Провадження № 2/161/238/19
У Х В А Л А

05 липня 2019 року Луцький міськрайонний суду Волинської області

у складі

головуючого судді Рудської С.М.

при секретарі Флішаровському Д.М.

за участю

представника позивача Квятковського Б.М.

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача Вінцюк ОСОБА_2 .

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про оспорювання батьківства та виключення запису про особу як батька з актового запису про народження дитини

В С Т А Н О В И В:

08.11.2018 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з даною позовною заявою до ОСОБА_1 в якій просить суд виключити відомості про його особу, як батька ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , з актового запису № 37 від 16.10.2018 року, який вчинений Луцьким РВ РАЦС ГТУЮ у Волинській області.

21.05.2019 року від представника позивача на адресу суду надійшла заява про залишення вищевказаної позовної заяви без розгляду на обґрунтування якої вказано, що у зв`язку з результатами судової генетично-молекулярної експертизи аналізу ДНК, які підтвердили факт батьківства ОСОБА_3 над ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є очевидним факт відмови в задоволенні позовних вимог (а.с. 95).

12.06.2019 року представник відповідача звернулася до суду із заявою про стягнення судових витрат з позивача на обґрунтування якої зазначила, що необґрунтовані дії ОСОБА_3 у даній справі подача необґрунтованого та надуманого позову, призвели до понесення нею судових витрат на послуги з надання правової допомоги, які, в загальному розмірі, становлять 7077 грн. Враховуючи викладене, просить суд стягнути з позивача на користь відповідача 7077 грн. медових витрат по справі (а.с. 96-97).

Разом з тим, в судовому засіданні, призначеному на 05.07.2019 року представником позивача було заявлено клопотання про закриття провадження у справі на підставі п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. Вказана клопотання представник ОСОБА_3 підтримав та просив його задовольнити, а також повідомив, що наслідки закриття провадження у справі стороні позивача відомі. Щодо стягнення з позивача на користь відповідачки понесених судових витрат пояснив, що у його довірителя були підстави ставити під сумнів своє батьківство відносно малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а відтак й звернутися до суду з відповідним позовом. Дана обставина не може свідчити про необґрунтованість дій ОСОБА_3 . Також зазначив, що адвокат Татарин В.М., за надання послуг якої просить відшкодувати відповідачка понесені витрати, участь в розгляді даної справи не приймала. Також наголосив, що оригінал квитанції до прибуткового касового ордеру, який підтверджує факт понесення ОСОБА_1 витрат на правову допомогу, в матеріалах справи відсутній. В задоволенні заяви про стягнення судових витрат з позивача на користь відповідачки просив відмовити повністю.

В судовому засіданні відповідачка та її представник не заперечували щодо задоволення клопотання представника позивача про закриття провадження у справі, а заяву про стягнення судових витрат з позивача підтримали із зазначених у ній підстав.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Під час розгляду клопотання судом не встановлено підстав, які б перешкоджали прийняттю відмови позивача від заявленого позову.

У відповідності до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Представник позивача в судовому засіданні зазначив, що наслідки закриття провадження у справі йому та позивача відомі та зрозумілі.

За таких обставин, суд вважає за можливе прийняти відмову позивача від позову, оскільки така відмова не зачіпає нічиїх законних прав, свобод та охоронюваних законом інтересів.

Щодо стягнення з позивача на користь відповідача понесені судові витрати по справі суд зазначає наступне.

Згідно ч. 3 ст. 142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача.

Сторона відповідача у заяві про стягнення з позивача судових витрат по справі зазначає, що такі складаються з витрат направничу допомогу адвоката та становлять загальний розмір 7077 грн., з яких: 4952 грн. за надану правову допомогу адвокатом Вінцюк Ю.Б. та 2125 грн. адвокатом Татарин В.М.

Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частинами 3 та 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Як вбачається із заяви представника відповідача ОСОБА_6 про стягнення судових витрат з позивача, останньою було надано Акт № 1/06 здачі-приймання робіт (наданих послуг), складений на виконання договору про надання правничої допомоги, у якому містяться зазначення дій, вчинених ним для надання правничої допомоги та часу, витраченого на вчинення відповідних дій (а.с. 99).

Крім того, до вищевказаної заяви було також додано акт до договору про надання правової допомоги від 12.12.2018 року, укладений між відповідачкою та адвокатом Татарин В.М. в якому також зазначено види юридичних послуг, часових витрат, а також їх сукупна вартість (а.с. 104).

З долучених до матеріалів справи квитанції до прибуткового касового ордера № 10 від 12.06.2019 року та квитанції до прибуткового касового ордера № 6 від 23.04.2019 року вбачається, що повна оплата послуг в рамках розгляду даної справи, яка здійснена ОСОБА_1 становить 7077 грн. (а.с. 100, 105).

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Однак, ч. 4 ст. 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На думку суду, вказані представником відповідача витрати на правову допомогу, враховуючи складність справи, її значення для позивача, реально виконану адвокатом роботу у справі та необхідний час на виконання відповідних робіт, розумну необхідність витрат на правову допомогу для даної справи, є завищеними (не співмірними).

Так, представник відповідача у даній справі прийняла участь лише у трьох підготовчих засіданнях, одне з яких було відкладено у зв`язку з неявкою представника позивача, обсяг робіт, виконаний представником відповідача, не був значним та складним.

Враховуючи встановлені під час розгляду даної справи обставини, а також характер справи та значення результату її розгляду для сторін, з урахуванням засад розумності, добросовісності, виваженості та справедливості, суд приходити до висновку, що з позивача на користь відповідача слід стягнути 3000 грн. на відшкодування витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи.

З вищевикладеного слідує, що заява представника відповідача адвоката Вінцюк Ю.Б. про стягнення судових витрат з позивача підлягає частковому задоволенню.

На підставі ст.ст. 77-81, 141, 255, 256, 259-261, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про оспорювання батьківства та виключення запису про особу як батька з актового запису про народження дитини - закрити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати на професійну юридичну допомогу в розмірі 3000 (три тисячі) грн.

В іншій частині вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на ухвалу суду. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала у повному обсязі складена 10 липня 2019 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська