Роздільнянський районний суд Одеської області
УХВАЛА

Справа № 511/872/19

Номер провадження: 2-о/511/48/19

"16" липня 2019 р. Роздільнянський районний суд Одеської області в склад:

головуючого судді Іванова О. В.

за участю секретаря Кирилової І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Роздільна цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , зацікавленої особи Роздільнянської міської ради Одеської області про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Роздільнянського районного суду Одеської області з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, встановити факт прийняття нею спадщини після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Івановій О.В.

Ухвалою судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 30 травня 2019 року після усунення представником заявника недоліків поданої заяви у відповідності до ухвали судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 16.05.2019 року, відкрито провадження по справі на підставі вищевказаної заяви та призначено дату, час і місце проведення судового засідання.

В судове засідання призначене на 12.06.2019 року заявник ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 не з`явились, про дату, час і місце проведення якого повідомлені належним чином, що підтверджується судовою розпискою про отримання представником ОСОБА_3 судових повісток, про причини неявки суд не повідомили, окрім того, від представника надійшло клопотання у зв`язку з потребою витребування доказів, просив відкласти розгляд справи.(а.с.54; 57).

12.06.2019 року клопотання представника заявника про витребування доказів було задоволено та у зв`язку з неявкою заявника та її представника, судове засідання було відкладено судом на 26.06.2019 року о 09 годині 00 хвилин.

В судове засідання призначене на 26.06.2019 року заявник ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 не з`явились, про дату, час і місце проведення якого повідомлені належним чином, від представника заявника ОСОБА_3 на адресу суду направлено клопотання про відкладення слуханням справи, оскільки ним подано ще одне клопотання про витребування доказів.(а.с.68).

26.06.2019 року клопотання представника заявника про витребування доказів було задоволено, у зв`язку з неявкою заявника та її представника, судове засідання було відкладено судом на 16.07.2019 року о 09 годині 30 хвилин.

В судове засідання, призначене на 16.07.2019 року, заявник ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 не з`явились, про дату, час і місце проведення якого повідомлені належним чином, ніяких заяв на адресу суду від них не надходило.

Частинами 6,7 ст. 128 ЦПК України передбачено, що судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: 1) юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань; 2) фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Суд зазначає, що судові виклики заявника та її представника до судових засідань здійснювались шляхом сповіщення представника заявника ОСОБА_3 під підпис особисто в приміщенні суду.

Відповідно до ч.3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Заявником та її представником суд не повідомлялось про причини своєї неявки.

Статтею 58 ЦПК України передбачено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Статтею 60 ЦПК України встановлено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Відповідно до ст. 62 ЦПК України, повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами:

-повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Згідно з наявною в матеріалах справи ордеру від 16.04.2019 року, заявник ОСОБА_1 доручила представляти свої інтереси ОСОБА_3 .

Згідно з ч.5 ст.130 ЦПК України, вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.

З урахуванням викладеного, оскільки представник заявника ОСОБА_3 був сповіщений належним чином про судове засідання призначене на 12.06.2019 року, 26.06.2019 року та 16.07.2019року, а заявник ОСОБА_1 належним чином особисто сповіщалася на 16.07.2019 року, тому у відповідності до положень ч.5 ст.130 ЦПК України, вважається такою, що сповіщена про дату, час і місце проведення вказаного судового засідання.

На підставі вищевикладеного вбачається, що заявник ОСОБА_1 та її представник будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце проведення судових засідань, тричі підряд, тобто повторно не з`явились до судового засідання без поважних причин, не повідомивши суд про причини неявки, не надавши заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Враховуючи викладене, неприбуття в судове засідання заявника є повторним, оскільки ні заявник, ні його представник вдруге не прибули на розгляд справи і в суду є достовірні докази про те, що обидва рази позивача було належним чином повідомлено про необхідність з`явлення до судового засідання та про дату, час та місце судового розгляду справи.

Тривала неявка до суду заявника може свідчити про втрату ним інтересу до вирішення справи, а вирішення справи без заявника при таких обставинах є порушенням такого принципу цивільного судочинства, як диспозитивність.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

У своєму рішенні у справі «Пономарьов проти України» суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

З урахуванням вищевикладеного, суд звертає увагу, що заявник та її представник з часу заявлених клопотань про витребування доказів, не здійснили жодних дій, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження, а саме не поцікавилися, чи надійшли до суду витребувані ними докази, при цьому жодного разу до судового розгляду не з`явилися.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Отже, законом передбачено право суду залишити позовну заяву без розгляду за наявності таких умов у сукупності: позивача належним чином повідомлено про час і місце розгляду справи; позивач повторно не з`явився в судове засідання; від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Поняття "повторності" означає вчинення дії знову, основною ознакою повторності є здійснення аналогічного, тотожного. А тому "повторне неприбуття", як підстава для залишення позовної заяви без розгляду, означає неявку у судове засідання два чи більше разів без поважних причин або без повідомлення про причини неприбуття протягом усього розгляду справи.

Слід звернути увагу, що Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що положення п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

ЄСПЛ дотримується позиції, що проявляти ініціативу щодо своєчасного розгляду справи повинен саме позивач.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України").

Між тим статтями 223,257 ЦПК України врегульовано питання щодо наслідків неприбуття в судове засідання позивача.

Таким чином, чинний Цивільний процесуальний кодекс України імперативно встановлює, що у випадку повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає заяву без розгляду. При цьому, закон жодним чином не пов`язує повторну неявку в судове засідання позивача з будь-якими об`єктивними факторами (поважними причинами) і не зобов`язує суд перевіряти причини повторної неявки та надавати їм відповідну оцінку з точки зору поважності.

Це пов`язано із дією принципу цивільного судочинства - диспозитивністю, відповідно до якого кожний учасник процесу самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами.

Крім того, таке положення закону пов`язане із дотриманням судом розумних строків розгляду справи, що є вимогою ст. 121 ЦПК України та статті 6 Конвенції про захист прав людини га основоположних свобод 1950 року.

Таким чином, законодавець передбачив баланс захисту прав як позивача, який повторно не з`явився в судове засідання (не залежно від причин неявки), так і відповідача, який у зв`язку з такою неявкою вимушений витрачати свої час та кошти.

Вказані обставини свідчать про дві обставини: втрату інтересу до підтримання свого позову, або навпаки про зловживання процесуальними правами.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання та від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Згідно з вимогами ЦПК України суд не повинен з`ясовувати причини повторної неявки належним чином повідомленого заявника, або його представника в судове засідання і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Отже ЦПК України не передбачає обмежень щодо не можливості залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з неявкою заявника у судові засідання.

Під час вирішення питання про залишення позову без розгляду у зв`язку з повторною неявкою, судом також враховується, що відповідно до п.3 ч.1 ст.157 ЦПК України, суд залишає позовну заяву без розгляду,у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням того, що заявник та її представник повторно не з`явилися в судове засідання про дату, час і місце проведення якого повідомлені належним чином; не повідомивши суд про причини неявки; заяви про розгляд справи за їх відсутності до суду не надходило; у відповідності до норм Цивільного Процесуального Кодексу України, Конвенції та практики Європейського суду, суд дійшов висновку та вважає, що заява ОСОБА_1 , зацікавленої особи Роздільнянської міської ради Одеської області про встановлення факту, що має юридичне значення, підлягає залишенню без розгляду.

Вказана думка суду узгоджується з правовою позицією, викладеною в Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 травня 2019 року по справі №310/12817/13 провадження №61-36375св18 у відповідності до якої зазначено, що процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами. Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи. Правове значення в даному випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

Також дії суду не порушують права заявника, оскільки прецедентна практика ЄСПЛ виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (Рішення Суду у справі Жоффре де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992р.).

З цього приводу прецедентними є також рішення ЄСПЛ у справах "Осман проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1998 року та "Креуз проти Польщі" від 19 червня 2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Отже, залишення позову без розгляду не порушує право заявника на доступ до суду, а є способом вжиття дій направлених на усунення неналежних виконань заявником та її представником своїх процесуальних обов`язків та певною мірою заходом суду для протидіяння здійсненим перепонам для руху справи створюваними недобросовісними учасниками справи, оскільки недієздатність суду протидіяти такім діям є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції, а також оскільки залишення позову без розгляду, не перешкоджає заявнику та її представнику для повторного звернення до суду з таким позовом, після усунення умов, що були підставою для залишення його заяви без розгляду.

Керуючись ст. п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України, п. 15.5 Перехідних положень Розділу ХІІІ ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , зацікавленої особи Роздільнянської міської ради Одеської області про встановлення факту, що має юридичне значення - залишити без розгляду.

Роз`яснити заявнику, що залишення позову без розгляду, не перешкоджає повторному зверненню до суду з цим позовом, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Роздільнянського районного суду Одеської області апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя: О. В. Іванова