій.

Повноваження адвоката, зокрема, щодо підписання заяви, повинно підтверджуватись домовленістю сторін у договорі про надання правової допомоги, який засвідчує існування між клієнтом та адвокатом домовленості стосовно об`єму наданих йому повноважень, шляхом окремого визначення такої дії у договорі.

Проте, з копії договору про надання правової допомоги вбачається, що адвокату не надано право на підписання зазначеної заяви від імені заявника.

Таким чином, повноваження представника заяника на підписання даної заяви від імені ОСОБА_1 не підтверджені належними доказами.

Згідно з вимогами статті 62 ЦПК України ордер, який посвідчує повноваження адвоката як представника, подається в оригіналі. Відповідність оригінала копії ордеру може бути посвідчена підписом судді, після чого копія приєднується до матеріалів справи.

Можливості посвідчення відповідності оригіналу копії ордеру самостійно адвокатом положеннями ЦПК України і Закону України «Про адвокатуруі адвокатську діяльність» не передбачено.

Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом в ухвалі від 29 травня 2019 року у справі №202/5348/18.

Таким чином, адвокату Шевчуку К.М. необхїдно надати суду оригінал документа, що підтверджує його повноваження здійснювати представництво інтересів ОСОБА_1 ..

Згідно ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин заяву належить залишити без руху, надавши заявнику строк для усунення недоліків. Якщо заявник у встановлений строк відповідно до ухвали суду не виконає зазначені вимоги, то на підставі ч. 3 ст. 185 ЦПК України, заява буде вважатися неподаною і буде йому повернута.

Керуючись ст. ст.175, 185, 258-261 ЦПК України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління державної міграційної служби України в Одеській області про встанволення факту постійного проживання на території України у повнолітньому віці станом на 1991 рік - залишити без руху, надавши заявнику строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. І. Бучацька