Справа № 627/1485/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2019 року смт. Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - Вовк Л.В.

з участю секретаря - Казакової О.С.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Краснокутськ Харківської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про перерозподіл спадщини, третя особа: Краснокутська державна нотаріальна контора Харківської області, -

у с т а н о в и в :

В грудні 2018 р. позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про перерозподіл спадщини, третя особа: Краснокутська державна нотаріальна контора Харківської області .

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати . Після її смерті відкрилася спадщина , яка складається з 1/3 частка квартири АДРЕСА_1 ; квартири АДРЕСА_2 ; автомобіля ВАЗ-210930, 2005 року випуску; металевої конструкції кіоску; 2/15 частки житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_3 . Навесні 2017 році позивачем були виявлені документи, які підтверджують наступні обставини.

Після смерті матері ОСОБА_7 , бабусі позивача - ОСОБА_8 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишилася спадщина - житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_3 . За заповітом ОСОБА_8 , посвідченим Краснокутською держнотконторою 19.04.1996р. за реєстровим №62, вказаний житловий будинок з господарськими будівлями було залишено чотирьом з п`яти її дітей (спадкоємцям). ОСОБА_7 у заповіті зазначена не була. З цих підстав Краснокутська державна нотаріальна контора своїм листом №105 від 28.03.1996р. відмовила в задоволенні заяви ОСОБА_7 щодо прийняття спадщини після померлої ОСОБА_8 ..

Не погоджуючись із відмовою в одержанні спадщини, позивач подала скаргу на дії Краснокутської ДНК , в якій зазначила, що є інвалідом ІІІ групи з 1971 року довічно, непрацездатною. За результатом розгляду вказаної скарги та проведеної перевірки спадкової справи, Управління Міністерства Юстиції України в Харківській області встановило, що державний нотаріус Краснокутської державної нотаріальної контори неправомірно відмовила ОСОБА_7 в видачі свідоцтва про спадщину, порушивши ст.535 ЦК УРСР 1963 року . Краснокутська ДНК листом №213 від 19.05.1997р. повідомила ОСОБА_7 про визнання недійсними виданих раніше нотаріальною конторою свідоцтв про право на спадщину за заповітом після померлої ОСОБА_8 на ім`я ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та запропонувала ОСОБА_7 одержати свідоцтво про право на спадщину за законом на обов`язкову частку . За життя ОСОБА_7 свідоцтво про право на спадщину за законом на обов`язкову частку спадщини - 2/15 частки житлового будинку з господарськими будівлями по АДРЕСА_3 не отримувала, тому її право власності на вказане майно зареєстровано не було. Після встановлення зазначених обставин, позивач звернулася до Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину. 10 липня 2018 року позивач отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після померлої ОСОБА_7 . Спадщина складається із 8/60 часток житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель в АДРЕСА_3 . З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №111029359 від 18.01.2018 р. вбачається, що на підставі виданих Краснокутською ДНК Харківської області свідоцтво на право на спадщину ,а саме: свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зареєстрованого в реєстрі за №1105, серія та номер НАП 669708, виданого 01.07.1997 року, державним нотаріусом Краснокутської ДНК Гук С.Ю. зареєстровано право спільної часткової власності (по 13/60 частині кожному спадкоємцю) на вказане домоволодіння відповідно за ОСОБА_5 та ОСОБА_3 .Таким чином, право власності на 26/60 частини спадкового домоволодіння ні за ким не зареєстровано. Викладені обставини змусили позивача звернутися до суду, тому що вирішити іншим шляхом питання про перерозподіл спадщини не можливо. Просила перерозподілити 26/60 частини спадщини, що відкрилася після ОСОБА_8 , а саме: житлового будинку з господарськими будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 між ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

У судовому засіданні представник позивача позов підтримала , просила задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 до суду не з`явився , подав заяву про розгляд справи без його участі і вирішити питання на розсуд суду.

Відповідач ОСОБА_3 до суду не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином та в установлений законом строк.

Відповідач ОСОБА_5 до суду не з`явилась , про причини неявки суду не повідомила, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином та в установлений законом строк.

Відповідач ОСОБА_9 до суду не з`явилась , про причини неявки суду не повідомила, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином та в установлений законом строк.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача , розглянувши позовну заяву , вивчивши матеріали справи , дійшов до наступного.

Матеріалами справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_7 , яка за родинним зв`язком доводилася позивачу ОСОБА_2 матір`ю, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого 20 червня 1973 року відділом запису актів цивільного стану м. Харкова, про що в книзі реєстрації актів про народження зроблено запис за № 854.

Факт смерті ОСОБА_7 підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим 05 лютого 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову № 4 Харківського міського управління юстиції.

Після смерті ОСОБА_7 відкрилась спадщина, яка складається з :

1/3 частка квартири АДРЕСА_1 ;

квартири АДРЕСА_2 ;

автомобіля ВАЗ-210930, 2005 року випуску;

металевої конструкції кіоску;

2/15 частки житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_3 .

Спадкоємцями цієї спадщини було двоє її дітей: ОСОБА_2 та ОСОБА_10 (брат позивача).

Факт родинних відносин між ОСОБА_10 та ОСОБА_7 підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданого 13 серпня 1980 року Палацом одруження і новонароджених "Октябрьський" м. Харкова, про що в книзі реєстрації актів про народження зроблено запис за № 589.

Навесні 2017 році позивачем були виявлені документи, які підтверджують наступні обставини.

Після смерті матері ОСОБА_7 , бабусі позивача - ОСОБА_8 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишилася спадщина - житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_3 .

За заповітом ОСОБА_8 , посвідченим Краснокутською державною нотаріальною конторою Харківської області 19.04.1996р. за реєстровим №62, житловий будинок з господарськими будівлями за вказаною адресою , було залишено чотирьом з п`яти її дітей (спадкоємцям). ОСОБА_7 у заповіті зазначена не була. З цих підстав Краснокутська державна нотаріальна контора своїм листом №105 від 28.03.1996 р. відмовила в задоволенні заяви ОСОБА_7 щодо прийняття спадщини після померлої ОСОБА_8 .

Не погоджуючись із відмовою в одержанні спадщини, ОСОБА_7 подала скаргу на дії Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області до Управління юстиції Харківської області, в якій зазначила, що є інвалідом ІІІ групи з 1971 року довічно, непрацездатною.

За результатом розгляду вказаної скарги та проведеної перевірки спадкової справи, Управління Міністерства Юстиції України в Харківській області встановило, що державний нотаріус Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області неправомірно відмовила ОСОБА_7 в видачі свідоцтва про спадщину, порушивши ст.535 ЦК УРСР 1963 року .

Краснокутська державна нотаріальна контора листом №213 від 19.05.1997 р. повідомила ОСОБА_7 про визнання недійсними виданих раніше нотконторою свідоцтв про право на спадщину за заповітом після померлої ОСОБА_8 на ім`я ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та запропонувала ОСОБА_7 свідоцтво про право на спадщину за законом на обов`язкову частку.

За життя ОСОБА_7 свідоцтво про право на спадщину за законом на обов`язкову частку спадщини - 2/15 частки житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_3 , не отримувала, тому її право власності на вказане майно зареєстровано не було.

Після встановлення зазначених обставин позивач звернулася до Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину.

10 липня 2018 року позивач отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після померлої ОСОБА_7 . Спадщина складається із 8/60 часток житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель, що знаходяться в АДРЕСА_3 .

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №111029359 від 18.01.2018 р. вбачається, що на підставі виданих Краснокутською державною нотаріальною конторою Харківської області свідоцтво на право на спадщину ,а саме: свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зареєстрованого в реєстрі за №1105, серія та номер НАП 669708, виданого 01.07.1997 року, державним нотаріусом Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області -Гук С.Ю. зареєстровано право спільної часткової власності (по 13/60 частині кожному спадкоємцю) на домоволодіння в АДРЕСА_3 , відповідно за відповідачем ОСОБА_5 (номер запису про право власності 11113086) та відповідачем ОСОБА_3 (номер запису про право власності 11058007) .

Таким чином, право власності на 26/60 частини спадкового домоволодіння ні за ким не зареєстровано.

Крім того, позивачу стало відомо, що на території спадкового домоволодіння проживає гр. ОСОБА_11 без реєстрації та правовстановлюючих документів.

У зв`язку з чим, позивач вимушена була звернутись до Краснокутського відділу поліції, і відділом поліції було відкрито кримінальне провадження за ознаками ч.356 КК України.

В ході проведення досудового розслідування позивачу стало відомо, що відповідачі самовільно, без згоди позивача мають намір продати весь спадковий будинок, у зв`язку з чим відповідач ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_5 склали довіреність на ім`я ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які відповідно до тексту довіреності мають право продати спірний житловий будинок з господарськими будівлями.

Таким чином між спадкоємцями існує спір, щодо права користування спадковим майном.

Як передбачено ч. 1 ст. 1280 ЦК України якщо після спливу строку для прийняття спадщини і після розподілу її між спадкоємцями спадщину прийняли інші спадкоємці (частини друга і третя статті 1272 цього Кодексу), вона підлягає перерозподілу між ними. Такі спадкоємці мають право вимагати передання їм у натурі частини майна, яке збереглося, або сплати грошової компенсації.

Як зазначено у п. 24 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у правах про спадкування», у разі коли після спливу строку для прийняття спадщини та розподілу її між спадкоємцями спадщину прийняли інші спадкоємці (стаття 1272 ЦК), такі спадкоємці мають право вимагати передання їм частки в натурі шляхом перерозподілу майна, яке збереглося, або сплати грошової компенсації. При переході за цих обставин спадкового майна як відумерлої спадщини до територіальної громади такий спадкоємець має право вимагати його передання в натурі, а у разі його продажу має право на грошову компенсацію на підставі статті 1280 ЦК.

Згідно ч.2 та ч.3 ст. 1296 ЦК України якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців , свідоцтво на право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкодавця на спадщину.

Згідно п. 227 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» , затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 03.03.2004 року за № 20/5, спадкоємцям, які одержали свідоцтво про право на спадщину певної частини спадкового майна, у подальшому видаються наступні свідоцтва про право на спадщину інших частин спадкового майна, яке не перераховане в раніше виданому свідоцтві.

Якщо після спливу строку для прийняття спадщини і після розподілу її між спадкоємцями спадщину прийняли інші спадкоємці, за письмовою згодою між спадкоємцями спадщина підлягає перерозподілу. У цьому випадку нотаріус, після повернення попередніх свідоцтв, видає нові свідоцтва про право на спадщину.

Нові свідоцтва про право на спадщину видаються нотаріусом також за рішенням суду про внесення змін до раніше виданих свідоцтв про право на спадщину або на підставі письмової згоди всіх спадкоємців про внесення змін до раніше виданих свідоцтв.

Згідно ст. 1300 Цивільного кодексу України, за згодою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, нотаріус за місцем відкриття спадщини може внести зміни до свідоцтва про право на спадщину. На вимогу одного із спадкоємців за рішенням суду можуть бути внесені зміни до свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу.

Згідно з ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до положень ч.1, 2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

За встановлених обставин суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню , оскільки позивач надала достатньо доказів на підтвердження позову.

Керуючись ст. 1300 ЦК України, п. 227 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 03.03.2004 року за № 20/5, ст. ст. 10, 11, 59, 60, 209, 212, 214-215, 217, 218 ЦПК України,

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_2 - з а д о в о л ь н и т и.

Перерозподілити 26/60 частини спадщини, що відкрилася після ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що складається із майна, яке належало їй на час смерті, а саме: житлового будинку з господарськими будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , між ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованою по АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_5 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_6 ).

Стягнути з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір у сумі 768 ( сімсот шістдесят вісім ) грн.40 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його оголошення та в порядку ст. 354 ЦПК України.

Повний текст рішення виготовлений 27.06.2019 року.

Суддя Вовк Л. В.