У х в а л а

Іменем України

08 липня 2019 року

м. Київ

справа № 753/3825/19

провадження № 61-11871 ск 19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Сакари Н. Ю., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 15 березня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 29 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про заборону звернення стягнення на нежитлові приміщення,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про заборону звернення стягнення на нежитлові приміщення, в якому просив заборонити відповідачу звертати стягнення на нежитлові приміщення з № 1 по № 20 на другому поверсі - офіс загальною площею 374,7 кв. м, що знаходиться по АДРЕСА_1 шляхом набуття права власності на ці приміщення у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку», без укладення з ОСОБА_1 окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя.

Разом із позовною заявою ОСОБА_1 також подав до суду заяву про забезпечення позову та просив заборонити вчинення реєстраційних дій щодо державної реєстрації права власності на вищезазначене нерухоме майно до набрання рішенням суду законної сили у цій справі, посилаючись на те, що пред`явленням позову він намагається захистити своє право власності на приміщення, передані в іпотеку банку, від протиправного набуття останнім права власності на приміщення на підставі іпотечного договору без укладення між сторонами окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя всупереч вимог статті 37 Закону України «Про іпотеку» у редакції, чинній на час укладення іпотечного договору. Банк розпочав реалізовувати своє право звернення на приміщення в позасудовому порядку і у разі набуття ним права власності виконати рішення про заборону банку вчиняти дії без укладення між сторонами окремого договору буде неможливо, оскільки вчинення цих дій буде завершено.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 15 березня 2019 року заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову задоволено. Заборонено вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо державної реєстрації права власності на нежитлові приміщення з № 1 по № 20 (групи приміщень № 20) (в літері «А») на другому поверсі - офіс загальною площею 374,7 кв. м, що знаходяться по АДРЕСА_1 .

Постановою Київського апеляційного суду від 29 травня 2019 року апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» задоволено. Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 15 березня 2019 року скасовано та прийнято нову постанову, якою у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати, й ухвалити нове судове рішення, яким заборонити вчинення реєстраційних дій щодо державної реєстрації права власності на нежитлові приміщення з № 1 по № 20 (групи приміщень № 20) (в літері «А») на другому поверсі - офіс загальною площею 374,7 кв. м, що знаходяться по АДРЕСА_1 , у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку», до набрання законної сили рішенням суду у цій справі.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Перевіривши доводи касаційної скарги, у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Із оскаржуваного судового рішення, доданих до скарги матеріалів убачається, що вона є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо його незаконності.

Відповідно до частин першої та другої статті 149 ЦПК Українисуд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюються для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина 3 статті 150 ЦПК України).

Відповідно до частини десятої статті 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Встановивши, що забезпечення позову шляхом заборони вчинення реєстраційних дій щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно фактично є тотожним позовним вимогам, оскільки державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за Акціонерним товариством «Укрсоцбанк» теж є реєстраційною дією, суд апеляційної інстанції, скасувавши ухвалу суду першої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність передбачених законом підстав для застосування заходів забезпечення позову.

Інші доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність оскаржуваного судового рішення не впливають.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у справі з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо: правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п`ятою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про заборону звернення стягнення на нежитлові приміщення за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 15 березня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 29 травня 2019 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. М. Осіян

О. В. Білоконь

Н. Ю. Сакара