Справа № 163/18/19
Провадження № 2/163/128/19
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2019 року Любомльський районний суд Волинської області

в складі головуючого судді Чишія С.С.

з участю секретаря Голядинець О.В.,

представника позивача Цип`ящук Л.П. ,

відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області цивільну справу за позовом Любомльської райдержадміністрації Волинської області в інтересах малолітнього ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и в :

У позовній заяві Любомльська райдержадміністрації просить постановити рішення про позбавлення відповідачів батьківських прав щодо їх сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з передачею його райдержадміністрації для подальшого влаштування.

Вимоги обґрунтовано тим, що малолітній ОСОБА_4 перебуває на обліку в службі у справах дітей як такий, що перебуває у складних життєвих обставинах через ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків (не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини). Відповідачі ніде не працюють, зловживають спиртними напоями, конфліктують між собою, не дбають про покращення матеріального становища. Мали місце випадки, коли дитину залишали під нагляд своїх батьків та осіб з наявними ознаками алкогольного сп`яніння або взагалі без нагляду. Проведені з ними бесіди щодо їх поведінки, виховання і утримання дитини; попередження про адміністративну відповідальність; профілактично-роз`яснювальна робота позитивних результатів не дали. ОСОБА_2 двічі, а ОСОБА_3 один раз притягувались до адміністративної відповідальності за невиконання батьківських обов`язків по вихованню дитини. Під час обстеження умов проживання службою було встановлено, що зазвичай в будинку дуже брудно, постіль і одяг дитини брудні, продуктів харчування обмаль, незадовго до зими дрова не заготовлені, іграшок і канцтоварів дитина не має. Зазначене у своїй сукупності можна розцінювати як ухилення відповідачів від виховання дитини, свідоме нехтування обов`язками щодо створення умов для її виховання і розвитку. Родичі до служби у справах дітей щодо влаштування малолітнього під опіку не звертались, тому доцільним є передання дитини райдержадміністрації як органу опіки і піклування для подальшого влаштування.

В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримала з наведених у позові підстав, просила його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнала і пояснила, що син забезпечений одягом, продуктами харчування, до школи вона йому уже придбала вишиванку, портфеля, зошити. Також купили йому велосипед. Син нормально пише і читає, дома на одинці ніколи його не залишають. Є здоровою дитиною, перед прийняттям до школи син проходив медогляд. У господарстві мають коня, садять картоплю, різні овочі, планують придбати поросят. Джерелом доходу для утримання сім`ї є господарство (здають картоплю), збирання і продаж чорниці. Не заперечила факту вживання алкоголю після праці, однак не щодня і без зловживання. Вказала, що уже виховали двоє інших дітей, які на даний час повнолітні: син перебуває на службі в зоні АТО; дочка вийшла заміж, самі їй зробили весілля. Просила у задоволенні позову відмовити.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнав, вказав на нормальне утримання сина. Кошти на прожиття заробляє власною працею, також збирає і продає чорницю. Не заперечив вживання спиртних напоїв, проте не кожного дня. Просив у задоволенні позову відмовити.

Аналізом доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини.

Згідно із свідоцтвом серії НОМЕР_1 ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Любомльський районний центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді спільно зі службою у справах дітей та інспектором поліції вперше здійснили візит до сім`ї ОСОБА_2 06.02.2017 року. Під час цього візиту було встановлено, що в будинку холодно, не прибрано, не дотримуються санітарно-гігієнічні норми, батьки зловживають спиртними напоями, конфліктують, не працюють, ведуть невелике підсобне господарство. Продуктами харчування сім`я забезпечена, але мати не завжди готує гарячі страви. Малолітній ОСОБА_4 не достатньо забезпечений одягом та іграшками, на вигляд здоровий, одягнений неохайно. Батьки не реагують на потреби дитини у навчанні та розвитку.

З 03.03.2017 року малолітній ОСОБА_4 поставлений на профілактичний облік служби у справах дітей з підстав проживання у сім`ї, у якій батьки ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків з виховання дитини.

29.05.2017 року сім`ю ОСОБА_2 було взято під соціальний супровід Любомльським районним центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді.

З інформації цього центру від 20.12.2017 року вбачається, що сім`ї ОСОБА_2 було надано інформаційні, соціально-педадогічні послуги, психологічні консультації, проведено бесіди і практикуми. Проте за період соціального супроводу ситуація в їх сім`ї істотно не змінилась, відповідачі як і раніше зловживають алкоголем, через що недбало виконують свої батьківські обов`язки.

Оскільки відповідачі не визнали власної проблеми і не дотримувались рекомендації спеціаліста на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 20.12.2017 року вирішено зняти їх сім`ю із соціального супроводу з негативним результатом і можливим наслідком щодо неналежного виконання батьківських обов`язків.

У період з 11.04.2017 року по 30.10.2018 року уповноваженими комісіями шість разів проводився огляд умов проживання малолітнього ОСОБА_4 , результати яких зафіксовані у відповідних актах. Із них вбачається, що умови проживання дитини незадовільні, в будинку брудно, холодно, продуктів харчування наявні, однак не завжди приготовлено їсти, дрова наявні, але у невеликій кількості. Батьки зловживають спиртними напоями. Для дитини наявне ліжко, однак спить дитина з матір`ю, одяг в неналежному стані (брудний), іграшок для розвитку немає. З батьками проводились бесіди щодо виховання сина і вони попереджались про можливість вилучення дитини та позбавлення їх батьківських прав. В акті від 11.04.2017 року зафіксовано, що відповідачі не тримають підсобного господарства. Згідно останнього акту від 30.10.2018 року відповідачі в господарстві мають коня, порося і птицю.

У виданій 27.07.2018 року Головненською селищною радою характеристиці на відповідачів викладені факти і обставини, які за своєю сутністю аналогічні тим, що зазначені в актах обстеження умов проживання дитини.

На засіданні комісії з питань захисту прав дитини 10.12.2018 року було вирішено доцільним запросити відповідачів на засідання 19.12.2018 року.

Із витягу з протоколу засідання цієї комісії від 19.12.2018 року вбачається, що відповідач ОСОБА_2 14.12.2018 року була на особистому прийому в начальника служби у справах дітей, під час якого повідомила, що на засідання 19.12.2018 року не приїде. Проте про причини неможливості її прибуття на засідання і предметну розмову її візиту, окрім можливості позбавлення батьківських прав щодо сина, у протоколі нічого не зазначено.

На засіданні 19.12.2018 року комісія з питань захисту прав дитини вирішила доцільним звернутися до суду з позовом про позбавлення відповідачів батьківських прав відносно їх сина ОСОБА_4 .

З висновку Любомльської райдержадміністрації від 28.12.2019 року вбачається, що зібрані органом опіки і піклування факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення відповідачів від виховання сина, свідоме нехтування обов`язками щодо створення умов для нормального розвитку дитини. Тому для забезпечення найкращих інтересів дитини та з метою надання малолітньому статусу дитини, позбавлених батьківського піклування, райдержадміністрація як орган опіки і піклування дійшла висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачів відносно сина ОСОБА_4 з передачею його райдержадміністрації для подальшого влаштування.

Статтею 11 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно із ч.ч.1-5 ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Пунктом 2 ч.1 ст.164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Пленум Верховного Суду України у пунктах 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

У рішенні Європейського суду від 18 грудня 2008р. по справі "Савіни проти України" зазначається, "що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини."

Аналізуючи досліджені докази та наведені норми закону і судової практики, суд вважає, що відповідачі дійсно не виконують своїх батьківських обов`язків на належному рівні, як цього вимагає закон, оскільки про це свідчать акти умов проживання дитини і це в подальшому може негативно вплинути на її розвиток, підготовку до самостійного життя. Проте розцінювати їх поведінку стосовно малолітнього сина ОСОБА_4 як беззаперечне ухилення від виконання батьківських обов`язків в розумінні ст.164 СК України станом на дату розгляду справи суд вважає передчасним.

Як на підставу позбавлення батьківських прав позивач, окрім умов проживання дитини, вказав на зловживання відповідачами спиртними напоями, притягнення їх до адміністративної відповідальності за невиконання обов`язків щодо виховання дитини.

Відповідачі заперечили в судовому засіданні зловживання спиртними напоями і доказів того, що вони є хронічними алкоголіками, перебувають на обліку у нарколога тощо, суду не надано.

У матеріалах справи наявна інформація Любомльського відділу поліції від 30.11.2018 року, яка надана із бази даних ІІПС "Армор" про притягнення відповідачів до адміністративної відповідальності за ст.184 КУпАП, однак самих рішень компетентних органів з відміткою про набрання ними законної сили до матеріалів позову і в судовому засіданні не надані, тому вважати ці обставини доведеними немає підстав.

Щодо висновку органу опіки та піклування Любомльської райдержадміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав, то у ньому констатовано лише факти поведінки відповідачів і умов проживання дитини, проте не зазначено, яка дієва робота проведена з відповідачами, окрім співбесід і попереджень, задля покращення їх становища.

Посилаючись на положення ч.5 ст.167 СК України, позивач вважав необхідним передати малолітнього ОСОБА_4 Любомльській райдержадміністрації для подальшого влаштування з тих причин, що родичі дитини до служби у справах дітей щодо влаштування дитини під опіку не звертались. Однак жодних доказів з`ясування кола родичів малолітнього, їх бажання опікуватись дитиною в разі позбавлення відповідачів батьківських прав і взагалі їх обізнаність із зверненням до суду з цим позовом, матеріали справи не містять.

Із досліджених доказів вбачається, що відповідачі не повністю самоусунулись від виховання і утримання дитини. У 2018 році завели підсобне господарство, тим самим дещо покращили своє становище.

Разом із цим суд враховує те, що сам факт прибуття матері дитини, відповідача ОСОБА_2 , на особистий прийом до начальника служби у справах дітей, а також прибуття обох батьків до суду і присутність в судових засіданнях з наданням особистих пояснень у даному конкретному випадку слід розцінювати як обставину, яка вказує на небайдужість відповідачів до своїх обов`язків по вихованню і утриманню сина ОСОБА_4 .

На думку суду, у даній справі не втрачена надія на позитивне виправлення ситуації в сім`ї відповідачів - їх відношення до виховання і утримання сина, а передбачені чинним законодавством заходи громадського та державного контролю за ставленням до дитини не вичерпані. Тому застосування до відповідачів такого крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав на даний час буде передчасним, а передача дитини органу опіки і піклування - невиправданим.

Згідно з п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, суд вважає за необхідне надати можливість відповідачам змінити, виправити своє ставлення до батьківських обов`язків по вихованню малолітнього ОСОБА_4 і застерегти їх, що в разі подальшого неналежного виховання і утримання сина, невідповідності їх поведінки вимогам моралі і закону, може слугувати підставою для позбавлення батьківських прав.

У зв`язку із наведеним суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.259, 264, 265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

У задоволенні позову Любомльської райдержадміністрації Волинської області в інтересах малолітнього ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав відмовити.

Попередити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про необхідність змінити ставлення до виховання і утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Покласти на Любомльську райдержадміністрацію Волинської області контроль за виконанням ОСОБА_2 та ОСОБА_3 батьківських обов`язків.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення може бути подано апеляційну скаргу до Волинського апеляційного суду через Любомльський районний суд.

Найменування позивача - Любомльська райдержадміністрація Волинської області; місце знаходження: вулиця Незалежності 23, місто Любомль Волинської області; ЄДРПОУ - 04051448.

Імена відповідачів:

- ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП - невідомий;

- ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП - невідомий.

Дата складання повного судового рішення - 12 липня 2019 року.

Головуючий : суддя С.С.Чишій