1Справа № 335/4666/17 2/335/216/2019
УХВАЛА
15 липня 2019 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі:
головуючого судді Соболєвої І.П.,
за участю секретаря судового засідання Хома Д.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Вознесенівський районний Відділ у м. Запоріжжі Управління Державної міграційної служби України у Запорізькій області, про усунення перешкод у здійсненні права власності та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
В квітні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа Вознесенівський районний Відділ у м. Запоріжжі Управління Державної міграційної служби України у Запорізькій області, про усунення перешкод у здійсненні права власності та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Рішенням суду від 05.09.2018 в справі було ухвалено заочне рішення, відповідно до якого задоволено позов ОСОБА_1 та усунуто перешкоди у здійсненні права власності відносно житлового приміщення, а саме квартири АДРЕСА_1 шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, стягнуто судові витрати.

Ухвалою суду від 18.06.2018 за заявою відповідача заочне рішення в справі було скасовано і справа призначена до судового розгляду.

Після скасування заочного рішення позивач в судове засідання жодного разу не з`явився, про час, день та місце розгляду справи був повідомлений судом належним чином.

В той же час, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , отримував судову повістку в судове засідання, призначене на 18.06.2018, в якому заочне рішення було скасовано, однак у судове засідання не з`явився.

При цьому, справа призначалася судом до розгляду неодноразово, а саме: на 23.07.2018, 25.10.2018, 15.01.2019, 08.02.2019, 05.06.2019, 15.07.2019.

ОСОБА_1 в судові засідання жодного разу не з`явився, про причини неявки суду не повідомив. Судові повістки, які були направлені за місцем його проживання, яке зазначено у позовній заяві, поверталися не врученими з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання».

Дану цивільну справу неодноразово було призначено до розгляду у відкриті судові засідання.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Пункт 3 частини 1 ст. 257 ЦПК України прописує, що суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Згідно норми п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Прописуючи норми законодавства щодо залишення позовної заяви без розгляду, законодавець чітко та вичерпно прописав наявність обов`язкових двох обставин, а саме: повторна неявка в судове засідання позивача та відсутність від позивача заяви про розгляд справи за його відсутності, а тому наявність інших обставин не відносяться законодавцем до альтернативних обставин, які мають визначальне значення при застосуванні норми ч. 5 ст. 223 ЦПК України та норми п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Керуючись позиціями Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, слід зазначити, що для вирішення питання про залишення позовної заяви без розгляду поважність причин повторної неявки в судове засідання позивача не мають правового значення, адже факт повторної неявки в судове засідання позивача незалежно від причин неявки є підставою для залишення позовної заяви без розгляду лише при наявності сукупності таких обставин як: факту належного повідомлення позивача про час і місце розгляду справи; відсутності заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

За наведених вище обставин та враховуючи повторну неявку позивача поспіль в судове засідання, суд вважає, що наявні підстави для залишення позову без розгляду, що не перешкоджає повторному зверненню позивача до суду після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків.

Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Європейський суд з прав людини дотримується позиції, що проявляти ініціативу щодо своєчасного розгляду справи повинен саме позивач.

В свою чергу вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справи є обов`язком держави.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Водночас, неявки позивача в судові засідання спричиняє затягування строків розгляду справи, що є порушенням як положень Цивільного процесуального кодексу України, так і п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якого кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору.

Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України").

Аналіз приведеного вище свідчить про те, що саме позивач не проявляє зацікавленості у розгляді справи, не з`являється у судові засідання з метою її розгляду з урахуванням виниклого спору між сторонами з приводу укладеного договору.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Неявка позивача в судове засідання є перешкодою для дотримання даних принципів, оскільки суд позбавлений права приймати участь у збиранні доказів у справі.

Крім того, позивачем не спростовані приведені відповідачем мотиви, які стали підставою для скасування заочного рішення, а саме: твердження відповідача ОСОБА_2 щодо відсутності укладання будь-яких договорів купівлі-продажу із ОСОБА_1 .

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про залишення позову без розгляду.

Керуючись ст.ст. 49, 223, 257 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Вознесенівський районний Відділ у м. Запоріжжі Управління Державної міграційної служби України у Запорізькій області, про усунення перешкод у здійсненні права власності та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням залишити без розгляду.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів дня вручення йому ухвали суду.

Суддя І.П. Соболєва