Справа № 133/738/19
Провадження № 22-ц/801/1430/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сєчко В. Л.
Доповідач:Шемета Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2019 рокуСправа № 133/738/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Шемети Т. М.,

суддів Панасюка О. С., Якименко М. М.,

учасники справи:

позивач (особа яка подала апеляційну скаргу) - Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК»,

відповідач ОСОБА_1

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 10 травня 2019 року, ухвалене у складі судді Сєчка В. Л. у м. Козятин, дата складення повного тексту судового рішення відповідає даті його ухвалення,-

в с т а н о в и в:

15 березня 2019 року позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту в сумі 13 766,66 грн. Свої вимоги мотивував тим, що 21.09.2016 року між банком і відповідачем по справі був укладений кредитний договір, згідно якого відповідач отримала кредит у розмірі 2 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У порушення діючого законодавства та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала в повні мірі, у зв`язку з чим банк має право вимагати повернення всієї суми кредиту. Станом на 03.02.2019 року відповідач має заборгованість перед позивачем в сумі 13766,66 грн., яка складається з: 5595,7 грн. - заборгованості за тілом кредиту; 2651,15 грн.- заборгованості за простроченим тілом кредиту; 3563,01 грн. - заборгованості за пенею за прострочене зобов`язання; 825,04 грн.- пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; 500 грн. - штрафу (фіксованої частини); 631,75 грн. - штрафу (процентна складова). Саме цю суму позивач просить стягнути з відповідача.

Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 10 травня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що позивачем не було доведено позовні вимоги. Надані АТ КБ «ПРИВАТБАНК» суду копії «Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку» не містять підпису відповідача та не можуть слугувати підтвердженням, що саме ці Умови та правила надання банківських послуг є складовою частиною укладеного 21.09.2016 року кредитного договору. Розрахунки заборгованості, не можуть слугувати підтвердженням наявності заборгованості у відповідача перед позивачем, оскільки вони не є первинним документами, так як не відповідають вимогам, що висуваються чинним законодавством до первинних документів, не відповідають вимогам встановлених ЦПК України для письмових доказів. Надана суду копія Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банком послуг від 21.09.2016 року містить лише погодження про укладення договору, однак відсутні дані про отримання кредиту, відкриття карткового рахунку, видачі та отримання кредитної кратки, тощо.

З таким рішенням не погодився позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та 24 травня 2019 року подав апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що позивачем була надана до суду копія заяви - анкети б/н від 21 вересня 2016 року, у якій вказана надана відповідачем інформація про себе, її персональні дані, тощо, згода на укладення договору засвідчена особистим підписом ОСОБА_1 . Стверджує, що при укладенні кредитного договору сторонами були досягнуті усі істотні умови договору. Вважає доведеним факт укладення між позивачем та відповідачем договору, який складається не лише із заяви позичальника, а й з Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів.

Відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_1 , впродовж встановленого апеляційним судом строку, не надходив.

Частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих в кредит, та відповідальності за неналежне виконання зобов`язань позичальником.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами кредитного договору, відповідно до змісту ч.1 ст.638 та ст.1054 ЦК України, є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін.

Правовідносини між сторонами можуть виникати унаслідок приєднання однієї сторони до умов іншої (ст.634 ЦК України). Про ознайомлення із запропонованими умовами сторона, яка приєднується, має засвідчити своїм підписом, чи іншим способом про ознайомлення та погодження (ст.207 ЦК України).

Підставою позову що розглядається зазначено невиконання кредитних зобов`язань відповідачем, що пов`язані із отриманням ним кредитних коштів у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

Статті 12, 81 ЦПК України зобов`язують кожну сторону довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до пункту 2.1.1.2.1 Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку для надання послуг банк відкриває клієнту картку, її вид визначений у пам`ятці клієнта/довідці про умови кредитування і заяві, підписанням якого клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата отримання карти, зазначена в заяві.

В справі що розглядається позивач не надав суду будь-яких відомостей про номер карткового рахунку, дату вручення картки відповідачеві, строк дії картки саме за цим позовом та наданим розрахунком заборгованості.

На підтвердження своїх позовних вимог позивач надав копію анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 21 вересня 2016 року ОСОБА_1 (а. с .7) у якій зазначено, що вона, ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, погодилася укласти договір про надання банківських послуг. Вказана анкета-заява, окрім анкетних даних відповідача, не містить інформації щодо обрання відповідачем виду банківських послуг, умов їх надання, тощо.

Як уже зазначалося вище, відповідно до вимог чинного законодавства договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому (частина перша статті 634 ЦК України).

Особливістю договору приєднання є те, що позичальник приймає і погоджується із запропонованими кредитором умовами без права вносити свої пропозиції щодо цих умов. Виходячи з позовних вимог, саме про такий договір зазначив банк.

Підписом у анкеті-заяві про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, що є договором приєднання, відповідач ОСОБА_1 погодилася з умовами та правилами, однак з цієї анкети-заяви не вбачається факт надання кредиту, суми наданого кредитного ліміту, умови кредитування, тому застосування умов та правил надання банківських послуг в будь-якій редакції не є можливим.

Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 03 квітня 2019 року справа № 221/5089/16-ц, від 13 червня 2018 року справа № 700/3902/15-ц, від 07 червня 2018 року справа № 755/17553/16, від 06 червня 2018 року справа № 364/594/17, від 24 травня 2018 року справа № 630/366/16-ц, від 10 травня 2018 року справа № 357/16301/15-ц.

Таким чином, суд першої інстанції встановив всі обставини справи, надав їм належну оцінку, дослідив надані сторонами докази та ухвалив законне, обґрунтоване і справедливе рішення.

За відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження існування кредитних правовідносин між сторонами, відсутні й правові підстави для застосування наслідків порушення неіснуючого зобов`язання.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги щодо обов`язку відповідача спростувати надані позивачем докази, оскільки в справі що розглядається в першу чергу потребує доказування наявність кредитних відносин і обов`язок по доказуванню цієї обставини лежить саме на позивачеві, а оскільки це не було доведеним, то і у відповідача не виник обов`язок (право) спростувати зазначену обставину.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права не містять посилань на такі порушення, які б призвели до неправильного вирішення справи. Тому, з огляду на положення ч. 2 ст. 376 ЦПК України, не можуть бути підставою для скасування рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відтак, враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а судове рішення ґрунтується на повно та всебічно встановлених та досліджених обставинах справи та доказах, що містяться у матеріалах справи, яким суд дав вірну оцінку.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах. За правилом пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи, що положення статті 19 ЦПК України в структурі законодавчого акту розташовані серед Загальних положень цього Кодексу, суд вправі відносити справу до категорії малозначних на будь-якій стадії її розгляду. При цьому, за змістом правилами пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України справи, зазначені в цьому положенні, є малозначними в силу властивостей, притаманних такій справі, виходячи з ціни пред`явленого позову та його предмета, без необхідності ухвалення окремого судового рішення щодо віднесення зазначеної справи до відповідної категорії.

З огляду на те, що апеляційна скарга подана на рішення суду у справі, ціна позову у якій, становить менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то відповідно до положень п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України ця справа є малозначною, а тому не підлягає касаційному оскарженню (п. 2 ч. 3 с. 389 ЦПК України).

На підставі викладеного, керуючись ст.367, ч.1 ст. 369, 374, 375, 381-384, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» залишити без задоволення.

Рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 10 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її постановлення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуюча підпис Т. М. Шемета

Судді: підпис О. С. Панасюк

підпис М. М. Якименко

Згідно з оригіналом

головуюча суддя Т. М. Шемета