Справа № 690/287/19
Номер провадження № 4-с/690/1/19
УХВАЛА

щодо скарги на дії державного виконавця

11.07.2019 м. Ватутіне

Ватутінський міський суд Черкаської області в складі

головуючого судді Линдюка В.С.,

при секретарі Вельган А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Звенигородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Башової Оксани Анатоліївни,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця у якій просить: визнати незаконною бездіяльність старшого державного виконавця Звенигородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Башової О.А., що полягає у ненаправлені боржнику постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 16.07.2018 року; скасувати постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 16.07.2018 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України; стягнути з відповідача на користь заявника понесені ним судові витрати.

Скаргу обґрунтовано тим, що 02.06.2019 року йому було відмовлено в перетинанні державного кордону України та рекомендовано звернутись до Державної виконавчої служби. У Звенигородському міськрайонному відділі ДВС ГТУЮ у Черкаській області, за місцем його реєстрації, його повідомили, що старшим державним виконавцем Башовою О.А. 16.07.2018 року винесено постанову про встановлення йому тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України. Вказану постанову він отримав особисто 14.06.2019 року. Таким чином, про наявність відносно нього відкритого виконавчого провадження про стягнення аліментів він дізнався лише 14.06.2019 року. Всі постанови, винесені в межах виконавчого провадження надсилались на неіснуючу адресу, боржник їх не отримував та не мав змоги оскаржити.

Боржник ОСОБА_2 будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду скарги в судове засідання не з`явився, що відповідно до положень ч. 2 ст. 450 ЦПК України не перешкоджає розгляду скарги.

Представник державної виконавчої служби в судове засідання не з`явилася, надіслала до суду відзив, в якому просить відмовити у задоволенні вимог, зазначених у скарзі, оскільки всі постанови, винесені в межах виконавчого провадження ВП № 56552238 відносно ОСОБА_3 є законними, оскільки винесені на підставі наявної заборгованості зі сплати аліментів, яка станом на 07.06.2018 року становила 19 445 грн. 55 коп., та направлені божнику рекомендованим листом за адресою, зазначеною у виконавчому листі: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали скарги, всебічно і повно, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заявлена вимога, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд вважає, що скарга підлягає до часткового задоволення.

Судом встановлено, що рішенням Ватутінського міського суду Черкаської області від 23.03.2015 року по справі № 690/182/15-ц присуджено до стягнення із ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. У резолютивній частині вказаного рішення адресою місця реєстрації та проживання ОСОБА_3 вказано АДРЕСА_2 .

З метою виконання вищевказаного рішення суду Ватутінським міським судом Черкаської області 23.03.3015 року видано виконавчий лист у якому адресою місця реєстрації та проживання ОСОБА_3 вказано АДРЕСА_1 .

На підставі вказаного виконавчого листа 06.04.2015 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Ватутінського міського управління юстиції Лужанською О.О. відкрито виконавче провадження № 47259444.

У межах здійснення вказаного виконавчого провадження постановою старшого державного виконавця Звенигородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Башової Оксани Анатоліївни від 16.07.2018 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості по сплаті аліментів згідно виконавчого листа № 690/182/15-ц, виданого 23.03.2015 року.

Відповідно до рішення прикордонного контролю ВІПС «Краківець» від 02.06.2019 року ОСОБА_6 відмовлено в перетинанні державного кордону України.

Згідно змісту ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, до переліку яких входить постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, надсилаються боржнику рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі.

Як вбачається із супровідного листа від 16.07.2018 року оскаржувана постанова державним виконавцем надсилалась боржнику ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 . Таким чином, державний виконавець діяла відповідно до вимог законодавства, а тому відсутні підстави для визнання її бездіяльності протиправною в частині ненадсилання оскаржуваної постанови боржнику.

Водночас згідно копії паспорта НОМЕР_1 , виданого12.05.1996 року Ватутінським МВ УМВС України у Черкаській області, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 28.01.2009 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Таким чином, доводи Звенигородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби про обізнаність боржника ОСОБА_3 про наявність виконавчого провадження про стягнення з нього аліментів підлягають критичній оцінці, оскільки у наданих до суду матеріалах відсутні відомості про те, що місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , на яку надсилались повідомлення.

Крім того, відповідно до змісту відзиву вбачається, що виконавчою службою документи на ім`я ОСОБА_3 , а також повідомлення-виклики його для надання пояснень щодо невиконання рішення суду, надсилались рекомендованим листом із повідомленням. Однак до відзиву у порушення ч. 1 ст. 81 ЦПК України не долучено доказів про реальність здійснення таких відправлень на адресу боржника, а також їх отримання ним.

Також надані виконавчою службою матеріали виконавчого провадження не містять відомостей про те, що головним державним виконавцем здійснювався виїзд за адресою: АДРЕСА_1 , з метою встановлення реальності факту проживання ОСОБА_3 за вказаною адресою, а також щодо вжиття заходів до нього приводу у зв`язку з ухиленням від явки за викликом державного виконавця у порядку, передбаченому п. 14 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження».

Вказане свідчить про формальний підхід посадових осіб Звенигородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби, у провадженні яких перебувало виконавче провадження № 47259444, до свої посадових обов`язків та реалізації повноважень, наданих відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», спрямованих на забезпечення виконання рішення суду.

При цьому, варто також констатувати помилку допущену посадовою особою Ватутінського міського суду Черкаської області під час видачі виконавчого листа на підставі рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 23.03.2015 року по справі № 690/182/15-ц, яке набрало законної сили, в частині зазначення адреси ОСОБА_3 АДРЕСА_1 , замість АДРЕСА_2 .

Положеннями ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови, в тому числі і про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Положеннями ст. 451 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Згідно ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Враховуючи викладене, а також встановлені у судовому засіданні невідповідності щодо адреси боржника ОСОБА_3 у матеріалах виконавчого провадження, у сукупністю з ненаданням виконавчою службою доказів щодо його обізнаності про примусове виконання рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 23.03.2015 року про стягнення з нього аліментів, вважаю, що відсутні докази ухилення ОСОБА_2 від виконання зобов`язання, встановлено рішенням суду, а тому застосування відносно нього у межах виконавчого провадження обмеження щодо виїзду за межі України не в повній мірі відповідає конституційним та міжнародно-правовим гарантіям свободи пересування особи, а тому вказане його право підлягає поновленню.

Положеннями ч. 1 ст. 452 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Відповідно до змісту ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи , зокрема витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Водночас перелік позовних заяв (заяв, скарг, дій), за подання яких до місцевого суду або за вчинення яких судом установлено ставки судового збору, міститься у пп. 1, 4 ч. 2 ст. 4 закону «Про судовий збір» і за своїм змістом є вичерпним. При цьому, вказаними положеннями не передбачено необхідності сплати судового збору за подання скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Аналогічний висновок зробив Верховний суд в постанові від 14.02.2018 року у справі №589/6044/2013.

Також вказане відповідає правовій позиції, викладеній у абз. 2 п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах».

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» вказано, що ураховуючи, що виконання судових рішень є завершальною і невід`ємною частиною (стадією) судового провадження у конкретній справі, в якій провадження за скаргою не відкривається, а за подання позовної заяви сплачено відповідний судовий збір, ні розд. VII ЦПК, ні законом «Про судовий збір» не передбачено необхідності сплати судового збору за подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, за подання скарги судовий збір не сплачується.

Згідно ч. 2 ст. 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Положеннями ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» передбачено підстави для повернення сплаченої суми судового збору у разі подання до суду клопотання особи, яка його сплатила. Оскільки на даний час таке клопотання відсутнє, питання повернення позивачу судового збору судом не вирішується.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 81, 133, 258-260, 352-354, 447-451 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобов`язати Звенигородський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області поновити право ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на виїзд за межі України.

У задоволенні інших вимог відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття ухвали суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Черкаської області через Ватутінський міський суд Черкаської області протягом п`ятнадцяти днів, з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В.С. Линдюк