ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/1271/18 Номер провадження 22-ц/814/1939/19Головуючий у 1-й інстанції Парахіна Є.В. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.,

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.,

розглянув в порядку письмового провадження без виклику учасників справи в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м.Полтави від 16 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, третя особа ОСОБА_3 , ухвалене під головуванням судді Парахіної Є. ОСОБА_4 . у період часу з 10:42:49 год. до 11:08:47 год.; дата виготовлення повного тексту судового рішення 23 квітня 2019 року.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

В С Т А Н О В И В:

В червні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаним позовом, просила ухвалити рішення, яким визнати за нею право спільної часткової приватної власності на:

1/4 частину житлового будинку літера "А-2", який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в цілому складається із коридору 1-1 площею 5,3 кв.м., холу 1-2 площею 30,8 кв.м., кухні 1-3 площею 12,2 кв.м., санвузла 1-4 площею 4,1 кв.м., сходів 1-5 площею 5,7 кв.м., кімнати 1-6 площею 22,4 кв.м., вбудованої шафи 1-7 площею 0,9 кв.м., кімнати 1-8 площею 4,9 кв.м., кімнати 1-9 площею 18,6 кв.м. загальною площею 104,9 кв.м. (на технічному паспорті зображено як квартира АДРЕСА_2 );

1/4 частину земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_1 , площею 0,0674 га за адресою: АДРЕСА_1 , із цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд;

1/2 частину павільйону кафе "Міраж" та майданчика сезонного використання по вулиці Маршала Бірюзова АДРЕСА_3 в АДРЕСА_1 поруч із зупинкою громадського транспорту "Браїлки";

визнати за ОСОБА_1 право приватної спільної часткової власності на:

1/4 частину житлового будинку літера "А-2", що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в цілому складається із коридору 1-1 площею 5,3 кв.м., холу 1-2 площею 30,8 кв.м., кухні 1-3 площею 12,2 кв.м., санвузла 1-4 площею 4,1 кв.м., сходів 1-5 площею 5,7 кв.м., кімнати 1-6 площею 22,4 кв.м., вбудованої шафи 1-7 площею 0,9 кв.м., кімнати 1-8 площею 4,9 кв.м., кімнати 1-9 площею 18,6 кв.м., загальною площею 104,9 кв.м. (на технічному паспорті зображено як квартира АДРЕСА_2 );

1/4 частину земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_1 , площею 0,0674 га за адресою: АДРЕСА_1 , із цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд;

1/2 частину павільйону кафе "Міраж" та майданчика сезонного використання по вулиці Маршала Бірюзова, 68, в АДРЕСА_4 . АДРЕСА_1 поруч із зупинкою громадського транспорту "Браїлки".

Заявлені вимоги мотивувала тим, що вона з 10 жовтня 1997 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, під час якого вони за спільні кошти придбали спірне майно. Останнім часом стосунки погіршилися, чоловік звернувся до Ленінського районного суду м.Полтави з позовом про розірвання шлюбу. Оскільки відповідач категорично відмовляється вирішити питання про поділ майна у добровільному порядку, вона вважає за необхідне поділити спільне майно подружжя, що було придбано за спільні кошти під час зареєстрованого шлюбу, в судовому порядку.

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 16 квітня 2019 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя задоволено.

В порядку розподілу спільного майна подружжя визнано за ОСОБА_2 право власності на:

1/4 частину житлового будинку літера «А-2», розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 21,8 кв.м., житловою площею 89,1 кв.м., який в цілому складається з наступних приміщень: квартира №1 в складі: коридору 1-1 площею 5,3 кв.м., холу 1-2 площею 30,8 кв.м., кухні 1-3 площею 12,2 кв.м., санвузла 1-4 площею 4,1 кв.м., сходів 1-5 площею 5,7 кв.м., кімнати 1-6 площею 22,4 кв.м., вбудованої шафи 1-7 площею 0,9 кв.м., кімнати 1-8 площею 4,9 кв.м., кімнати 1-9 площею 18,6 кв.м., - загальною площею 104,9 кв.м.; квартира №2 в складі: коридору 2-1 площею 5,3 кв.м., холу 2-2 площею 31,1 кв.м., кухні 2-3 площею 12,6 кв.м., санвузла 2-4 площею 4,3 кв.м., сходів 2-5 площею 9,3 кв.м., кімнати 2-6 площею 18,7 кв.м., вбудованої шафи 2-7 площею 1,1 кв.м., кімнати 2-8 площею 5,1 кв.м., кімнати 2-9 площею 19,4 кв.м., - загальною площею 106,9 кв.м., виділивши у власність Ѕ частину квартири АДРЕСА_2 , а також 1/2 частину гаражу літ."Б", огорожі №2, воріт огорожі № 3 вартістю 285 931 грн. 00 коп.;

1/4 частину земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_1 , площею 0,0674 га за адресою: АДРЕСА_1 , із цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, вартістю 66 875 грн. 00 коп.;

1/2 частину павільйону кафе "Міраж" площею 71,8 кв.м. та майданчика сезонного використання площею 60 кв.м. по АДРЕСА_3 (вартістю 96 400 грн. 00 коп.) поруч із зупинкою громадського транспорту "Браїлки", розташованого на земельній ділянці загальною площею 165 кв.м, кадастровий номер НОМЕР_2 , яка перебуває у користуванні ФОП ОСОБА_1 на підставі договору особистого строкового земельного сервітуту б/н від 15.10.2014 року, укладеного з Полтавською міською радою на підставі рішення тридцять першої сесії Полтавської міської ради шостого скликання від 17 травня 2013 року та рішень сорок четвертої сесії Полтавської міської ради шостого скликання від 25 вересня 2014 року "Про розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності" та "Про затвердження документації із землеустрою на розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності";

Визнано за ОСОБА_1 право власності на:

1/4 частину житлового будинку літера "А-2", розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 211,8 кв.м., житловою площею 89,1 кв.м., який в цілому складається з наступних приміщень: квартира №1 в складі: коридору 1-1 площею 5,3 кв.м., холу 1-2 площею 30,8 кв.м., кухні 1-3 площею 12,2 кв.м., санвузла 1-4 площею 4,1 кв.м., сходів 1-5 площею 5,7 кв.м., кімнати 1-6 площею 22,4 кв.м., вбудованої шафи 1-7 площею 0,9 кв.м., кімнати 1-8 площею 4,9 кв.м., кімнати 1-9 площею 18,6 кв.м., - загальною площею 104,9 кв.м.; квартира №2 в складі: коридору 2-1 площею 5,3 кв.м., холу 2-2 площею 31,1 кв.м., кухні 2-3 площею 12,6 кв.м., санвузла 2-4 площею 4,3 кв.м., сходів 2-5 площею 9,3 кв.м., кімнати 2-6 площею 18,7 кв.м., вбудованої шафи 2-7 площею 1,1 кв.м., кімнати 2-8 площею 5,1 кв.м., кімнати 2-9 площею 19,4 кв.м., - загальною площею 106,9 кв.м, виділивши у власність 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 , а також 1/2 частину гаражу літ."Б", огорожі №2, воріт огорожі №3, - вартістю 285 931 грн. 00 коп.;

1/4 частину земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_1 , площею 0,0674 га за адресою: АДРЕСА_1 , із цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, вартістю 66 875 грн. 00 коп.;

1/2 частину павільйону кафе "Міраж" площею 71,8 кв.м. та майданчика сезонного використання площею 60 кв.м. по АДРЕСА_3 (вартістю 96 400 грн. 00 коп.) поруч із зупинкою громадського транспорту "Браїлки", розташованого на земельній ділянці загальною площею 165 кв.м., кадастровий номер НОМЕР_2 , яка перебуває у користуванні ФОП ОСОБА_1 на підставі договору особистого строкового земельного сервітуту б/н від 15.10.2014 року, укладеного з Полтавською міською радою на підставі рішення тридцять першої сесії Полтавської міської ради шостого скликання від 17 травня 2013 року та рішень сорок четвертої сесії Полтавської міської ради шостого скликання від 25 вересня 2014 року "Про розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності" та "Про затвердження документації із землеустрою на розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності".

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані з залученням експерта, в загальній сумі 4 500 гривень 00 копійок.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині способу поділу спільного майна подружжя та розподілу судових витрат, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково. Пропонує власний варіант розподілу спільного майна подружжя та компенсацію судових витрат пропорційно задоволеним вимогам.

Відповідач вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з неправильним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, а викладені в ньому висновки такими, що не відповідають фактичним обставинам та матеріалам справи.

Вказує на те, що майно фізичної особи-підприємця відноситься до речей професійної діяльності і не підлягає поділу як спільне сумісне майно подружжя.

Вважає помилковими висновки місцевого суду про можливість поділу неподільних речей (об`єктів нерухомості) за умови виділу таких об`єктів окремо у власність одній зі сторін.

Звертає увагу на те, що при поділі майна не були враховані його інтереси, а саме з приводу того, що павільйон кафе «Міраж» з майданчиком сезонного використання є єдиним об`єктом, за рахунок якого він здійснює свою підприємницьку діяльність. До того ж земельна ділянка під розміщення цього павільйону була отримана ним, як учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та інвалідом другої групи. Посилається на доцільність застосування норм ст. 71 СК України та присудження даного об`єкту тому із подружжя, хто його використовує у професійній діяльності, тобто відповідачу.

В апеляційній скарзі стверджується з посиланням на наявні у справі докази, що позивач не здійснювала і не здійснює на даний час підприємницьку діяльність у павільйоні кафе «Міраж» з майданчиком сезонного використання. На даний час саме ФОП ОСОБА_1 здає в оренду спірний об`єкт, а не спільно з позивачем.

Заперечує проти суми судових витрат на правову допомогу, вважаючи її такою, що не відповідає умовам угоди на представництво інтересів позивача та вимогами цивільного процесуального закону.

ОСОБА_2 та третя особа ОСОБА_3 надали відзив на апеляційну скаргу, у якому просять рішення суду залишити без змін, а скаргу без задоволення. У відзиві з посиланням на встановлені судом обставини і досліджені докази стверджується про необґрунтованість доводів відповідача стосовно того, що павільйон кафе «Міраж» з майданчиком сезонного використання є об`єктом його професійної діяльності, який не підлягає поділу.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Фактичні обставини, які встановлені судом першої і не заперечуються учасниками справи.

10 грудня 1997 року сторони зареєстрували шлюб у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції, про що відповідно до Свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 06 лютого 2015 року зроблений актовий запис № 2176.

Рішенням Ленінського районного суду м.Полтави від 30 серпня 2018 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірваний.

В період шлюбу сторонами у справі за спільні кошти придбано ряд об`єктів нерухомого та рухомого майна.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 31 травня 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Башинською Т.В., зареєстрованого в реєстрі за № 2465, сторонами по справі придбаний житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , право власності зареєстроване за ОСОБА_1 .

Рішенням виконавчого комітету Ленінської районної у м.Полтаві ради від 18.02.03 за № 41 надано дозвіл ОСОБА_1 в домоволодінні по АДРЕСА_5 провести до будинку добудову розміром 5,3 x 9,5 м. для влаштування кухонь, санвузлів, збільшення житлової площі, добудувати до гаража сарай розміром 2,0 x 4,1 м., побудувати вбиральню і душ в одному блоці розміром 2,0 x 3,0 м.

В період шлюбу сторонами по справі здійснено добудову в домоволодінні, за рахунок чого, зокрема, змінилась в бік збільшення загальна та житлова площа житлового будинку.

Відповідно до витягу з рішення виконкому Ленінської районної у м. Полтаві ради "Про розгляд заяв громадян з питань будівництва та ін." № 44 від 23 січня 2007 року надано дозвіл ОСОБА_1 в домоволодінні по АДРЕСА_5 на реєстрацію в КП "Інвентаризатор" та прийняття в експлуатацію житлового будинку "А-ІІ" у складі таких приміщень: коридор 1-1 (5,3 кв.м.), 2-1 (5,3 кв.м.), холли 1-2 (30,8 кв.м.), 2-2 (31,1 кв.м.), кухні 1-3 (12,2 кв.м)., 2-3 (12,6 кв.м.), вбиральні поєднані 1-4 (4,1 кв.м.), 2-4 (4,3 кв.м.), сходові клітки 1-5 (5-7 кв.м.), 2-5 (5,7 кв.м.), житлові кімнати 1-6 (22,4 кв.м.), 1-9 (18,6 кв.м.), 2-6 (22,5 кв.м.), 2-9 (19,4 кв.м.), комори 1-8 (4,9 кв.м.), 2-8 (5,1 кв.м.), вбудовані шафи 1-7 (0,9 кв.м.), 2-7 (0,9 кв.м.).

Згідно акту про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом приватних житлових будинків садибного типу, добудов, дачних та садових будинків і незначних цивільних споруд від 13.04.2007 року, затвердженого рішенням виконкому Ленінської районної у м.Полтаві ради від 17.04.2007 року №244, прийнято в експлуатацію відокремлений 2-х поверховий житловий будинок загальною житловою площею 92,9 кв.м., загальною площею 211,8 кв.м., вбиральня "В" за адресою: АДРЕСА_5 , забудовник будівництва ОСОБА_1 .

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 04 червня 2007 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Полтавської міської ради, за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на житловий будинок, А-2, загальною площею 211,8 кв.м., вбиральню "В", розташовані за адресою: АДРЕСА_5 , на підставі рішення виконавчого комітету Ленінської районної у м.Полтаві ради; взамін договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Башинською Т.В. від 21.03.2002 року за № 2465.

З витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого КП Полтавське бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор" за № 14842765 від 08 червня 2007 року за реєстраційним № 19053954 за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_5 , номер запису: 19498 в книзі: 146, дата прийняття рішення про реєстрацію права власності 08.06.2007 року.

На підставі договору дарування від 22 грудня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Гура Л.Б., ОСОБА_1 як дарувальник та ОСОБА_3 як обдаровуваний, уклали договір за яким: дарувальник безоплатно передав, а обдарований прийняв у власність, як дарунок, 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_5 , що складається з: в будинку літ. А-ІІ- коридору 2-1 пл. 5,3 кв.м., холу 2-2 пл. 31,1 кв.м., кухні 2-3 пл. 12,6 кв.м., вбиральні 2-4 пл. 4,3 кв.м., сходів 2-5 пл. 5,7 кв.м., кімнати 2-6 пл. 22,5 кв.м., шафи 2-7 пл. 0,9 кв.м., кімнати 2-8 пл. 5,1 кв.м., кімнати 2-9 пл. 19,4 кв.м., в загальному користуванні вбиральня літ. «В». Вищевказаний житловий будинок загальною площею 211,8 кв.м., житловою площею 92,9 кв.м, розташований на земельній ділянці державного фонду, норма користування якої не встановлена.

З витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП Полтавське бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор" № 17521962 від 28 січня 2008 року вбачається, що на підставі вказаної вище угоди за реєстраційним № 19053954 за ОСОБА_3 зареєстровано право спільної часткової власності на 1/2 частку будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_5 , номер запису: 19498 в книзі: 146, дата прийняття рішення про реєстрацію права власності 28 січня 2008 року.

Згідно технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_5 , виготовленого ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор" станом на 09 грудня 2011 року, він складається з житлового будинку літ. "А-1" загальною площею 211,8 кв.м., житловою площею 89,1 кв.м., в складі наступних приміщень: квартира № 1 АДРЕСА_6 поверх 1: коридор (1-1) площею 5,3 кв.м., хол (1-2) площею 30,8 кв.м., кухня (1-3) площею 12,2 кв.м., санвузол (1-4) площею 4,1 кв.м., поверх 2: сходи (1-5) площею 5,7 кв.м., кімнати (1-6) площею 22,4 кв.м., вбудована шафа (1-7) площею 0,9 кв.м., кімнати (1-8) площею 4,9 кв.м., кімната (1-9) площею 18,6 кв.м., всього по квартирі АДРЕСА_2 загальною площею 104,9 кв.м., корисна 104,9 кв.м., основна 45,9 кв.м., допоміжна 59,0 кв.м.; квартира № 2, поверх 1: коридор (1-1) площею 5,3 кв.м., хол (1-2) площею 31,1 кв.м., кухня (1-3) площею 12,6 кв.м., санвузол (1-4) площею 4,3 кв.м., поверх 2: сходи (1-5) площею 9,3 кв.м., кімнати (1-6) площею 18,7 кв.м., вбудована шафа (1-7) площею 1,1 кв.м., кімнати (1-8) площею 5,1 кв.м., кімната (1-9) площею 19,4 кв.м., всього по квартирі АДРЕСА_7 загальною площею 106,9 кв.м., корисна 106,9 кв.м., основна 43,2 кв.м., допоміжна 63,7 кв.м., а також господарських будівель і споруд гаражу літ."Б", огорожі №2, воріт огорожі № 3.

Згідно витягу з рішення шостої сесії сьомого скликання Ленінської районної у м.Полтаві ради від 12 квітня 2016 року "Про передачу земельних ділянок у власність громадян" затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 674 кв.м. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_8 , передано вказану земельну ділянку у спільну сумісну власність гр. ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_3 .

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 76503620 від 21 грудня 2016 року, сформованого виконавчим комітетом Полтавської міської ради, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 101, об`єкт нерухомого майна: земельна ділянка, кадастровий номер: НОМЕР_1 , площа: 0,0674 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, адреса: АДРЕСА_1 ; дата, час державної реєстрації: 16.12.2006 09:26:43, державний реєстратор: Потоцька Юлія Валентинівна, виконавчий комітет Полтавської міської ради, Полтавська обл., підстава виникнення права власності: витяг з рішення, серія та номер: 6 сесія 7 скликання, виданий 14.04.2016 року, видавник: Ленінська районна у м. Полтаві рада, підстави внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяження (з відкриттям розділу), індексний номер: 33065785 від 21.12.2016 14:14:33, ОСОБА_5 , виконавчий комітет Полтавської міської ради, Полтавська обл., форма власності: приватна, вид спільної власності: спільна сумісна, розмір частки: 1, власники: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 .

ОСОБА_2 працювала у Виробничому комерційному підприємстві "Аскер", яке 01.07.1997 року було перетворене в ТОВ "Аскер", головним бухгалтером, а 10.11.2000 року була звільнена за згодою сторін.

Кафе "Міраж" було власністю ТОВ "Аскер" та перебувало на балансі вказаного товариства.

Відповідач ОСОБА_1 з 15 вересня 2000 року зареєстрований як фізична особа-підприємець, що підтверджується Свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії НОМЕР_4 412758.

Згідно акту приймання-передачі від 01 грудня 2000 року ТОВ "Аскер" в особі директора ОСОБА_6 передав, а приватний підприємець ОСОБА_1 прийняв кафе "Міраж" з літнім майданчиком за адресою: АДРЕСА_9 , загальною площею 36 кв.м., площа торгівельного залу 24 кв.м., площа підсобних приміщень 12 кв.м., на 12 посадочних місць, друга націночна категорія, акт прийняття в експлуатацію від 25 квітня 1996 року. Кафе здано в задовільному стані. Вартість кафе з урахуванням зносу та технічного стану складає 12 540 грн. в т.ч. ПДВ.

Кафе "Міраж" було розташоване по АДРЕСА_9 до 2006 року, коли у зв`язку з будівництвом на цьому місці багатоповерхового будинку, було прийнято рішення про перенесення павільйону на іншу земельну ділянку по АДРЕСА_3 , де воно знаходиться до цього часу.

Відповідно до витягу з рішення виконавчого комітету Полтавської міської ради №26 від 25 січня 2006 року "Про дозвіл на проектування та будівництво закладів торгівлі, громадянського харчування та сфери послуг" вирішено дозволити запроектувати та побудувати тимчасові об`єкти (в легких конструкціях): приватному підприємцю ОСОБА_1 перенесення павільйону кафе "Міраж" з ділянки по АДРЕСА_10 . Фрунзе на ділянку поруч із зупинкою громадського транспорту "Браїлки" та влаштування майданчику сезонного використання. Зобов`язано замовника в місячний строк оформити через міське управління земельних ресурсів та земельного кадастру договори на оренду земельних ділянок (площі земельних ділянок визначені проектною документацією), отримати вихідні дані на проектування в Головному управлінні у справах містобудування та архітектури (для замовників, перелічених у п.1); виготовити проектну документацію та погодити у встановленому порядку (для замовників, перелічених у п. 1), дозвіл на виконання робіт одержати в міській інспекції Державного архітектурно будівельного контролю та інспекції по контролю за благоустроєм, екологічним та санітарним станом міста, виконати будівельні роботи по розміщенню об`єктів та благоустрій ділянок, об`єкти задати в експлуатацію, одержати дозвіл на торгівлю у встановленому порядку; укласти з КАПТ-1628 договір на вивіз сміття з прилеглої території.

На виконання вищевказаного рішення був розроблений робочий проект з кресленнями та згідно з Висновком на проект будівництва № 273 від 10 травня 2006 року Полтавської місцевої санепідемстанції, проект перенесення павільйону кафе "Міраж" на ділянку поруч із зупинкою "Браїлки" по вул. М.Бірюзова в м. Полтаві погоджено.

01 червня 2006 року ПП ОСОБА_1 в Полтавській міській інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю отримано Дозвіл на виконання будівельних робіт № 299.

Після перенесення торгівельного павільйону кафе " ІНФОРМАЦІЯ_1 " з вул. Фрунзе, АДРЕСА_9 на АДРЕСА_3 сторонами по справі подружжям ОСОБА_2 та ОСОБА_1 спільними зусиллями за спільні кошти, за допомогою близьких та рідних, здійснено переобладнання, збільшено площу павільйону та облаштовано літній майданчик.

Згідно трудової книжки позивача ОСОБА_2 серії НОМЕР_5 , заповненої 17.12.1990 року, з 01.03.2001 року по 29.02.2004 року та з 01.07.2004 року по 29.11.2013 року вона на підставі трудових договорів № 3 від 01.03.2001 року та № 7 від 01.07.2004 року працювала на посаді головного бухгалтера у ПП ОСОБА_1 ..

Окрім цього, ОСОБА_2 14 травня 2003 року була зареєстрована як фізична особа-підприємець, що підтверджується Свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії НОМЕР_6 Як приватний підприємець ОСОБА_2 здійснювала діяльність з роздрібної торгівлі, мала найманих працівників, які на підставі трудових договорів від 01 липня 2003 року працювали в кафе "Міраж" по АДРЕСА_9 .

В подальшому ОСОБА_2 припинила реєстрацію як приватний підприємець, продовжувала працювати в кафе на підставі трудового договору, укладеного з чоловіком ПП ОСОБА_1 , повторно зареєструвалась як ФОП в жовтні 2018 року, після звернення до суду з позовом, який є предметом розгляду у даній справі.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості та доведеності в тій частині, що заявлене до поділу майно включає об`єкти спільної сумісної власності подружжя, а також - з рівності часток подружжя у цьому майні.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з таких міркувань.

Як слідує зі змісту апеляційної скарги, відзиву на нього, ключовим питанням, яке підлягає вирішенню у цій справі та щодо якого сторони мають протилежні позиції, є питання про те, чи належить кафе «Міраж» з літнім майданчиком до речі професійних занять відповідача ОСОБА_1 у розумінні положень ч.3 ст.71 СК України.

Не дивлячись на те, що кафе «Міраж» придбане у власність ОСОБА_1 01 грудня 2000 року, до спірних правовідносин слід застосувати норми СК України, оскільки зазначений об`єкт сформувався у такому виді як є за станом на сьогодні після травня 2006 року.

Згідно правових позицій Верховного Суду України (постанови від 11 березня 2015 року у справі №6-21цс15; від 13 червня 2016 року у справі №6-1752цс15), які підтримані Верховним Судом (постанова від 20 березня 2019 року у справі №734/2887/17, провадження №61-1129св19; постанова від 95 червня 2019 року у справі №686/24549/15-ц, провадження № 61-40635св18), основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (стаття 60 СК України).

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України).

Правові підстави визнання майна особистою приватною власністю дружини, чоловіка закріплені у статті 57 СК України.

Одним із видів розпоряджання власністю є право власника використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності, крім випадків, встановлених законом; законом можуть бути встановлені умови використання власником свого майна для здійснення підприємницької діяльності (стаття 320 ЦК України).

Правовідносини щодо здійснення підприємницької діяльності фізичною особою врегульовані главою 5 ЦК України.

Так, згідно зі статтею 52 ЦК України фізична особа-підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

Фізична особа-підприємець, яка перебуває у шлюбі, відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм особистим майном і часткою у спільній сумісній власності подружжя, яка належатиме йому при поділі цього майна.

Отже, майно фізичної особи-підприємця (яке використовується для господарської діяльності фізичною особою-підприємцем) вважається спільним майном подружжя, як і інше майно, набуте в період шлюбу, за умови, що воно придбане за рахунок належних подружжю коштів.

Використання одним із подружжя зазначеного майна для здійснення підприємницької діяльності може бути враховано при обранні способу поділу цього майна.

Системний аналіз вищезазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що майно фізичної особи-підприємця може бути об`єктом спільної власності подружжя і предметом поділу між ними з урахуванням загальних вимог законодавства щодо критеріїв визначення спільного майна подружжя та способів поділу його між ними.

Отже, за змістом наведеної правової позиції для правильного вирішення спору слід встановити, чи є спірне кафе з літнім майданчиком спільною сумісною власністю сторін спору та яким чином це майно використовувалося сторонами спору одноособово відповідачем як приватним підприємцем чи спільно.

Відповідач ОСОБА_1 не довів належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами те, що спірне кафе придбане ним за особисті кошти, поліпшення і експлуатація кафе здійснювалася також за його особисті кошти.

Відповідачем ОСОБА_1 не спростована та обставина, що кафе передане йому власність як частина майна ТОВ "Аскер" у рахунок частки у статутному капіталі підприємства, де працювала головним бухгалтером та була одним із засновників його дружина ОСОБА_2 . Цей факт підтверджений показаннями свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , допитаних судом першої інстанції.

ОСОБА_1 не заперечує того, що його дружина увесь час працювала у цьому кафе, принаймі як найманий працівник (опікувалася фінансами). Ця обставина підтверджена показаннями свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , допитаних судом першої інстанції, а також письмовими доказами: документацією ПП ОСОБА_1 , заповненою власноруч позивачем, в тому числі даними книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які проводять незалежну професійну діяльність за грудень 2016 вересень 2017 року, книги обліку доходів (для платників єдиного податку першої і другої групи та платників єдиного податку третьої групи, які не є платниками податку на додану вартість) за грудень 2017 вересень 2018 року, книги обліку заробітної плати за січень червень 2013 року, декларації про доходи, одержані з 01 січня по 31 грудня 2009 року ПП ОСОБА_1 , декларації про доходи, одержані з 01 січня по 31 грудня 2010 року ПП ОСОБА_1 , податкової декларації про майновий стан і доходи ПП ОСОБА_1 за 2011 рік, податкової декларації про майновий стан і доходи ПП ОСОБА_1 за 2012 рік,

З травня 2017 року після фактичного припинення сторонами шлюбних відносин жоден з них не здійснює будь-якої діяльності в кафе " Міраж", воно (кафе) офіційно передане в оренду іншим особам, що ОСОБА_1 особисто стверджує в апеляційній скарзі.

Оцінюючи наведені докази і обставини у сукупності згідно вимог ст.89 ЦПК України, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність тверджень відповідача щодо використання спірного майна (кафе з літнім майданчиком) особисто ним у його професійній діяльності. Той факт, що позивачка не була зареєстрована як підприємець та не здійснювала саме підприємницької діяльності за місцем розташування спірного кафе, не має істотного значення з огляду на доведеність факту придбання кафе за спільні кошти, спільної праці у ньому та припинення будь-якої діяльності відповідача як підприємця у цьому кафе відразу після припинення шлюбних відносин.

Посилання і доводи ОСОБА_1 про наявність у нього статусу інваліда учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з урахуванням встановлених законодавством пільг для цієї категорії осіб навпаки свідчать про логічність і узгодженість дій подружжя (колишнього) щодо спільного використання спільного майна.

Щодо рішення суду у частині присудження компенсації витрат на правничу допомогу.

Частиною 4 статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Суд, при визначенні суми відшкодування має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/WestAllianceLimited»проти України», заява №19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

З матеріалів справи вбачається, що представництво інтересів позивача ОСОБА_2 під час судового розгляду справи судом першої інстанції здійснювала адвокат Карнаух С.В., якою на підтвердження повноважень представника надано суду ордер на надання правової допомоги ПТ № 061266 від 22.06.2018 року, виписаний на підставі договору про надання правової допомоги № 57 від 09.06.2018 року, витяг з Угоди на представництво інтересів у цивільній справі №57 від 09.06.2018 року, укладеної з ОСОБА_2 , угода на представництво інтересів у цивільній справі №122 від 21.06.2018 року, якою обумовлено об`єм повноважень адвоката та розмір оплати послуг, визначено, що предметом угоди є складення позову та представництво інтересів ОСОБА_2 в суді першої інстанції в Ленінському районному суді м. Полтави, розмір оплати 3 000 грн. 00 коп.

Повноваження адвоката Карнаух С.В. як представника позивача підтверджені в порядку, встановленому чинним цивільним процесуальним законодавством.

Заявлений розмір витрат на правову допомогу є обгрунтованим, підтверджений належними доказами та відповідає критеріям розумності.

Заперечення ОСОБА_1 в частині наявності двох угод на представництво інтересів не мають правового значення при вирішенні питання про відшкодування витрат на правову допомогу, оскільки угоди є волевиявленням сторін цих правочинів, їх укладення не призвело до необґрунтованого збільшення розміру оплати послуг адвоката.

У підсумку апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції суд першої інстанції виконав вимоги ст.89, ст.264, ст.265 ЦПК України, зробив правильні по суті висновки щодо заявлених вимог і у рішенні навів мотивовані оцінки аргументів кожної із сторін, а також мотиви прийняття і відхилення наданих у справу доказів.

Інші доводи апеляційної скарги не мають істотного значення для правильного вирішення цього спору, отже не потребують детальних відповідей у розумінні положень пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року)

У відповідності з вимогами ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підстави для зміни розподілу рішення суду в частині судових витрат судом апеляційної інстанції не встановлено.

Оскільки у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, судові витрати апелянта, пов`язані з переглядом справи в апеляційному суді, компенсації не підлягають.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м.Полтави від 16 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.

У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, строк на касаційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 10 липня 2019 року.

Головуючий суддя : /підпис/ О.А. Лобов

Судді: /підпис/ А.І. Дорош /підпис/ В.М. Триголов

Згідно з оригіналом:______________________________О.А.Лобов