Справа № 750/1680/19
Провадження № 2/750/863/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2019 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова у складі:

судді Карапута Л.В.,

секретаря Пишенко М.М.,

за участю представників позивача Чернігівської міської ради - Гаценко О.О., Католик М.А., відповідача,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Чернігівської міської ради до ОСОБА_1 про виселення,

в с т а н о в и в:

14 лютого 2019 року Чернігівська міська рада звернулася до суду з позовом, в якому просили виселити ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення та стягнути з відповідача суму сплаченого судового збору.

Чернігівська міська рада в позові зазначила, що виконавчим комітетом Чернігівської міської ради 21.02.2005 за рішенням № 20 було видано ордер на жиле приміщення ОСОБА_2 та членам його сім`ї ОСОБА_1 (дружина), ОСОБА_3 (дочка) та ОСОБА_4 (син) на право зайняття жилого приміщення за адресою: АДРЕСА_2 .

За зазначеною адресою ОСОБА_1 разом з чоловіком була зареєстрована з 05.04.2005 року.

30.05.2006 ОСОБА_1 була знята з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

09.01.2007 з реєстраційного обліку також були зняті ОСОБА_2 та їхні неповнолітні діти.

ОСОБА_2 разом з членами сім`ї переїхали мешкати до м. Харкова, були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_3 , а фактично проживали у квартирі, яку винаймали, за адресою: АДРЕСА_4 . До спірної квартири 07.12.2006 був зареєстрований батько ОСОБА_2 - ОСОБА_5 , на якого був переведений особовий рахунок по квартирі.

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Харкові, у зв`язку з чим останнього знято з реєстрації місця проживання у спірній квартирі. На даний час квартира відноситься до державного житлового фонду, оскільки померлий наймач ОСОБА_5 за життя не набув права власності на спірну квартиру АДРЕСА_1 , із заявами про вселення членів сім`ї або будь-яких інших осіб у квартиру до житлово-експлуатаційної організації не звертався.

ОСОБА_1 знята з реєстрації місця проживання за вищевказаною адресою з 30.05.2006, однак проживати у спірному приміщенні без відповідних на те правових підстав, не бажаючи його добровільно звільняти, тому просили виселити ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення.

У судовому засіданні представники позивача позов підтримали та наполягали на його задоволенні.

Відповідач просила відмовити в задоволенні позову та пояснила суду, що не зверталася після смерті свекра для зняття його з реєстрації у спірній квартирі, оскільки таким чином її сім`я б втратила квартиру. Для переоформлення особового рахунку на квартиру також не зверталася, оскільки на даний час не має на це права. На квартиру АДРЕСА_1 ордер був виданий її чоловіку зі складом сім`ї: чоловік, дружина та двоє малолітніх дітей. Пізніше вона знялася з реєстрації у цій квартирі та перереєструвалася в квартиру свекра в м. Черкаси, в якій свекор проживав на той час. Чоловік з дітьми знявся з реєстрації у квартирі в м . Чернігові у зв`язку з переведенням на роботу до м. Харкова та зареєструвався за адресою будівлі Військового суду в м. Харкові. Перед зняттям з реєстрації в м. Чернігові у квартиру АДРЕСА_1 зареєструвався та переїхав проживати свекор та на нього був оформлений особовий рахунок на квартиру. Квартира свекра в м. Черкаси була приватизована на відповідача та нею продана у 2007 році. Після продажу квартири відповідач перереєструвалася з м. Черкаси до будівлі за місцем роботи чоловіка у м. Харкові у 2007 році. З 2007 року її сім`я почала проживати в родичів у м. Харкові. З 2016 року після звільнення з роботи відповідач часто проживала у м. Чернігові та планувала там зареєструватися у спірній квартирі, робити там ремонт і після відставки чоловіка постійно там проживати. Проте, втратила паспорт і до смерті свекра не встигла зареєструватися у квартирі АДРЕСА_1 . Після смерті свекра ОСОБА_5 , який помер в м. Харкові відповідач переїхала проживати до м. Чернігова до спірної квартирі і здійснювала оплату всіх комунальних платежів.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав.

Судом встановлено, що 21 лютого 2005 року виконкомом Чернігівської міської ради, на підставі рішення № 20 від 21 лютого 2005 току, ОСОБА_2 з сім`єю на 4-х осіб був виданий ордер № 547 на право зайняття жилого приміщення за адресою: АДРЕСА_2 . До складу сім`ї входили: дружина ОСОБА_1 , дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4.

За зазначеною адресою ОСОБА_1 разом з чоловіком були зареєстровані з 05 квітня 2005 року, про що свідчать відомості по квартирної карточки - СББ «Єськова» .

30 травня 2006 року ОСОБА_1 була знята з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

07.12.2006 року був зареєстрований батько ОСОБА_2 - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 по АДРЕСА_2 , на якого був переведений особовий рахунок, а 09 липня 2007 року з реєстраційного обліку були зняті ОСОБА_2 та неповнолітні діти.

16.06.2006 року ОСОБА_1 зареєструвалася в квартиру АДРЕСА_6 .

Згідно довідки Комунального підприємства «Черкаське обласне об`єднань бюро технічної інвентаризації» від 25.06.2019 за матеріалами інвентаризаційної справи, за ОСОБА_1 було зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_6 згідно свідоцтва про право власності НОМЕР_1 , виданого Придніпровським райвиконкомом 25.04.2007 року.

Відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Миколаєнко І.М. 06.09.2007 року №5200 вказана квартира ОСОБА_1 була продана.

11.07.2007 року ОСОБА_1 знялася з реєстрації по квартирі АДРЕСА_6 та переїхала до м. Харкова, куди її чоловік ОСОБА_2 разом з членами сім`ї переїхав мешкати до м. Харкова. 19.07.2007 року ОСОБА_1 зареєструвалася в АДРЕСА_3 .

Станом на 19 листопада 2017 року ОСОБА_1 разом з членами сім`ї були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_3 , а фактично проживали у квартирі, яку винаймали, за адресою: АДРЕСА_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 помер у м. Харкові, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с 15).

Відповідно до ч.1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самовряджування, визначені Коституцією України, цим та іншими законами.

Згідно ч. 1 ст. 5 ЖК Української РСР державний житловий фонд перебуває у віданні місцевих Рад народних депутатів (житловий фонд місцевих Рад) та у віданні міністерств, державних комітетів і відомств(відомчий житловий фонд).

Норми ст. 18 ЖК Української РСР, визначають, що управління житловим фондом здійснюється власником або уповноваженим ним органом у межах, визначених власником.

Чернігівська міська рада є органом місцевого самоврядування, у віданні якої перебуває державний житловий фонд (житловий фонд місцевої ради) і яка здійснює управління ним.

Квартира АДРЕСА_1 відноситься до державного житлового фонду. ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 за життя не набув права власності на спірну квартиру АДРЕСА_1 , із заявами про вселення членів сім`ї або будь-яких інших осіб у квартиру до житлово-експлуатаційної організації не звертався.

Відповідно до ч. 2 ст. 107 ЖК УРСР у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

Порядок вселення ОСОБА_1 дотриманий не був, оскільки письмового звернення до наймодавця з питання її реєстрації не було, витрат з оплати комунальних послуг за спірною адресою на двох осіб відповідач не несла, зберігає реєстрацію за іншим місцем проживання.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідачем не було надано суду беззаперечних доказів, які б вказували на правомірність її проживання в спірній квартирі.

Згідно копії трудової книжки ОСОБА_1 вбачається, що остання після зняття з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 з 30.05.2006 не працювала в м. Чернігові.

Згідно записів трудової книжки №13 від 15.06.2009 року ОСОБА_1 прийнята на роботу на посаду юрисконсульта відділу в Харківській обласній філії АКТ «Укрсоцбанк». З 26.07.2017 року Харківським міським центром зайнятості розпочато виплату допомоги по безробіттю відповідно до п. 1 ст. 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та наказом від 06.11.2017 року припинено ОСОБА_1 виплату допомоги по безробіттю відповідно до п.п. 12 п. 1 ст. 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Оскільки свекор відповідачки - ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Харкові, а відповідач перебувала на обліку в Харківському міському центрі зайнятості, де отримувала допомогу до 06.11.2017 року, вказує на фактичне проживання ОСОБА_1 в м . Харкові навіть після смерті свекра ОСОБА_5 .

Разом з тим, судом встановлено, що ОСОБА_1 знявшись з реєстрації з квартири АДРЕСА_1 здійснила приватизацію квартири в м . Черкаси , що вказує на відсутність обов`язку держави по збереженню попереднього житла, з якого вибула ОСОБА_1 в добровільному порядку.

Чинним законодавством України, зокрема Конституцією України та Житловим кодексом України не покладено на державу обов`язку забезпечувати осіб житлом, які реалізували своє право на безоплатну приватизацію житлового приміщення, оскільки така вимога порушує права інших осіб, які не забезпечені житлом.

Виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку (ч. 1 ст. 109 ЖК УРСР).

З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 в даний час проживає в спірному приміщенні без відповідних правових підстав, а тому підлягає виселенню з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір в розмірі 1921 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 141, 264, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

позов Чернігівської міської ради до ОСОБА_1 про виселення, задовольнити.

Виселити ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на користь Чернігівської міської ради (місце знаходження: м. Чернігів, вул. Магістратська, 7, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 34339125) 1921 грн. 00 коп. у повернення сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 12.07.2019.

Суддя Л.В. Карапута