ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 203/4661/17 Номер провадження 22-ц/814/1811/19Головуючий у 1-й інстанції Ощинська Ю. О. Доповідач ап. інст. Бондаревська С. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Бондаревської С.М.,

суддів: Кривчун Т.О., Кузнєцової О.Ю.

секретар: Григоришина М.В.

за участю відповідача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - адвоката Чіпа Я.М.

представника третьої особи - Деміденкова В.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та його представника - адвоката Чіпа Ярослава Миколайовича

на рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 19 квітня 2019 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до Кіровоградського районного суду міста Дніпропетровська з даним позовом до ОСОБА_1 . В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що 02 лютого 2016 року між ним - ІП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 укладено договір доручення №020216, відповідно до якого ОСОБА_3 має укласти договір про організацію та перевезення вантажу, що належить ОСОБА_2 . Відповідно до заявки №17-0828 від 28 серпня 2017 року, перевізником вантажу є ФОП ОСОБА_4

30 серпня 2017 року о 10 год. 30 хв. на 146 км автодороги Київ-Харків, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Subaru Outback, державний номерний знак НОМЕР_1 не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення з автомобілем Мегсеdes-Веnz 612D, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_5 .

Дана подія підтверджується довідкою №188052 про дорожньо-транспорт-ну пригоду, вх. №19420/17 від 14 вересня 2017 року.

Внаслідок ДТП вантаж позивача, що знаходився в автомобілі Мегсеdes-Веnz 612D, державний номерний знак НОМЕР_2 , значно пошкоджено, його використання споживачами стало неможливим.

21 вересня 2017 року майстром виробничого цеху ТОВ ВКП «Азовенергомаш» - Призом С.В. складено дефектний акт пошкоджених насосних агрегатів.

Постановою Пирятинського районного суду Полтавської області від 17 жовтня 2017 року винним у вказаній ДТП визнано ОСОБА_1 .

Потерпілим у даній дорожньо-транспортній пригоді є позивач, оскільки саме йому спричинено матеріальні збитки, розмір яких відповідно до висновку експертного дослідження Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру ТОВ «Українська експертна компанія» від 03 листопада 2017 року №12-4/1, а саме матеріальна шкода, заподіяна внаслідок пошкодження насосних агрегатів станом на 30 серпня 2017 року становить 411 846 грн. 10 коп.

З наведених підстав позивач просив стягнути з відповідача вищезазначену суму, а також витрати, пов`язані з проведенням експертного дослідження у розмірі 28 270 грн. 58 коп., судові витрати пов`язані з оплатою судового збору у розмірі 4 118 грн. 48 коп. та витрати на правничу допомогу у розмірі 13 680 грн.

Ухвалою Кіровоградського районного суду міста Дніпропетровська від 21 травня 2018 року, залишеною без змін постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 вересня 2018 року, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди - передано на розгляд Пирятинського районного суду Полтавської області.

Ухвалою Пирятинського районного суду Полтавської області від 03 жовтня 2018 року зазначену цивільну справу прийнято до провадження суддею Ощинською Ю.О. та до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору залучено ПАТ НАСК «ОРАНТА» та ПАТ СК «КРАЇНА».

Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 19 квітня 2019 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди - задоволено у повному обсязі.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму матеріального збитку у розмірі 411 846 грн. 10 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 4 118 грн. 48 коп.; витрати, пов`язані з професійною правничою допомогою у розмірі 13 680 грн. та витрати, пов`язані з проведенням експертизи у розмірі 28 270 грн.

Не погодившись з даним судовим рішенням, відповідач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Чіп Я.М. оскаржили його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просили оскаржуване ними судове рішення - скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Вказували, що дійсно 30 серпня 2017 року на 146 км а/д Київ - Харків, відповідач, керуючи автомобілем «Субару» державний номер НОМЕР_1 порушив вимоги Правил дорожнього руху, у наслідок чого скоїв зіткнення із автомобілем «Мерседес Бенц 612Д», держаний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_5 .

Вказаний факт встановлено постановою Пирятинського районного суду Полтавської області №544/842/17 від 17 жовтня 2017 року, у якій зазначено, що у наслідок зіткнення транспортних засобів лише транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Також зазначали, що між позивачем та відповідачем у справі не існувало договірних зобов`язань, шкода, про стягнення якої заявлено позов у справі, не є наслідком невиконання чи неналежного виконання договору, отже до вимог про її стягнення підлягають застосуванню норми про відповідальність за делікт.

Окрім цього, посилались на те, що як вищевказаною постановою, так і адміністратив-ним матеріалом, що був складений за фактом даної пригоди, а також доданими до позову доказами не підтверджується факт пошкодження внаслідок ДТП за участю відповідача, насосних агрегатів в кількості 68 штук. Також рішення суду першої інстанції не містить жодних обґрунтованих доводів щодо посилання на докази, якими підтверджується пошкодження внаслідок ДТП належного позивачу вантажу.

Оскільки наявні у справі письмові докази, а саме СМR - накладна №035475 та заявка №17-0828/2 на транспортні послуги від 28 серпня 2017 року мають протиріччя: зазначена маса вантажу брутто у заявці 3,059 т, тоді як у СМR-накладній вже 3,125 тон, - вважають, що не можливо встановити, які саме насосні агрегати знаходились у пошкодженому ТЗ, чи були пошкоджені в наслідок ДТП за участі відповідача саме ці насосні агрегати, які вказані у дефектному акті, та чи були всі вони пошкодженні саме з вини останнього.

Вважають помилковими позицію представника позивача, а також висновок суду першої інстанції про те, що саме відповідач має відшкодовувати заподіяний збиток, не зважаючи на наявність чи відсутність у нього діючого на момент ДТП полісу цивільно-правової відповідальності.

Окрім того, не погоджуються з розміром стягнутих з ОСОБА_1 на користь позивача судових витрат, пов`язаних з професійною правничою допомогою та витрат, пов`язаних з наданням експертних послуг.

За наведених обставин, мотивуючи тим, що позовні вимоги належними доказами не підтверджені, не доведені у встановлений законом спосіб, є передчасними, просили рішення суду першої інстанції - скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представник третьої особи ПАТ «НАСК «ОРАНТА» - Деміденков В.М. надав письмове пояснення щодо апеляційної скарги, у якому зазначив, що доводи, наведені апелянтом у скарзі, на його думку, є слушними та підтверджуються дійсними обставинами справи, а також певною мірою узгоджуються з аргументами і міркуваннями, наданими суду представником ПАТ «НАСК «ОРАНТА» у письмових поясненнях у порядку ч. 1 ст. 181 ЦПК України на заперечення проти позову.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, підтверджується наявними у справі доказами, що 26 січня 2017 року між ТОВ ВКП «Азовенергомаш» в особі директора ОСОБА_7 та індивідуальним підприємцем ОСОБА_2 укладено договір №2, за умовами до якого продавець зобов`язується доставить, а покупець прийняти і оплатить продукцію (насоси марки ЕЦВ, ел. Двигуни і запасні частини до насосів ЕЦВ в номенклатурі, кількості та за цінами, зазначеними в специфікації /т. 1 а. с. 37-39/.

02 лютого 2016 між ІП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 укладено договір доручення №020216, відповідно до якого ОСОБА_3 має укласти договір про організацію та перевезення вантажу, що належить ОСОБА_2 /т. 1 а. с. 31-32/.

28 серпня 2017 року між ФОП ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_4 укладено транспортно-експедиційний договір №17-0828, відповідно до заявки №17-0828 від 28 серпня 2017 року на транспортні послуги, яка є невід`ємною частиною договору, перевізником вантажу є ФОП ОСОБА_4 /т. 1 а. с. 34, 41/.

Постановою Пирятинського районного суду Полтавської області від 17 жовтня 2017 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, зокрема в тому, що 30 серпня 2017 року о 10 год. 30 хв. на 146 км автодороги Київ-Харків, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Subaru Outback, державний номерний знак НОМЕР_1 не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення з автомобілем Мегсеdes-Веnz 612D, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_5 , у наслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкод-ження, чим порушив п. 13.1 ПДР України. В зв`язку з цим на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 340 грн./т.1 а.с. 8/.

Постанова Пирятинського районного суду Полтавської області від 17 жовтня 2017 ро-ку у справі №544/842/17, якою встановлено винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністра-тивного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, набрала законної сили, в зв`язку з чим вказана обставина, з урахуванням ч. 6 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню.

Дана подія також підтверджується довідкою Управління патрульної поліції у м. Києві №188052 про дорожньо-транспортну пригоду №19420/17від 14 вересня 2017 року /т. 1 а. с. 33/.

У відповідності до ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результатів порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

За нормами ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до роз`яснень, наведених в п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізо-ваного суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01 березня 2013 року, особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Внаслідок ДТП вантаж позивача, що знаходився у автомобілі Мегсеdes-Веnz 612D, д.н.з. НОМЕР_2 , значно пошкоджено, його використання споживачами стало неможливо, про що 21 вересня 2017 року майстром виробничого цеху ТОВ ВКП «Азовенергомаш» Призом С. В. складено дефектний акт пошкоджених насосних агрегатів /т. 1 а. с. 42-50/.

Відповідно висновку експертного дослідження від 03 листопада 2017 №12-4/1 Київ-ського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру - розмір матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок пошкодження насосних агрегатів (найменування та модель зазначені в додатку 1 до висновку експертного дослідження), окрім насосу ЕЦВ 8-25-50н в кількості 1 штуки (даного виробу не виявлено на ринку пропозицій на території України), станом на 30 серпня 2017 року міг становити 411 846 грн. 10 коп. без урахування вартості відновлювальних робіт (послуга за ремонт пошкоджених виробів) /т. 1 а. с. 10-30/.

Згідно повідомлення, наданого 01 вересня 2017 року ОСОБА_4 , з автомобілем «Мегсеdеs Веnz 612D», д.н.з. НОМЕР_2 , 30 серпня 2017 року о 10 год. 30 хв. на автодорозі Полтава-Київ сталася ДТП. В даний момент автомобіль та вантаж (ЦМР №035475 від 29 серпня 2017 року, рахунок-фактура №20 від 21 серпня 2017 року), який прямував за адресою: АДРЕСА_4 для ІП ОСОБА_2 знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 . На даний момент автомобіль знаходиться в аварійному стані і продовжувати рух не має можливості /т. 1 а. с. 36/.

07 листопада 2017 року представником позивача ОСОБА_2 - адвокатом Туголоукавою І.В. на адресу відповідача ОСОБА_1 було направлено вимогу про відшкодування матеріального збитку у розмірі 18 304,46 доларів США за втрату його вантажу у зв`язку з ДТП /т. 1 а. с. 51-52/.

20 листопада 2017 року предстаником позовача ОСОБА_2 - адвокатом Туголоукавою І.В. на адресу відповідача ОСОБА_1 направлено претензію про відшкодування матеріального збитку у розмірі 411 846 грн. 10 коп. за втрату його вантажу у зв`язку з ДТП /т. 1 а. с. 54-56/.

Також судом встановлено, підтверджується наявними у справі доказами, що 05 липня 2017 року між ПАТ «НАСК «ОРАНТА» та фізичною особою - ОСОБА_1 укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, посвідчений страховим полісом №АМ/0744368.

Вказаний договір страхування укладений на умовах, встановлених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2014 року №1961-IV.

Строк дії цього полісу - з 06 липня 2017 року до 05 липня 2018 року. Страхова сума (ліміт відповідальності страховика) за цим полісом, зокрема, за шкоду, заподіяну майну по-терпілих, визначена у розмірі 100 000 грн. за умови франшизи - 1 000 грн. /т. 1 а. с. 214-215/.

01 вересня 2017 року страхувальник ОСОБА_1 письмово повідомив ПАТ «НАСК «ОРАНТА» про ДТП, яка сталася у Пирятинському районі Полтавської області на 146 км автодороги Київ-Харків за участю керованого ним транспортного засобу «Subary Outback», д.н.з. НОМЕР_1 , забезпеченого на момент настання цієї події за полісом №АМ/0744368 вказаним cтраховиком.

Відповідно до обставин даної ДТП, викладених у цьому повідомленні, в результаті здійснення вказаним страхувальником маневру випередження відбулося зіткнення керованого ним транспортного засобу «Subary Outback», д.р.н. НОМЕР_1 , з вантажним транспортним засобом «Мегсеdеs Веnz 612D», д.р.н. д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_5 /т. 1 а. с. 216/.

01 вересня 2017 року власник вантажного транспортного «Мегсеdеs Веnz 612D», д.р.н. НОМЕР_2 , ОСОБА_4 подав до ПАТ НАСК «ОРАНТА» заяву про страхове відшкодування шкоди, завданої пошкодженням належного йому вищезазначеного транспортного засобу. Інформації про пошкодження будь-якого іншого майна третіх осіб, зокрема, яке б знаходилося у цьому транспортному засобі (вантажу) в заяві не міститься /т. 1 а. с. 217/.

04 вересня 2017 року пошкоджений транспортний засіб «Мегсеdеs Веnz 612D», д.н.з. НОМЕР_2 , був наданий його власником представнику ПАТ «НАСК ОРАНТА» для проведення технічного огляду.

Вказаний транспортний засіб оглядався у м. Чернігові - за його місцезнаходженням, яке було зазначено його власником, про що було складено протокол (акт) огляду транспортного засобу /т. 1 а. с. 219 - 221/.

Відповідно до ч. 1 ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

За нормами ст. 1194 ЦК України, в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди).

Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик.

Разом із тим, зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування.

Відповідно до статті 511 ЦК України зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Згідно правової позиції, викладеної Верховним Судом України в постанові від 20 січня 2016 року у справі №6-2808, - право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його.

Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку, сформульованого Верховним Судом України у постанові від 23 грудня 2015 року у справі №6-2587цс15, відповідно до якого страховик, який виплатив страхове відшкодування, має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема, право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страховиком відшкодування.

Згідно висновків Великої Палати Верховного Суду про правильне застосування норм права, викладених в постанові від 04 липня 2018 року за результатами розгляду справи №755/18006/15-ц, - відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Судом встановлено, вбачається з матеріалів справи та наведено у відзиві на позов представником третьої особи, що 13 грудня 2017 року до Чернігівської обласної дирекції ПАТ «НАСК «ОРАНТА» в інтересах ОСОБА_2 звернулась адвокат Туголукова І.В. із заявою про страхове відшкодування. До цієї заяви були додані копії документів в обґрунтування заявлених вимог. За цією заявою вимагалося страхове відшкодування за шкоду, завдану внаслідок вищезазначеної ДТП пошкодженням вантажу (насосні агрегати), який на момент цієї пригоди знаходився у транспортному засобі «Мегсеdеs Веnz 612D».

У відповідності до умов страхування, страховик (ПАТ «НАСК «ОРАНТА») повідомив заявника - адвоката у Туголукову І.В. про відсутність законних підстав для задоволення вимог заяви про страхове відшкодування шкоди від 13 грудня 2017 року.

З огляду на вказані обставини, колегія суддів не знаходить підстав вважати висновки суду про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про відшкодування завданої внаслідок ДТП майнової шкоди за рахунок відповідача.

Твердження сторони відповідача щодо відсутності доказів на підтвердження наявності в автомобілі «Мегсеdеs Веnz 612D», д.р.н. НОМЕР_2 , вантажу - насосних агрегатів, їх кількості, а також їх пошкодження внаслідок дорожньо-транспорної пригоди, спростовується наявними у справі та наведеними вище доказами.

Колегія суддів не погоджується також з доводами апелянтів про необхідність визначення спричиненого позивачу збитку виходячи з вартості придбаних насосних агрегатів за цінами виробника, - оскільки за нормами ч. 2 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

З огляду на те, що за проведення товарознавчого дослідження ТОВ «Українська експертна компанія», позивачем було оплачено послуги та згідно платіжного доручення №98 від 02 листопада 2017 року у повному обсязі здійснено оплату за проведення експертного до-слідження у розмірі 878 євро, що станом на день подання позову за курсом НБУ становить 28 270грн.58 коп.,правильним є висновок суду, що вказані витрати підлягають відшкодуванню.

Також враховуючи, що зазначені витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу у розмірі 13 680 грн., - документально підтверджені та доведені, а також є співмірними відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, суд дійшов правильного висновку про те, понесені позивачем витрати підлягають відшкодуванню.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

У зв`язку із задоволенням позову, суд обґрунтовано поклав на відповідача витрати по справі, стягнувши з останнього на користь позивача 4 118 грн. 48 коп. у повернення сплаче-ного судового збору.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують правильності висновків місцевого суду, як і не підтверджують належними доказами їх неправомірність.

Європейський суд з прав людини зазначив що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

За наведених обставин, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування - не вбачається.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його представника - адвоката Чіпа Ярослава Миколайовича - залишити без задоволення.

Рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 19 квітня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: Бондаревська С.М.

Судді: Кривчун Т.О.

Кузнєцова О.Ю.