Провадження №2/760/2760/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.12.2019 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Кушнір С.І.

за участю секретаря - Голдицької-Тімофєєвой К.С.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПАТ «ВіЕс Банк» у вересні 2018 р. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 51317.29.1 від 17 квітня 2013 р. в розмірі 9476,69 грн. та судовий збір у розмірі 1762,00 грн.

Обґрунтовуючи підстави звернення до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором, позивач ПАТ «ВіЕс Банк» посилається на наступне.

Так, 17 квітня 2013 р. між ПАТ «ВіЕс Банк» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 51317.29.1, згідно умов якого позивачем було встановлено відповідачу кредитну лінію до карткового рахунку в розмірі 4000,00 грн., зі сплатою 17,78% річних + 3М UIRD, зі строком дії двадцять чотири місяці.

Згідно п. 5.3 Кредитного договору, позичальник зобов`язався щомісячно сплачувати банку не менше ніж повну суму поточних боргових зобов`язань не пізніше останнього банківського дня місяця, наступного за тим, за який розраховані поточні боргові зобов`язання, якщо цим договором або розписом не встановлено більш ранні терміни сплати позичальником платежів у зв`язку із користуванням кредиту.

Відповідач своїх договірних зобов`язань не виконав, а саме заборгував позивачу кошти у загальній сумі 9476,69 грн., з яких: 4000,00 грн. - заборгованість по кредиту; 5476,69 грн. - заборгованість з процентами за період з жовтня 2014 р. по 19 вересня 2018 р., які позивач просить стягнути з відповідача.

Ухвалою суду від 22 жовтня 2018 р., відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором.

Визначено відповідачу строк на подання відзиву на позов у порядку, передбаченому ст. 178 ЦПК України, - 30 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Позивач роз`яснено право подати до суду відповідь на відзив у порядку, передбаченому ст. 179 ЦПК України, протягом 15 днів з дня отримання відзиву відповідача на позов.

У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідачу було надано 15-ти денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження подати відзив на позов, однак відповідач не подав до суду відзив на позовну заяву, будь-яких заяв чи клопотань, тому відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

З матеріалів справи судом встановлено, що 17 квітня 2013 р. між ПАТ «ВіЕс Банк» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 51317.29.1, згідно умов якого позивачем було встановлено відповідачу кредитну лінію до карткового рахунку в розмірі 4000,00 грн., зі сплатою 17,78% річних + 3М UIRD, зі строком дії двадцять чотири місяці.

Відповідно до п. 5.1 Кредитного договору, за користування Кредитом Банк нараховує проценти з використанням змінюваної процентної ставки в розмірі, вказаному в п. 1 цього договору. Проценти розраховуються від суми Кредиту, що фактично перебуває в користуванні Позичальника на кінець операційного дня. Нарахування процентів здійснюється Банком за фактичну кількість днів користування кредитом з розрахунку 365/366 днів у році, на суму фактичної заборгованості по кредиту. При цьому, дата надання і дата повернення кредиту вважаються одним днем користування кредитом.

Згідно п. 5.3 Кредитного договору, позичальник зобов`язався щомісячно сплачувати банку не менше ніж повну суму поточних боргових зобов`язань не пізніше останнього банківського дня місяця, наступного за тим, за який розраховані поточні боргові зобов`язання, якщо цим договором або розписом не встановлено більш ранні терміни сплати позичальником платежів у зв`язку із користуванням кредиту.

Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, який є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України), а статтею 525 ЦКУ передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Уклавши даний договір на умовах, викладених у ньому, відповідач тим самим засвідчив свою згоду та взяв на себе зобов`язання виконувати умови, які були в ньому закріплені.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Будучи пов`язаними саме взаємними правами та обов`язками (зобов`язаннями), які є чітко прописаними в Кредитному договорі, сторони не можуть в односторонньому порядку відмовлятись від виконання зобов`язання або змінювати його умови.

Таким чином, враховуючи те, що 17.04.2013 р. між сторонами був укладений Кредитний договір № 51317.29.1, суд приходить до висновку, що сторони дійшли згоди щодо істотних умов договору та взяли на себе зобов`язання щодо виконання даного договору.

Як вбачається з матеріалів справи, Банк виконав свої договірні зобов`язання, встановивши відповідачу кредитну лінію до карткового рахунку в розмірі 4000,00 грн., зі сплатою 17,78% річних + 3М UIRD, зі строком дії двадцять чотири місяці.

Проте, відповідач свої договірні зобов`язання не виконав, що призвело до утворення заборгованості.

Стаття 536 ЦК України встановлює, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається з розрахунку, доданому до позовної заяви, сума кредитної заборгованості відповідача за Кредитним договором № 51317.29.1 від 17.04.2013 р., станом на 19.09.2018 р. становить 9476,69 грн., з яких: 4000,00 грн. - заборгованість по кредиту; 5476,69 грн. - заборгованість з процентами за період з жовтня 2014 р. по 19 вересня 2018 р.

Вбачається, що у зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань за Договором, позивачем на адресу відповідача був направлений лист-вимога №10.3/9870 від 15.08.2018 р., яким боржника повідомлялось про наявну заборгованість.

Зазначена вимога залишилась поза увагою відповідача.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, або розірвання договору.

Згідно вимог ст.ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Відповідачем відзиву щодо заявлених позовних вимог, будь-яких пояснень/заперечень щодо розрахунку заборгованості та в спростування зазначеного позивачем, суду надано не було.

Враховуючи те, що відповідач І.П. не виконав умов укладеного договору, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за договором в загальному розмірі 9476,69 грн.

Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 1762,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76-81, 141, 258, 263-265, 273, 354 ЦПК України, на підставі ст.ст. 509, 525, 526, 530, 536, 549-551, 610, 611, 625, 626, 628, 629, 634, 638, 1046-1050, 1054 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» (місцезнаходження: м. Львів, вул. Грабовського, 11, ) суму заборгованості за Кредитним договором № 51317.29.1 від 17.04.2013 р. в розмірі 9476 (дев`ять тисяч чотириста сімдесят шість) гривень 69 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» (місцезнаходження: м. Львів, вул. Грабовського, 11, ) суму сплаченого судового збору у розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) гривні 00 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: С.І. Кушнір