Справа № 158/3128/18
Провадження № 2/0158/122/19
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 липня 2019 року Ківерцівський районний суд Волинської області
в складі: головуючого судді - Костюкевича О.К.
секретаря - Хмілевської І.О
за участю позивача ОСОБА_1
представника позивача ОСОБА_2
представників відповідачів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ківерці цивільну справу за позовом ОСОБА_5 , ОСОБА_1 до Ківерцівської районної державної адміністрації Волинської області, ОСОБА_6 про визнання незаконними державних актів на право власності на земельні ділянки, -

в с т а н о в и в :
ОСОБА_5 та ОСОБА_1 звернулися в суд з позовом до ОСОБА_6 , Ківерцівської РДА Волинської області про визнання державних актів на право власності не земельні ділянки недійсними.
Позовні вимоги мотивують тим, що рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 27.09.2016 року визнано незаконним розпорядження Ківерцівської РДА Волинської області від 17.07.2008 року за №322 «Про передачу у власність земельних ділянок» в частині передачі ОСОБА_6 у власність земельної ділянки у розмірі земельної частки (паю) для ведення особистого селянського господарства на території Жидичинської сільської ради на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) та видачі державного акту на право власності на земельну ділянку загальною площею 0,75 (номер паю 432). На підставі зазначеного розпорядження Ківерцівської РДА №322 від 17.07.2008 року ОСОБА_6 було видано державні акти на право власності на земельні ділянки, а саме: державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,5929 га., що розташована на території Жидичинської сільської ради Ківерцівського району Волинської області за межами населеного пункту, цільове призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, серії НОМЕР_1 , виданий 13.10.2011 року Ківерцівською районною державною адміністрацією на ім`я ОСОБА_6 , кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2 ; державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0839 га, що розташована на території Волинської області, Ківерцівського району, Жидичинської сільської ради, за межами населеного пункту, цільове призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, серії НОМЕР_3 , виданий 13.10.2011 року Ківерцівською районною державною адміністрацією на ім`я ОСОБА_6 , кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_4 ; державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0711 га, що розташована на території Волинської області, Ківерцівського району, Жидичинської сільської ради, за межами населеного пункту, цільове призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, серії НОМЕР_5 , виданий 13.10.2011 року Ківерцівською районною державною адміністрацією на ім`я ОСОБА_6 , кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_6 .
Оскільки розпорядження Ківерцівської РДА від 17.07.2008 року за №322 «Про передачу у власність земельних ділянок» в частині передачі ОСОБА_6 у власність земельної ділянки визнано незаконним, а тому просить визнати недійсними вищевказані державні акти.
Відповідачем Ківерцівською районною держаною адміністрацією подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого в задоволення позову просять відмовити в повному обсязі, оскільки на даний час рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 27.09.2016 року оскаржується в касаційному порядку.
Позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_5 ОСОБА_2 в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити повністю з підстав, наведених у позовній заяві.
Представник відповідача Ківерцівської РДА Волинської області Мельник С.В. у судовому засіданні у задоволенні вказаного позову просив відмовити з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву.
Представник відповідача ОСОБА_6 . ОСОБА_4 в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні заявлених вимог.
Крім того, відповідачем ОСОБА_6 було подано клопотання про застосування строків позовної давності, оскільки позивачам було відомо ще у 2008 році, що він з сім`єю обробляє спірні земельні ділянки, тому звернення до суду у 2018 році здійснено із пропуском строків позовної давності.
Заслухавши учасників судового розгляду, кожного зокрема, всебічно проаналізувавши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов до наступного висновку.
Відповідно до положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
За змістом ст. 12 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданими учасниками справи.
Відповідно до вимог ст. 19 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин.
Судом встановлено, що рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 27.09.2016 року у справі №158/894/16-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 11.09.2017 року визнано незаконним розпорядження Ківерцівської РДА Волинської області від 17.07.2008 року за №322 «Про передачу у власність земельних ділянок» в частині передачі ОСОБА_6 у власність земельної ділянки у розмірі земельної частки (паю) для ведення особистого селянського господарства на території Жидичинської сільської ради на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) та видачі державного акту на право власності на земельну ділянку загальною площею 0,75 (номер паю 432) (а.с. 8-11).
У судовому засіданні також встановлено, що на підставі вищевказаного розпорядження Ківерцівської РДА Волинської області від 17.07.2017 року було видано державні акти на право власності на земельні ділянки, а саме: державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,5929 га., що розташована на території Волинської області, Ківерцівського району, Жидичинської сільської ради, за межами населеного пункту, цільове призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, серії НОМЕР_1 , виданий 13.10.2011 року Ківерцівською районною державною адміністрацією на ім`я ОСОБА_6 , кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2 ; державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0839 га, що розташована на території Волинської області, Ківерцівського району, Жидичинської сільської ради, за межами населеного пункту, цільове призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, серії НОМЕР_3 , виданий 13.10.2011 року Ківерцівською районною державною адміністрацією на ім`я ОСОБА_6 , кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_4 ; державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0711 га, що розташована на території Волинської області, Ківерцівського району, Жидичинської сільської ради, за межами населеного пункту, цільове призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, серії НОМЕР_5 , виданий 13.10.2011 року Ківерцівською районною державною адміністрацією на ім`я ОСОБА_6 , кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_6 (а.с. 12-14).
Відповідно до ст. 122 ЗК України, вирішення питання щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування із земель державної чи комунальної власності належить до компетенції відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, через які також згідно зі статтями 83, 84 ЗК України набувається та реалізується право комунальної власності на землю та право державної власності на землю.
Згідно ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянку, такий акт визнається недійсним.
Разом з тим, згідно ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.
Тобто, виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб.
Окрім того, державний акт на право приватної власності на землю видається на підставі рішення органу місцевого самоврядування або органу виконавчої влади, тому вирішення питання про правомірність видачі державного акта безпосередньо залежить від законності рішення, на підставі якого такий акт виданий, і дотримання вимог, передбачених земельним законодавством, зокрема статтями 116, 118 ЗК України (правова позиція Верховного Суду України згідно з постановою № 6-93цс13 від 23 жовтня 2013 року).
Як вбачається із рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 26.09.2017 року розпорядження Ківерцівської РДА, яким було передано у власність земельну ділянку позивачу скасоване.
В силу ч. 5 ст. 116 ЗК України надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні провадиться лише після вилучення даної ділянки в порядку, передбаченому статтями 149-151 цього Кодексу.
Відповідно до підпунктів «а», «б» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставами припинення права користування земельною ділянкою, зокрема, є добровільна відмова від права користування земельною ділянкою, вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом.
Як вбачається з п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 року №7, розглядаючи позови про захист прав власників земельних ділянок і землекористувачів, суд має перевіряти законність рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки іншій особі без вилучення (викупу) її в позивача в установленому порядку і за наявності для цього підстав ухвалювати рішення про його недійсність.
У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (частина перша статті 155 ЗК України).
Вирішуючи питання про застосування строків позовної давності до заявлених позивачем вимог судом встановлено наступне.
Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 261 ЦК України, встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Як зазначається у постанові ВСУ від 3 лютого 2016 року у справі №6-75цс15 формулювання загального правила щодо початку перебігу позовної давності пов`язане не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів (статті 15, 16, 20 ЦК України), за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на позивача.
Згідно із частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п`ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.
Нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення (стаття 236 ЦК України).
Отже, суд робить висновок про те, що перебіг позовної давності за вимогами про визнання недійсним правочинів починається за загальними правилами, визначеними у частині першій ст. 261 ЦК України, тобто від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про вчинення цього правочину.
Тобто судом встановлено, що розпорядження Ківерцівської РДА Волинської області від 17.07.2008 року за №322 «Про передачу у власність земельних ділянок» в частині передачі ОСОБА_6 у власність земельної ділянки у розмірі земельної частки (паю) для ведення особистого селянського господарства на території Жидичинської сільської ради на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) та видачі державного акту на право власності на земельну ділянку загальною площею 0,75 визнано недійсним на підставі рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 27.09.2016 року, яке набрало законної сили 11.09.2017 року.
З даної позовною заявою ОСОБА_5 і ОСОБА_7 звернулися до суду 22.12.2018 року, тобто в межах строку позовної давності.
З врахуванням вищевикладеного, та беручи до уваги те, що державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, а оскільки оспорювані державні акти виданні на підставі незаконного розпорядження Ківерцівської РДА, тому суд приходить до висновку, що вказані державні акти, також, слід визнати незаконними.
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача
Керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 78, 116, 118, 122, 152, 155, 158 ЗК України, ст. ст. 5, 76-81, 83, 95, 247, 265, 141, 354-355 ЦПК України, суд, -
у х в а л и в :
Визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,5929 га, що розташована на території Жидичинської сільської ради Ківерцівського району Волинської області, за межами населеного пункту для ведення особистого селянського господарства серії НОМЕР_1 , виданий 13 жовтня 2011 року Ківерцівською районною державною адміністрацією Волинської області, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2 .
Визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0839 га, що розташована на території Жидичинської сільської ради Ківерцівського району Волинської області, за межами населеного пункту для ведення особистого селянського господарства серії НОМЕР_3 , виданий 13 жовтня 2011 року Ківерцівською районною державною адміністрацією Волинської області, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_4 .
Визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0711 га, що розташована на території Жидичинської сільської ради Ківерцівського району Волинської області, за межами населеного пункту для ведення особистого селянського господарства серії НОМЕР_5 , виданий 13 жовтня 2011 року Ківерцівською районною державною адміністрацією Волинської області, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_6 .
Стягнути солідарно із Ківерцівської районної державної адміністрації та ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 1057 (одна тисяча п`ятдесят сім) грн. 20 коп. сплаченого судового збору.
Стягнути солідарно із Ківерцівської районної державної адміністрації та ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 1057 (одна тисяча п`ятдесят сім) грн. 20 коп. сплаченого судового збору.
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя

Ківерцівського районного суду О.К. Костюкевич